Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

24.11.2022 р. [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із заявою, заінтересована особа: Шевченківський ВДРАЦС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, у якій просять встановити факт, що їх донька [PERSON] , яка є громадянкою України, народилась [INFO] в м.Сімферополь АРК. Свої вимоги заявники обґрунтовують тим, що вони позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження своєї дитини у відділі ДРАЦС, оскільки вона народилась на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації народження відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а тому звернулись до суду з даною заявою. Ухвалою від 24.11.2022 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник заявників в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшли письмова заява про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення представника заявників, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2007 р. 20.07.2015 р. у громадян України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , народилась в м.Сімферополь АРК, донька - [PERSON] . Звертаючись до суду з даною заявою, заявники, як на підставу для її задоволення, посилаються на те, що вони позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження своєї дитини у відділі ДРАЦС, оскільки вона народилась на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації народження відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18.09.2020 р. № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.09.2020 р. за № 953/35236; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024; Разом з тим, відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У відповідності до положень ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Датою початку тимчасової окупації російською федерацією окремих територій України є 19.02.2014 р. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20.02.2014 р. В свою чергу стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія тимчасово окупованих російською федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (п.1 ч.1 ст. 3 цього Закону). Частинами 2 - 4 ст. 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Приписами ч. 1 ст. 10 цього Закону України, встановлено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний виїзд з тимчасово окупованої території на іншу територію України. Враховуючи, що встановлення факту народження має для заявників юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема надасть можливість здійснити державну реєстрацію народження їх дитини та отримати свідоцтво про народження, при цьому встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за даних обставин не вбачається можливим, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним встановити факт народження дитини жіночої статі,громадянки України, [PERSON] - [INFO] в м.Сімферополь АРК, батьками якої є: [PERSON] , [INFO] , громадянка України; [PERSON] , [INFO] , громадянин України. У відповідності до положень ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved