Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивач у липні 2021 р. звернулася до суду за позовом до Глевахівської селищної ради Фастівського району Київської області, третя особа без самостійних вимог: [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В позові зазначив наступне: [INFO] помер його дідусь [PERSON] . За життя спадкодавець залишив заповіт відносно свого майна, за яким належний житловий будинок з надвірними господарськими і побутовими будівлями, спорудами та земельну ділянку, які знаходяться в [ADDRESS] він заповів позивачу [PERSON] . Після смерті спадкодавця за заявою позивача приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Іванніковим І.М. була заведена спадкова справа № 8/2015. Коли позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку, які знаходяться в [ADDRESS] , то отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт належності вказаного майна спадкодавцю (право власності на земельну ділянку за вказаною адресою зареєстровано за іншою особою, а також відсутні жодні документи, які підтверджують набуття спадкодавцем права власності на вищевказаний житловий будинок, або документи, що відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за життя спадкодавця). За таких обставин позивач просив суд визнати за\~ [PERSON] право\~власності на\~житловий будинок\~ [ADDRESS] загальною\~площею 28,8\~кв.м,\~житловою площею\~12.1\~кв.м\~та відповідні\~вуличні будівлі\~та споруди\~у порядку\~спадкування за\~заповітом після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ;визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0720 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221484001:02:013:0117 по [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача через канцелярію суду подала заяву про слухання справи за відсутності її та позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається із копії спадкової справи, витребуваної судом у приватного нотаріуса Іваннікова І.М. № 8/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] у смт. Глеваха Васильківського району Київської області [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого належний житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку, які знаходяться в [ADDRESS] , він заповів своєму онукові [PERSON] , [INFO] , а все інше майно заповів своїй дружині [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з матеріалів копії спадкової справи, [PERSON] 12.05.2018 р. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 146/02-31, у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт належності вказаного майна спадкодавцю (право власності на земельну ділянку за вказаною адресою зареєстровано за іншою особою, а також відсутні жодні документи, які підтверджують набуття спадкодавцем права власності на вищевказаний житловий будинок, або документи, що відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за життя спадкодавця). Судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області від 18.12.1996 р. № 27/43 [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] з подальшим виготовленням державного акту на право приватної власності. На підставі вказаного Рішення [PERSON] виготовив державний акт на право власності на землю серії ІІ-КВ № 075822 від 05.07.2000 р., що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 1725, на підставі якого набув у власність земельну ділянку площею 0,072 га для будівництва, обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області від 18.12.1996 р. № 27/44 [PERSON] було надано дозвіл на будівництво дачного будинку за адресою [ADDRESS] . На підставі вказаних рішень [PERSON] було виготовлено будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку та господарчих споруд на земельній ділянці по [ADDRESS] . Як вбачається із запиту нотаріуса до відділу у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київські області від 02.02.2018 р. № 22/02-14-8/2015, було отримано витяг з ДЗК на спірну земельну ділянку, з якого вбачається, що спірній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 3221484001:02:013:0117 та 10.04.2018 р. проведено її державну реєстрацію. З огляду на зміст витягу з ДЗК вбачається, що власником зазначено [PERSON] , адреса - [ADDRESS] . Відповідно до запиту нотаріуса до КП Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» від 02.02.2018 р. № 21/02-14-8/2015, надано архівну довідк, з якої вбачається, що право власності на спірний житловий будинок на ім`я [PERSON] не зареєстроване. Проте, спірний житловий будинок заінвентаризовано на ім`я [PERSON] , інвентаризаційна справа № 535. Таким чином, за життя спадкодавець [PERSON] отримав спірну земельну ділянку у встановленому порядку, приватизував її, отримав дозвіл на будівництво спірного будинку, виготовив будівельний паспорт, але не оформив права власності на нього. Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , виготовлений 01.06.2010 р. на замовлення [PERSON] КП Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації», спірний будинок закінчений будівництвом в 1996 р. Відповідно до копії довідки Центру приватизації та оцінки ПП «Актив Інвест» від 20.07.2021 р. № 07/22-ті станом на 20.07.2021 р. під час проведення робіт з поточної інвентаризації спірного житлового будинку, господарських будівель та споруд встановлено відповідність будинку державним будівельним нормам ДБН. Як вбачається з інформації, внесеної до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,2502 га, кадастровий номер 3221484001:02:013:0048 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] , підстава виникнення права власності договір дарування від 08.09.2016 р. № 1372. Однак, в судовому засіданні встановлено, що позивачем було отримано довідку від 21.07.2021 р. № 435 Глевахівської селищної ради, про присвоєння адреси спірному будинку та спірній земельній ділянці [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадженння. Відповідно до статті 16 ЦК України позивачем обрано спосіб захисту його порушеного права - визнання права, яке оспорюється, заперечується (письмова відмова державного нотаріуса). Внаслідок вищевикладених обставин позивач не може розпоряджатися спірним будинком та спірною земельною ділянкою, а також захистити свої права як власник, у разі порушення їх третіми особами. Визнання права є способом усунення невизначеності у взаєминах суб`єктів, створення необхідних умов для його реалізації. Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 (надалі - Лист ВССУ), який визначає основні засади розгляду цивільних справ про спадкування, визначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. На момент закінчення будівництва спірного будинку діяв Порядок про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 09.12.1996 р. № 112 (надалі - Порядок). Відповідно до пункту 6 Порядку до пред`явлення об`єктів державним приймальним комісіям замовники (забудовники) призначають робочі комісії, які повинні перевіряти відповідність об`єктів і змонтованого устаткування проектам до них щодо дотримання санітарно-гігієнічних, протипожежних, радіаційних, екологічних, міцнісних та архітектурних вимог, відповідність виконання будівельно-монтажних робіт обов`язковим вимогам будівельних норм і правил. Доказом того, що спірний будинок відповідає вимогам, які були встановлені для прийняття об`єктів в експлуатацію в 1996 р., є довідка Центру приватизації та оцінки ПП «Актив Інвест» від 20.07.2021 р. № 07/22-ті станом на 20.07.2021 р. Тобто, якби за життя спадкодавець позивача пред`явив спірний будинок приймальній комісії для прийомки в експлуатацію, спірний будинок був би прийнятим в експлуатацію, оскільки, відповідає всім встановленим нормам. Окрім того, спадкодавець мав у власності земельну ділянку для будівництва спірного будинку, дозвіл на його будівництво, будівельний паспорт. За таких обставин спірний будинок не є об`єктом самочинного будівництв, на який не може бути визнане право власності в порядку спадкування. В період закінчення будівництва спірного будинку наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 р. № 56 були затверджені Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб (надалі Правила). Відповідно до пункту 4.1. Правил оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку № 12, зокрема, місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна при наявності акта про право власності або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та при наявності акта державної комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію. Виходячи з вимог діючого законодавства на момент закінчення будівництва спірного будинку спадкодавець мав всі законні підстави для оформлення права власності на спірний будинок, проте не здійснив цього. Що стосується наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про право власності іншої особи на земельну ділянку за адресою знаходження спірної земельної ділянки та спірного житлового будинку. Як вбачається з інформації, внесеної до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,2502 га, кадастровий номер 3221484001:02:013:0048 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] , підстава виникнення права власності договір дарування від 08.09.2016 р. № 1372. Оскільки з матеріалів справи вбачається відмінність у площах земельної ділянки та кадастрових номерах, та те, що на момент укладання договору дарування земельної ділянки в 2016 р. спадкодавець [PERSON] помер, виходячи з чого не міг подарувати спірну земельну ділянку, тому зазначена земельна ділянка і спірна земельна ділянка є різними об`єктами нерухомості. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до норм частини п`ятої статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною третьою статті 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його діда [PERSON] на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами та на земельну ділянку, суд беручи до уваги, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, вважає що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. З урахуванням встановлених під час судового розгляду фактів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і документально підтвердженими, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved