Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У січні 2022 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 02.04.2021р. приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. видала виконавчий напис № 75304 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 28 999, 35 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис не є безспірним, оскільки, по-перше, нотаріус не перевірила пропуску строку позовної давності, так як з дня вимоги пройшло більше 1 року для стягнення пені, тоді як останній платіж було здійснено у 2019 році. По-друге, за виконавчим написом були стягнути відсотки, які є завищеними, при цьому за договором сума кредиту становить 10 500, 00 грн, тоді як за виконавчим написом вона складає 11 000, 00 грн, а відсотки стягнуті у розмірі 11 321, 35 грн, тоді як за умовами договору вони становлять 2 512, 27 грн. Натомість, оскільки термін дії договору становив 29 днів право нараховувати відсотки припинилося 20.09.2019р. По-третє, виконавчий напис було вчинено за відсутності визначених законодавством документів про стягнення безспірної заборгованості. Разом з тим, оскільки договір на підставі якого було вчинено виконавчий напис не був нотаріально посвідчений, а тому нотаріус не мав права видавати виконавчий напис. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Згідно ухвал Вовчанського районного суду Харківської області від 17.01.2022р. у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с.58), витребувані докази у приватного нотаріуса Головкіної Я.В. та Київському обласному державному нотаріальному архіві (а.с.60), вжито заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом (а.с.62-63). За ухвалою цього ж суду від 10.02.2022р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.80-82). Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022р. Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/0-22 від 08.03.2022р. змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, зокрема: Машівському районному суду Полтавської області визначена підсудність справ Вовчанського районного суду Харківської області. Позиції учасників судового провадження В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.88, 96, 97), позивач разом з позовом направив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.36). Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних причин, в установлений судом строк відзив на позов не направив (а.с.63, 94). Третя особа належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, направив суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.76, 95). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 02.04.2021р. приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. видала виконавчий напис № 75304 про стягнення з [PERSON] , боржника за кредитним договором № 637186-А від 23.08.2019р. укладеного з ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-25 від 13.11.2019р. є ТОВ «ФІНФОРС», правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1220-01 від 28.12.2020р. є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС». Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.12.2020р. по 10.03.2021р. в розмірі 27 799, 35 грн, що включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту - 11 000, 00 грн, прострочену заборгованість за несплаченими відсотками - 11 321, 35 грн, строкову заборгованість за штрафами і пенею - 5 478, 00 грн. Плата за вчинення виконавчого напису становить - 1 200, 00 грн (а.с.27). 23.08.2019р. між позивачем та ТОВ «СС ЛОУН» укладений Договір про споживчий кредит № 637186-А за умовами якого (п.п.2.1, 1.2., 2.2.) позичальнику надається кредит в розмірі 10 500, 00 грн, терміном на 29 календарних днів зі сплатою процентів в розмірі 1, 65 % в день. За п. 8.3., 8.4. при наявності заборгованості нараховується штраф в розмірі 1, 66 % від суми кредиту до 30 днів, що не може перевищувати 50% кредиту. Позовна давність, зокрема і за штрафом становить 5 років (п. 8.5.) (а.с.28-31). 08.11.2021р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 75304 від 02.04.2021р. (а.с.24). Мотиви суду Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого2012 року № 296/5(далі Порядок). Відповідно до ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 цього Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 2 даної Постанови передбачено, що за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як видно зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріус при його вчиненні посилався на ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Але, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 були визнанi незаконними i нечинними, зокрема, положення пункту 2 Переліку. За таких обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу ІІ, якою не було передбачено вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально. Отже, оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 02.04.2021р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а укладений між ТОВ «СС ЛОУН»та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Щодо доводів позивача, що заборгованість не є безспірною, суд зазначає таке. Так, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як видно з кредитного договору та графіку розрахунків, сторони погодили, що розмір кредиту становить 10 500, 00 грн, а відсотків 2 512, 27 грн, тоді як за змістом виконавчого напису розмір кредиту становить 11 000, 00 грн, а відсотків 11 321, 35 грн, що не відповідає умовам договору, а відтак доводи позивача про те, що заборгованість не є безспірною є обґрунтованими. Разом з тим, суд не погоджується з доводами позивача про те, що штрафні санкції нараховані за межами строку позовної даності, оскільки за змістом п. 8.5 Договору, сторони збільшили строк позовної давності до 5 років. Отже, даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що з огляду на те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено 02.04.2021р. на підставі пункту 2 Переліку, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, який втратив чинність 22 лютого 2017 року, тобто з цієї дати у нотаріуса були відсутні правові підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, вказана у виконавчому написі заборгованість не була безспірною, а відтак суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції ВП ВС висловленій у Постанові від 16.05.2018 року, справа № 320/8269/15-ц. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а позивач звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір в розмірі 992, 40 грн за подання позовної заяви до суду та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496, 20 грн, а всього 1 488, 60 грн. Водночас, оскільки позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500, 00 грн (а.с.19-23), а відтак вказану суму необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved