Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

У травні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд: 1) здійснити поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 69,9 кв.м. та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 69,9 кв.м. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 05.06.1999 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу 28.04.2017 року сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] . Позивач вказує, що оскільки спірна квартира набута подружжям за час шлюбу і є об`єктом спільної сумісної власності, у позивача є необхідність виділити у власність 1/2 частки квартири. 31.05.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 20.06.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 16.08.2022 року ухвалою суду на місці закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В матеріалах справи міститься заява представника позивача - адвокат Лебедовської Л.Ю., про розгляд справи без участі сторони позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, надала копію рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не направив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв`язку з наведеним, суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 05.06.1999 року по 24.06.2022 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2022 року у справі № 357/2752/22. Від спільного проживання сторони мають двох дітей - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та повнолітнього [PERSON] , [INFO] . 28.04.2017 року на ім`я [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л., реєстровий № 315. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 86150320 від 28.04.2017 року, приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л. 28.04.2017 року прийнято рішення з індексним номером 35000456 про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1237080132103. В матеріалах справи міститься копія технічного паспорта на спірну квартиру, виготовленого 15.05.2017 року; звіт про оцінку майна ТОВ "Інфо-центр консалт" від 23.05.2022 року, відповідно до якого ринкова вартість квартири складає 349 623 грн.; довідка Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради № 15.2-03/779 від 05.04.2022 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20.08.2018 року по даний час. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що спірна квартира придбана на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.04.2017 року та в період перебування у шлюбі з [PERSON] , тож за презумпцією спільності права власності подружжя вказане нерухоме майно належить їм на праві спільної сумісної власності. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволенні позову в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1 748,10 грн.

Outcome: approved