Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 14.07.2022 року, стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики в розмірі 150000 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04 червня 2018 року дав у борг [PERSON] 150000 гривень. Відповідачка зобов`язувалась їх повернути на протязі п`яти років, кожного місяця по 2500 гривень до 20 числа включно, що підтверджується розпискою позичальника про отримання коштів у борг від 04.06.2018 року. Проте, відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконала. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шклярука В.М. від 21 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Дунаєвецького районного\~суду Хмельницької\~областіШклярука\~В.М.\~ від\~15\~березня 2021\~року справу\~відкрито провадження\~у справі\~за правилами\~загального позовного\~провадженнята відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Шклярука В.М. відмовлено. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Шафікової Ю.Е. від 07 лютого 2022 року справу прийнято до свого провадження у зв`язку із відрахуванням судді Шклярука В.М. зі штату Дунаєвецького районного суду Хмельницької області та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2022 року прийнято заяву позивача [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 25.04.2022 року та 08.09.2022 року від відповідачки [PERSON] на адресу суду надійшли відзиви, згідно яких просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву зазначила, що з 19.08.2009 року по 31.05.2018 року працювала у ФОП [PERSON] на посаді продавця, доказом є трудовий договір, оригінал якого знаходиться у ФОП [PERSON] . Розірвавши трудовий договір ФОП [PERSON] відмовився подати його в Дунаєвецький районний центр зайнятості для зняття з реєстрації, так як позивачка не повернула сплачені ним особисто замість [PERSON] кошти з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного соціального внеску. Відповідач стверджував, що ці податки, збір та внесок вона мусила сплачувати самостійно, бо це її фінансовий обов`язок перед Державою, а тому має заборгованість як перед роботодавцем 150\~000 тисяч гривень. Натомість, [PERSON] ніколи не позичала у ФОП [PERSON] . Гурського кошти, не підписувала ніяких договорів позики, і не давала на підтвердження отримання від ФОП [PERSON] жодних розписок. Саме тому позивач не долучає до позовної заяви договору позики та розписку про передачу 150000 тисяч гривень чи квитанцію про поштовий переказ їй 150000 тисяч гривень чи банківський чек про перерахування. До судового засідання представник позивача - адвокат Філіпов Ю.М. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча неодноразово повідомлялась про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направила. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до пункту 1 частини 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові\~Верховного Суду\~від 14\~квітня 2021\~року у\~справі№642/4200/17\~(провадження\~№ 61-6492св19),\~ зазначено,\~що тлумачення\~статей 1046\~та 1047\~ЦК України\~свідчить,\~що по\~своїй суті\~розписка про\~отримання в\~борг грошових\~коштів є\~документом,\~який видає\~боржник (позичальник)\~кредитору (позикодавцю)\~за договором\~позики,\~підтверджуючи як\~його укладення,\~так і\~умови договору,\~а також\~засвідчуючи отримання\~від кредитора\~певної грошової\~суми або\~речей.\~Аналогічні висновки\~викладено у\~постанові Верховного\~Суду від\~23 грудня 2021 року у справі № 501/1243/20, та у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 753/1349/20. Судом досліджено в судовому засіданні оригінал боргової розписки та встановлено, що 06 червня 2018 року [PERSON] власноруч написала розписку, відповідно до якої заборгувала приватному підприємцю [PERSON] гроші в сумі 150000 тисяч гривень, які зобов`язувалась повернути на протязі п`яти років, кожного місяця по 2500 гривень до 20 числа включно, в чому розписалася. \~ \~ \~ \~Відомостей щодо погашення боргу за розпискою матеріали справи не містять. Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 серпня 2021 року у справі № 473/995/18 (провадження№ 61-6674св21), від 14 липня 2021 року у справі № 266/7291/18-ц (провадження № 61-96св21), від 25 березня 2019 року у справі № 211/2672/16-ц (провадження\~\~№ 61-41785св18), від 30 січня 2019 року у справі № 751/1000/16-ц (провадження № 61-586св17). Таким чином, написавши розписку від 04.06.2018 відповідачка підтвердила факт укладання договору позики, факт отримання нею грошей, та зобов`язання повернути суму позики, доказів зворотнього, суду не подано. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до частини першої\~статті 1051 ЦК України\~позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. З наведеного випливає, що якщо договір позики укладений в письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики. Договір позики відповідачка не оспорила, не просила визнати його недійсним чи удаваним правочином, у зв`язку з чим доводи [PERSON] про неотримання грошових коштів за договором позики є безпідставними. З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності». Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/)17 (провадження № 61-18730св20) та \~у постанові Верховного Суду 29.09.2022 № 824/293/21 (61-6378ав22). \~ \~ \~ \~Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1ст.530 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З врахуванням викладеного, відповідачка [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, та не повернула суму позики в обумовлений у договорі строк до часу розгляду справи, не надала суду відомостей іншого розрахунку заборгованості, а тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах позовних вимог. У відповідності до положень\~ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку із задоволенням позову з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1500 гривень.

Outcome: approved