Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

16.08.2022 [PERSON] звернувся з позовом до Публічного Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», (далі ПАТ «Суха Балка», відповідач) про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що позивач з 19.09.1994 по 06.11.2003 працював на підприємстві відповідача. 12.07.2000 під час виконання трудових обов`язків на підприємстві виконуючи функції кріпильника, внаслідок нещасного випадку отримав травму лівого ока. Внаслідок нещасного випадку [PERSON] втратив професійну працездатність, ступінь якої за первинним висновком МСЕК від 11.10.2000 становила 30%, при переогляді 01.11.2021 позивачу встановлено 25% професійної працездатності. Позивач зазначає, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. У зв`язку з ушкодженням здоров`я було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Постійно виникають складнощі у зв`язку загальною слабістю, втомою, болями. Позивач не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. У зв`язку із отриманою травмою позивачу заподіяна моральна шкода, розмір оцінює в 180 000 грн., яку просив стягнути з відповідача. 22.08.2022 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами. Ухвалою від 22.09.2022 розгляд справи відкладено, в зв`язку з відсутністю підтверджень отримання відповідачем копії ухвали та позовної заяви. 05.10.2022 року представник відповідача подав до суду відзив в якому позовні вимоги не визнав та просив в позові відмовити, посилаючись: по-перше, в ході проведення розслідування комісією, було встановлено, що нещасний випадок стався вини Позивача, який з власної необережності та порушення ним інструкції по охороні праці. По-друге, причиною настання нещасного випадку є невиконання вимог інструкцій з охорони праці Позивачем. Факт вини АТ «Криворізька теплоцентраль» у виникненні нещасного випадку який стався з позивачем відсутній. По-третє, позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 180000,00 грн., що є жодним чином не аргументовано та необґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує позивач. Відповідь на відзив від Позивача до суду не надходила. Згідно\~ст. 279 ЦПК України\~суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем Приватне Акціонерне Товариство «Суха Балка» з 19.09.1994 по 06.11.2003 роки. (копія трудової книжки а.с.17-22). 12.07.2000 з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок, при наступних обставинах: За нарядом начальника дільниці №21 [PERSON] , виданому на другу зміну 12.07.2000 року через гірничого майстра [PERSON] , ланка робітників у складі: машиніста електровоза, який має права кріпильника [PERSON] - старший, прохідника [PERSON] , кріпильника [PERSON] , повинні були встановити дві рами кріплення УПК -27-9.8. провести укладання плит затяжки (ПЗ) і забити порожнечу за кріпленням у вибої квершлагу 67- ой осі ш."Північна Вентиляційна" гор. 1060м. [PERSON] [PERSON] , [PERSON] встановивши одну раму УПК - 27-9.8. приступили до встановлення плит затяжки та забудування порожнечі за кріпленням. [PERSON] та [PERSON] виконали роботи з південної сторони квершлагу, [PERSON] встановлював плитку затяжки і забував порожнечі за кріпленням породою (від підошви вироблення до нижньої стяжної планки кріплення) з північного боку квершлага. О 14 годині [PERSON] наносив удари кувалдою по шматках породи, які знаходилися між стінкою вироблення і плиткою затяжки, при цьому шматком породи, що відскочив, травмував собі ліве око. [PERSON] не застосував засоби індивідуального захисту (окуляри). Акт складено за заявою потерпілого. Згідно Акту розслідування професійного захворювання №26 від 12.07.2000 року складений комісією ВАТ «Суха Балка» встановлені особи, які допустили порушення вимоги законодавства з охорони праці вказано що, [PERSON] кріпильник, порушив п.3.6.21.11 «Інструкція з охорони праці для кріпильника», п.3.1 (д) «Правила внутрішнього трудового розпорядку...» (а.с.11-12). [PERSON] отримав травму: проникаюче поранення рогівки, травматична катаракта лівого ока. Відповідно до висновку ВТЕК від 11.10.2000 року первинно [PERSON] встановлено 30% втрати професійної працездатності - травма лівого ока.(а.с.9) Відповідно висновку МСЕК серії 12ААА №063395 від 27.10.2021 року [PERSON] повторно встановлено 25% втрати професійної працездатності з переоглядом 15.10.2024.(а.с.8) Так, наявність трудового каліцтва у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими медичними виписками, з яких вбачається що він проходив стаціонарне\~\~лікування в закладах охорони здоров`я. Відповідно до вимог\~ст.173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1 - 14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 р. № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності",\~Закону України від 14 жовтня 1992 р. № 2694-XII "Про охорону праці",\~КЗпП України та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Оскільки позивачу первинно висновком МСЕК у 2000 році встановлено стійку втрату професійної працездатності у зв`язку з травмою на виробництві у 2000 році, тобто встановлено наявність ушкодження здоров`я на виробництві, що надало йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, суд приходить до висновку, що до правовідносин сторін мають застосовуватися Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджені\~Постановою КМУ №472 від 23.06.1993 року, в редакції станом на 1993 рік. У відповідності до положень п.11 цих Правил моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат. Згідно зі\~ст.440-1 ЦК Української РСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Таким чином, згідно зі\~ст.440-1 ЦК Української РСР, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено обмеження мінімального розміру відшкодування моральної шкоди - не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати та максимального розміру відшкодування моральної шкоди, що не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати (п. 11 Правил). Відповідно до\~ст.3 Закону України "Про оплату праці"\~мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Вищезазначені вимоги закону у поєднанні зі статтями\~3\~і\~8 Конституції України\~дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, та враховувати засади розумності, виваженості й справедливості. Такий підхід цілком узгоджується з положенням\~ст.83 ЦК Української РСР\~про те, що позовна давність не поширюється, зокрема, на вимоги, які випливають з порушення особистих немайнових прав, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України № 6-156цс14, № 6-188цс14 та № 6-207цс14 від 24 грудня 2014 року. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. \~ \~ \~ \~ Виходячи із наведених вище обставин, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування, трудове каліцтво позивача, завдає йому фізичного болю та душевних страждань, яке виникло з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства, щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів. Згідно частин 1,3\~ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Посилання представника відповідача, що [PERSON] порушив вимоги законодавства про охорону праці, нещасний випадок стався із-за необережності позивача є не обґрунтованою, тому що, що відповідач не забезпечив безпечних умов праці, відповідно до вимог\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», а тому є особою, яка несе відповідальність за відшкодування шкоди позивачу. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, а також факт, який не оспорювався позивачема, що провина в настанні нещасного випадку в певній мірі покладена й на позивача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Встановлюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути 90000,00 гривень, що буде співмірним з розміром заподіяної моральної шкоди. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial