Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

у грудні 2021 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.03.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким він передав останньому 300 000,00 грн без встановленого строку повернення, які той не повернув протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги. Відповідач досі не сплатив кошти, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 300 000,00 грн основного боргу та 382 678,77 грн процентів, що в загальному розмірі становить 682 678,77 грн, а також судовий збір в розмірі 6826,80 грн. 17.01.2022р. суд своєю ухвалою відкрив загальне позовне провадження (а.с.19). 07.02.2022 відповідач подав зустрічний позов про визнання договору позики від 13.03.2012 недійсним та 09.06.2022 суд прийняв зустрічний позов до розгляду та об`єднав для спільного розгляду з первісним позовом (а.с.83,84,91). У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать розписки про отримання судових повісток (а.с.158-161), представник позивача подала клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити (а.с.162), відповідач також подав заяву про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги за первісним позовом визнав в повному обсязі, від позовних вимог за зустрічним позовом відмовився (а.с.163). Виходячи з викладеного, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін дослідивши надані письмові докази. Судом установлено, що 13.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв у власність 300 000,00 грн, що також підтверджується розпискою, власноручно написаною [PERSON] (а.с.8). 23.10.2021 позивачем було направлено відповідачу лист-вимогу про повернення боргу та процентів на суму 682 678,77 грн (а.с.9-11). Відповідно до статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією, висловленою 31 жовтня 2018 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18 (ЄДРСРУ № 77587120) при дослідженні питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Як стверджує позивач, відповідач суму позики не повернув, на підтвердження чого надав оригінал боргової розписки (а.с.65). Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що за борговою розпискою відповідач [PERSON] підтвердив отримання 13.03.2012 року 300\~000,00 грн без установлення строку повернення боргу. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог статті 545\~ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Оскільки оригінал боргової розписки наявний саме у позивача та наданий останнім суду, текст оригіналу розписки не містить надпису відповідача щодо повернення суми боргу, а тому суд уважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення боргу в загальному розмірі 300\~000,00 та доходить висновку про задоволення позову в цій частині. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення процентів, суд враховує вимоги статті 525 ЦК України, якою передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України вимоги про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку дії договору. В подальшому права та інтереси позивача підлягають захисту згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки борговою розпискою від 13.03.2012 року не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Водночас суд погоджується з розрахунком заборгованості за процентами щодо вказаного періоду. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України (частини четвертої\~статті 174\~ЦПК України 2004 року) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути основний борг в загальному розмірі 300 000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 382\~678,77 грн, а всього 682\~678,77 грн. Відповідно до чч.1,2,3 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Відповідно до\~п.4\~ч.1\~ст.255\~та ч.2,3\~ст.255\~ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оскільки відповідач відмовився від заявлених вимог до позивача та повідомив що визнає первісний позов, суд уважає що підстави для не прийняття даної заяви відсутні, а тому провадження за зустрічним позовом потрібно закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки первісний позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 6826,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved