Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ті обставини, що [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,40 га, що розташована на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю серії ІІІ-ОД № 088014. За життя [PERSON] склала заповіт, яким визначила позивача своїм спадкоємцем. [INFO] [PERSON] померла. Позивач зазначає, що як спадкоємець за заповітом, після померлої прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт, яким посвідчене право власності померлої на цю земельну ділянку, був втрачений. У зв`язку з цим на теперішній час позивач змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,40 га, яка розташована на території Баштанківської сільської ради Кодимського (на теперішній час - Подільського) району Одеської області), яка належала на праві власності, померлій [PERSON] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД № 088014, виданого Кодимською райдержадміністрацією 30.03.2004 року на підставі розпорядження голови від 27.02.2004 року № 253. 17.10.2022 року ухвалою суду (а.с.16-17) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні, а також витребувано докази з Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області, Кодимської міської ради Подільського району Одеської області та Відділу №6 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка її представника - адвоката Трегубчака Ю.В. (а.с.27). При цьому, 29.11.2022 року позивач подала заяву від 28.11.2022 року (а с.30) про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначив про підтримання заявлених позовних вимог. Представник відповідача - Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка представника відповідача від 21.11.2022 року (а.с.28). При цьому, раніше, а саме, 01.11.2022 року відповідач також подав до суду клопотання від 31.10.2022 року № 03-17/2971 (а.с.24) про розгляд справи за відсутності його представника, в якому одночасно зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,40 га розташована на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 088014, виданого Кодимською районною державною адміністрацією 30 березня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 328, що підтверджується копією відповідного державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 088014 (а.с.5) та листом-повідомленням сектору № 1 відділу № 6 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 01.11.2022 року № 9-15-0.1161-2399/340-22 (а.с.25). За життя, а саме 22.10.1997 року, [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала в с. Баштанків Кодимського району Одеської області, склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона по закону буде мати право, про що свідчить копія заповіту посвідченого посадовою особою виконавчого комітету Баштанківської сільської ради народних депутатів Кодимського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 45 (а.с.6). Згідно інформації від 31.10.2022 року, наданої Кодимською міською радою Подільського району Одеської області за № 03-17/2970 (а.с.23), як правонаступником Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, заповіт складений [PERSON] 22.10.1997 року не скасований та не змінювався. [INFO] [PERSON] , яка є уродженкою с. Баштанків Кодимського району Одеської області, зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджує копія свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси 23.12.2006 року (а.с.9). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області 21.06.2010 року, актовий запис № 13 (а.с.7). 24.11.2010 року, тобто у строк шість місяців з часу відкриття спадщини, [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] , внаслідок чого була заведена спадкова справа № 622/2010, що підтверджується листами-повідомленнями Кодимської державної нотаріальної контори від 12.10.2022 року № 470/02-14 (а.с.13) та від 03.11.2022 року № 540/02-14 (а.с.29). Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 і 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Стаття 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Аналогічну за своїм змістом норму містить ч.4 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ (в редакції чинній на час складання заповіту - 22.10.1997 року), у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбаченні статтею 38 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів. При цьому, у пункті 1 ч.2 ст. 38 зазначеного Закону передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють такі нотаріальні дії як посвідчення заповітів. В свою чергу ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно - акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 088014 від 30.03.2004 року, внаслідок його втрати, позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право на прийняту спадщину шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується змістом листа-повідомлення Кодимської державної нотаріальної контори від 12.10.2022 року № 470/02-14 (а.с.13). При наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц). Відмова в отриманні спадкових прав не постановою нотаріуса, а листом, не може бути перешкодою позивачці для захисту своїх прав у судовому порядку (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц). В свою чергу сам відповідний лист нотаріальної контори є фактично відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 613/1289/17). Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved