Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СК «ТАС»), в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на свою користь суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 54 908,34 грн, судові витрати пов`язані із замовленням та проведенням розрахунку вартості матеріальних збитків в розмірі 1 200,00 грн, судовий збір у розмірі 908,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн, витрати на проведення судової експертизи у розмірі 5 148,30 грн. Свої вимог позивач мотивував тим, що 24.09.2020 року між ним та відповідачем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «Правильне КАСКО» № FО/812171, згідно умов якого, застрахованим транспортним засобом є «Fiat Linea», реєстраційний № [NUMBER] . 14 січня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Fiat Linea», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «Fiat Linea», реєстраційний № [NUMBER] , який належить [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. На виконання обов`язків передбачених умовами договору, страховику було подано повідомлення про настання події та заяву на виплату страхового відшкодування, а також було надано пошкоджений автомобіль «Fiat Linea», реєстраційний № [NUMBER] , на огляд представнику страховика. Листом за вих. № 02088/9121 від 29 січня 2021 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) направила листа [PERSON] з повідомленням про те, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Fiat Linea», реєстраційний № [NUMBER] , склала 2 439,83 грн. а також те, що подію від 14 січня 2021 року визнано страховим випадком, проте розмір безумовної франшизи (згідно договору FО/812171становить 3 679,20 грн) перевищує вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, тому виплата страхового відшкодування проводитись не буде. Окрім того, до листа було вкладено ремонтну калькуляцію № 01123_51 від 25.02.2021 року, згідно якої страховик здійснював розрахунок. Позивач категорично не погоджується із визначеним відповідачем розміром страхового відшкодування та вважає його значно заниженим. Ремонтна калькуляція № 01123_51 від 25.01.2021 року, є недопустимим та недостовірним доказом, оскільки очевидно відкорегована вручну (про вказане свідчить зірочки, які містяться біля запасних частин та ремонтних робіт та пояснення та аркуші 2 калькуляції де вказано що * означає введення даних вручну) та надана не у повному обсязі, відсутній аркуш перевірки даних (контрольний лист), що є обов`язковою складовою ремонтної калькуляції без якого неможливо визначити на який день визначалася вартість запасних частин, ремонтних робіт та ін. Більше того, в даній калькуляції навіть не було відображено всіх пошкоджень автомобіля «Fiat Linea», реєстраційний № [NUMBER] , які зафіксовані в протоколі огляду від 21 січня 2021 року, складений представником страховика. 11 лютого 2021 року до відповідача було направлено адвокатський запит з проханням надати акт огляду застрахованого транспортного засобу під час страхування, та після ДТП що відбулася 14.01.2021 р. разом з всіма наявними фотографіями та іншими актами, починаючи з моменту страхування, а також надати розрахунок коефіцієнта фізичного зносу. Окрім того, було прохання надати інформацію у зв`язку з чим в ремонтній калькуляції № 01123 51 від 25.01.2021р. не відображена вартість кузовного ремонту транспортного засобу та на якій підставі в сертифікованому програмному комплексі «Аudatex» в вищевказаній ремонтній калькуляції була вручну сформована вартість запасних частин та інших складових ремонту. Також, чому з боку відповідача не сплачена послуга евакуації транспортного засобу «Fiat Linea», реєстраційний № [NUMBER] , з місця ДТП відповідно до умов договору. З боку АТ «СГ «ТАС» (приватне) було отримано відповідь за вих. № 00518-2/0121 від 22.02.2021 року, у якій страховик повідомив про розрахунок страхового відшкодування, тим самим майже продублювавши позицію листа за вих. № 02088/9121 від 29 січня 2021 року. Згідно висновку № 25955/25956/21-54 від 18.01.2022 вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу та без урахування ПДВ становить: 58 587,54 грн. Окрім того, у зв`язку з замовленням та проведенням незалежної оцінки шкоди він поніс витрати у розмірі 1 200,00 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.2039071797.1 від 04.03.2021р. Умовами договору страхування також передбачено франшизу у розмір 1% від страхової суми, що становить: 3 679,20 грн. Таким чином, з боку страховика залишаються невідшкодованими збитки страхувальника у розмірі: 54 908,34 грн. У зв`язку з цим 23.03.2021р. до АТ «СГ «ТАС» (приватне) було направлено вимогу з проханням переглянути розмір страхового відшкодування та здійснити доплату. Однак, листом за вих. № 00985/0121 від 01.04.2021р. АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) повідомило про те, що жодних підстав для перерахунку страхового відшкодування страховик не вбачає та доплата страхового відшкодування відповідачем проводитись не буде. Таким чином, визначена відповідачем вартість ремонту автомобіля значно менша ніж та яка визначена незалежним оцінювачем підтверджує недобросовісне виконання страховиком своїх обов`язків визначених Договором страхування. Відповідно до 2.3. та 2.4 договору страхування FО/812171, розрахунок страхового відшкодування здійснюється на основі калькуляції страховика та з врахуванням фізичного зносу. Згідно п. 8.16.3 договору страхування, калькуляція Страховика - розрахунок вартості відновлювального ремонту для ЗТЗ, складений страховиком із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення. Відповідачем було проведено свої розрахунки та визначено вартість ремонту застрахованого автомобіля значно нижчою, ніж та яка визначена незалежним оцінювачем. Відповідач проводить відверто занижені розрахунки вартості ремонту пошкодженого автомобіля. Ціни на запасні частини, кількість необхідно для ремонту різних деталей часу та об`єм витраченого матеріалу у своїх калькуляціях корегує та змінює незрозуміло на яких підставах. Більше того, навіть не відображає всіх пошкоджень автомобіля «Fiat Linea», реєстраційний № [NUMBER] , які зафіксовані в протоколі огляду від 21 січня 2021 року, складеним представником страховика. Такі розрахунки страховик видає як правомірні та такі, що відповідають умовам договору, що свідчить про зловживання з боку відповідача наданими йому договором страхування правами. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 08.06.2021 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с.78). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.79). Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Проте станом на 22.11.2022 року відповідачем відзив не подано. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, адвокат Сорока М.М. подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, позовну заяву, з урахуванням збільшення позовних вимог, просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду в чергове надіслав заяву про відкладення розгляду справи на період дії воєнного стану. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 січня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat Linea», реєстраційний № [NUMBER] , що не заперечується сторонами. Згідно умов договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «Правильне КАСКО» № FО/812171 від 24.09.2020 року, застрахованим транспортним засобом є «Fiat Linea», реєстраційний № [NUMBER] , страхова сума 183 960,00 грн (а.с.14-24). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 34.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Отже, суд приходить до висновку, що вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Відповідно до висновку експертів № 25955/25956/21-54 від 18.01.2022, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «Fiat Linea», реєстраційний номер [NUMBER] у пошкодженому стані станом на 14.01.2021 року складає 58 587,54 грн. (а.с.110-116). Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вартість матеріального збитку та ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну, що становить 183 960,00 грн, суд вважає необхідним стягнути з відповідача, як страховика, неоплачене страхове відшкодування в розмірі 54 908,34 грн (58 587,54 вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу - 3 679,20 грн франшизи). Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України, та стягує з Приватного акціонерного товариства «Страхова группа «ТАС» на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з цим позовом. Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що позивачем під час розгляду справи судом були понесені і документально підтверджені витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати пов`язані із замовленням та проведенням розрахунку вартості матеріальних збитків в розмірі 1 200,00 грн та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 5 148,30 грн та витрати на правову допомогу у розмірі - 7 000, 00 грн. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що позивачу правнича допомога надавалася Адвокатським бюро "ЛІДІЇ ПОЛІЩУК". Судом також установлено, що представником позивача у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в особі Адвокатського бюро "ЛІДІЇ ПОЛІЩУК", а саме: договір про надання правової допомоги № 01Б-1/170 від 08.02.2021 року, додаткова угода № 1 від 08.02.2021 року до договору про надання правової допомоги№ 01Б-1/170 від 08.02.2021 року, розрахунок суми гонорару від 04.06.2021 року з детальним описом надання адвокатом правової допомоги, рахунок №21.06 від 04.06.2021 року, квитанція №ПН2369806 від 04.06.2021 в підтвердження оплати послуг адвоката в розмірі 7 000,00 грн, акт виконаних робіт № 21.06 від 04.06.2021, ордер № 1114987 від 02.06.2021, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №6202/10 від 06.10.2017 року. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Враховуючи вищевикладене, обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 08.02.2021 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значення справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати - витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Також на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати пов`язані із замовленням та проведенням розрахунку вартості матеріальних збитків в розмірі 1 200,00 грн, що підтверджуються актом рахунком №ВН-85207 від 22.03.2021 року (а.с.55) та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 5 148,30 грн відповідно до квитанції №ПН2659877. На підставі викладеного,

Outcome: approved