Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Миргородського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), [PERSON] про зняття арешту з майна. Свій позов мотивувала тим, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , яка мала на праві приватної власності земельну ділянку за кадастровим номером: 5323288600:00:005:0065 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0967 га. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким свою майно заповідала своїй доньці [PERSON] . Після смерті матері, з метою оформлення спадщини за заповітом, донькою було подано заяву про відкриття спадщини до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазинича Р. В. Однак виявилося, що неповнолітня [PERSON] позбавлена можливості набути право власності на спадщину за заповітом, так як на нерухомому майні, що належало її матері [PERSON] та входить до складу спадщини - земельній ділянці за кадастровим номером: 5323288600:00:005:0065, накладено обтяження (номер запису: 33418842) у вигляді арешту нерухомою майна - все нерухоме майно постановою про арешт майна боржника, серія та номер: \~ \~ \~ \~48762121, видана 27.09.2019 року, видавник: Миргородський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Таким чином, накладення арешту та внесення відповідною запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обмежує законні права та обов`язки [PERSON] як спадкоємиці. Згідно з інформацією, що міститься у довідці №16158 від 15.06.2022 року, виданої Миргородським відділом державної виконавчої служби у Миргородському районі, відомо що у відділі перебувало на виконанні виконавче провадження №48762121 з виконання виконавчого листа 2/541/1330/2014 від 10.08.2015 року щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно 27.09.2019 року в рамках відкритого вищевказаного виконавчого провадження державним виконавцем Миргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Покас І.В. при примусовому виконанні постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] , [INFO] . Надалі 01.07.2021 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника. Ухвалою суду від 01.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.07.2022р. залучено до участі у справі в якості третьої особи виконавчий комітет Миргородської міської ради, як орган опіки та піклування. Ухвалою суду від 22.08.2022р. замінено третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а саме: виконавчий комітет Миргородської міської ради, як орган опіки та піклування, на виконавчий комітет Комишнянської селищної ради, як орган опіки та піклування. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] . 15.09.2022р. підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 12.10.2022р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . До початку підготовчого засідання від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила призначити справу до судового розгляду. Представник Миргородського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), сповіщені належним чином про дату, час там місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] ,сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області подали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 25.09.2006 року, свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 18.05.2021р. (а.с.8,9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді земельної ділянки кадастровий номер: 5323288600:00:005:0065 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0967 га, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 22.12.2015р. (а.с.15). За життя [PERSON] склала заповіт, яким майно заповідала своїй доньці [PERSON] (а.с.25). Після смерті матері, з метою оформлення спадщини за заповітом, донькою було подано заяву про відкриття спадщини до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазинича Р. В. та відкрита спадкова справа №78/2021р. Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №285556417 від 18.11.2021р. (а.с.17-18), накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] постановою про арешт майна боржника серія та номер: 48762121, видана 27.09.2019 року, видавник: Миргородський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48892383 від 27.09.2019 року. Як вбачається з листа Миргородського відділу Державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) №16158 від 15.06.2022р., у відділі перебувало на виконанні виконавче провадження №48762121 з виконання виконавчого листа 2/541/1330/2014 від 10.08.2015 року щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 27.09.2019 року в рамках відкритого вищевказаного виконавчого провадження державним виконавцем Миргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Покас І.В. при примусовому виконанні постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] , [INFO] . Надалі 01.07.2021 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод визначено, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Частиною 5 ст. 59 вказаного вище Закону, передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з положеннями ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. За встановлених обставин, приймаючи до уваги неможливість скасування обтяження в позасудовому порядку, враховуючи те, що виконавче провадження відносно боржника [PERSON] закрите, а накладена заборона на відчуження майна боржника порушує права неповнолітньої її доньки можливості здійснення її спадкових прав після померлої матері, яка була власником зазначеного нерухомого майна, що перебуває під арештом, крім того в матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в арешті майна померлої [PERSON] , оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved