Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

13.10.2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якому просить розірвати укладений між ними шлюб, який був зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 14.02.2014 року, про що зроблено актовий запис №173. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 14.02.2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у них народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років відносини з відповідачем стали поступово погіршуватись, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби примиритись не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Вказує, що вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам їх дітей. Ухвалою від 14.10.2022 року позовну заяву залишено без руху. 24.10.2022 року представник позивача подала заяву на виконання вищевказаної ухвали. Ухвалою від 25.10.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до розгляду у судовому засіданні. До судового засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача до судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності та про визнання позову, вказавши, що сторони не проживають разом чотири місяці, спільне господарство не ведуть. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено судом та підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 14.02.2014 року уклали шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №173 (а.с.6). У шлюбі в сторін народилися доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.13,14). Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2014 року, міцної сім`ї вони не утворили. Сторони не проживають разом, шлюбні стосунки між ними фактично припинені, вони не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 56 Сімейного кодексу України кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а відтак шлюб слід розірвати. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, то позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а з відповідача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved