Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру адіментів. В обґрунтування позову зазначив, що 17.09.2010 року між сторонами було розірвано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану складено відповідний актовий запис №1079 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії № [NUMBER] Відділом ДРАЦС у м. Вінниця. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із відповідачем. В подальшому, рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 09.03.2011 р. було задоволено позов про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі ј частини усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що наразі обставини змінилися таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти у вказаному розмірі, оскільки 02.10.2011 р. між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. В шлюбі у сторін народились двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Дружина [PERSON] наразі перебуває в декретній відпустці. Зазначені вище обставини стали підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом, в якому позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 09.03.2011 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] з ј частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Ухвалою суду від 30.06.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків. 07.07.2022 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 09.08.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Судові витрати просив залишити за ним. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про місце, день та час проведення судового розгляду шляхом направлення судових повісток та через оголошення на офіційному сайті "Судова влада". Про причини неявки до суду не повідомила. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.02.2022 року (а.с. 7). 17.09.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.02.2022 р. (а.с. 8). Рішенням Замостянського районного суду м .Вінниці від 09.03.2011 р. позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів доходів щомісячно, але не мешне 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.02.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). 02.10.2011 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] у Виконавчому комітеті Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 02.10.2011 р., актовий запис №08 (а.с. 16). В шлюбі у подружжя народились двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 14-15). Як вбачається із довідки від 23.06.2022 р. виданої Першим Малиновським відділом ДВС у м. Одесі Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 17). Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статей 183, 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, у зв`язку з тим, що на утриманні позивача перебуває ще двоє малолітніх дітей, у нього змінився сімейний стан, а тому аліменти, які стягуються на утримання сина [PERSON] на користь відповідача, мають бути зменшені до 1/6 частини всіх видів доходу позивача. Що ж стосується розміру аліментів у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму доходів на дитину відповідного віку, то суд звертає увагу на наступне. У своїх позовних вимогах позивач просив зменшити розмір аліментів які з нього стягуються на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] з ј частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Станом на час прийнятті рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 09.03.2011 року, ч.2 ст. 182 СК України було визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотківпрожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак, ЗУ №2475-VIII від 03.07.2018 року внесено зміни до другого абзацу частини другої ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд вважає, що зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доходів позивача відповідає вимогам ст. 182 та ч.5 ст. 183 СК України щодо розміру аліментів на одну неповнолітню дитину. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов про зменшення розміру аліментів підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial