Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», який є правонаступником ПАТ «Київенерго», звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». 30.04.2004 року між АЕК «Київенерго» та [PERSON] був укладений Договір про користування електричною енергією. Позивачем умови вказаного договору виконуються у повному обсязі, надають послуги, при цьому відповідачем вказані умови у повному обсязі не виконуються, внаслідок чого станом на 01.10.2022 року заборгованість становить 5684, 24 грн. Позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про необхідність сплати заборгованості, але дана вимога залишена без реагування. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 5684, 24 грн., 3 % річних та інфляційну складову боргу у розмірі 2646, 29 грн. та витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України розгляд даної справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.04.2004 року між АЕК «Київенерго» та [PERSON] був укладений договір про користування електричної енергією за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 Договору Енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 8кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором. Згідно із абз. 6 п. 11 Договору Споживач електричної енергії зобов`язується оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов Договору. 13.11.2017 року Загальними зборами акціонерів ПАТ «Київенерго» на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року було прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однією або кількох створюваних нових юридичних осіб. Так, згідно даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго». Таким чином, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, в тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів, виданих та встановлених для ПАТ «Київенерго». Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до абз. 1 п. 3.1.1 ПРРЕЕ постачання (продаж) електричної енергії споживачам здійснюється за договором про постачання електричної енергії обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». В абз. 67 п. 1.1.2 ПРРЕЕ дано визначення споживача електричної енергії як фізичної особи, у тому числі фізичної особи-підприємця, або юридичної особи, що купує електричну енергію для власного споживання. Водночас зі змісту інших положень ПРРЕЕ вбачається, що даний термін необхідно застосовувати в значно ширшому значення, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання. Відповідно до п. 3.1.9 ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення договору не допускається. Підпункти 1-4 п. 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ передбачають обов`язок споживача користуватися електричною енергією виключно на підставі договору, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електроенергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення ПРРЕЕ та умов договору. Відповідно до ст.. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, і відповідно до ч. 1 ст. 625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до положення ч. 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до абз. 1 п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно із пп. 2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ та п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 4.1 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Абзацом 2 пункту 4.10 ПРРЕЕ передбачено, що побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії. За результатами аналізу оплат за спожиту електричну енергію відповідачем позивачем було з`ясовано, що відповідач користується відповідними послугами, однак не виконує зобов`язання по їх сплаті, внаслідок чого станом на 01.10.2022 року заборгованість за спожиту електричну енергією відповідача становить 5684, 24 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про сплату боргу, однак дана вимога була залишена без реагування. Враховуючи викладене вище, встановлені у справі обставини, вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що нарахована до сплати сума боргу у розмірі 5684, 24 грн. повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) віл боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно ч. 1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України право кредитора на стягнення 3 % річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу чи після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3 % річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством. Так, аналізуючи положення ст. 47 ЦК України, можна зробити висновок, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. У постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі № 910/22034/15 та Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 910/10156/17 зроблено висновок про те, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення. Оскільки відповідачем на момент подання позову не сплачено заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 5684, 24 грн., то у позивача відповідно до вимог ст.. 625 ЦК України, виникло право нарахування 3 % річних та інфляційних втрат. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу за спожиту електричну енергію з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних становить 2646, 29 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved