Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаною вище позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 15 квітня 1998р. відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 243. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Неповнолітніх дітей у сторін не має. Сторони втратили почуття взаємної поваги та кохання, фактичні подружні відносини припинились з січня 2021 року, та не бажають їх поновлення. Тому, позивач просить суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Представник позивача адвокат Тіщенко С.Ю. підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що позивачка категорично проти надання строку для примирення подружжя. Відповідач [PERSON] , з`явившись до судового засідання, погодився на розірвання шлюбу, не заявляв клопотань про відкладення розгляду справи або про надання строку для примирення подружжя. Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, суд вважає що позов слід задовольнити, з таких підстав. Сторони уклали шлюб, зареєстрований 15 квітня 1998р. відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 243. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей, спільний син [PERSON] , [INFO] вже повнолітній. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки з січня 2021 року, хоча і проживають в одному будинку, позивач категорично заперечує проти поновлення сімейні відносини, подружжя має різні погляди на життя. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст.\~18\~ч. 2 п. 3, ст.ст.\~51,\~56\~ч. 3, ст.110\~ч. 1\~СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз\~сім`ю\~шлюб, не може мати місце. Суд установив, що у сторін сім`я розпалася, відповідач погодився на розірвання шлюбу, про що заявив в судовому засіданні, клопотань про відкладення рогляду справи не заявляв, строк для примирення не просив, сторони не бажають зберігати шлюб, фактичні шлюбні відносини припинились з січня 2021р. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved