Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

20.02.2020 [PERSON] звернувся в суд з позовом до Нагачівської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. За свого життя [PERSON] заповіту не склав, а тому спадкування його майна можливе за законом. 27.09.2010 за заявою позивача про прийняття спадщини за законом нотаріусом Яворівською державною нотаріальної контори відкрито спадкову справу. Інших спадкоємців першої черги, крім позивача, немає. [PERSON] було прийнято у спадщину та оформлено спадкові права після смерті батька, на квартиру [ADDRESS] . Зазначає, що за свого життя, [PERSON] , з метою приватизації земельних ділянок площами: 0,0696 га, 0,0817 га та 0,1123 га отримав рішення Нагачівської сільської ради Яворівського району Львівської області № 587/1 від 03.02.2010 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0696 га в межах населеного пункту с. Нагачів та передано зазначену земельну ділянку у його власність; № 587/2 від 03.02.2010 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання державного акту на право власноті на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1123 га в межах населеного пункту с. Нагачів та передано зазначену земельну ділянку у його власність; та № 587/3 від 03.02.2010 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0087 га в межах населеного пункту с. Нагачів та передано зазначену земельну ділянку у його власність. Зазначені земельні ділянки були внесені до Державного земельного кадастру та їм присвоєно відповідні кадастрові номери, однак через свою хворобу, а згодом і смерть, батько позивача правовстановлюючі документи, а саме державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки не зміг отримати, а тому і нотаріальне оформлення позивачем спадкових прав (отримання свідоцтв про право на спадщину) на зазначені земельні ділянки є неможливим у зв`язку з чим змушений був звернутися із даним позовом до суду. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Карпин І.М. від 21.02.2020 відкрито загальне позовну провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 22.06.2020 на виконання вимоги Яворівського районного суду Львівської області від нотаріуса Яворівської державної нотаріальної контори Вахули О.В. на адресу суду надійшла копія спадкової справи [PERSON] № 208/2010, померлого [INFO] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 05.07.2021 залучено до участі в розгляді справи в якості відповідача Яворівську міську раду Львівської області. У зв`язку із припиненням судді Яворівського районного суду Львівської області Карпин І.М. здійснення повноважень судді по відправленню правосуддя через закінчення п`ятирічного строку призначення на посаду судді, на підставі розпорядження керівника апарату №722 від 02.12.2021 у справі проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок чого справа передана в провадження судді Колтуну Ю.М. 17.01.2022 суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 28.04.2022 від позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог у якій просить суд просить визнати за ним право на завершення приватизації земельних ділянок: кадастровий номер № 4625886000:06:003:0106 площею 0,0696 га; № 4625886000:06:003:0103, площею 0,1123 га, № 4625886000:06:003:0105 площею 0,0817 га, які знаходяться на території села Нагачів, Яворівського району, Львівської області, просить підготовче судове засідання проводити без його участі. 28.04.2022 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області, вказана заява позивача про уточнення позовних вимог прийнята судом до розгляду, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву в якій просить справу слухати без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати залишає за собою. Представник відповідача Яворівської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника, позовні вимоги не заперечує. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки у\~судове\~засідання 10.11.2022 не зявились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, згідно із свідоцтвом про народження, виданим Нагачівською сільською радою Яворівського райбюро ЗАГСу від 04.01.1971, актовий запис №1 [PERSON] народився [INFO] . Батько- [PERSON] , мати [PERSON] Також свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Нагачівською сільською радою Яворівського району Львівської області 28.05.2010, підтверджується факт смерті [INFO] [PERSON] , актовий запис №15. Згідно з копії рішення № 587/1 від 03.02.2010, ХХ сесії V скликання Нагачівської сільської ради, затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання державного акту на право власноті на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1123 га в межах населеного пункту с. Нагачів та передано зазначену земельну ділянку у власність [PERSON] . Згідно з копії рішення № 587/2 від 03.02.2010 ХХ сесії V скликання Нагачівської сільської ради затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання державного акту на право власноті на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1123 га в межах населеного пункту с. Нагачів та передано зазначену земельну ділянку у власність [PERSON] . Згідно з копії рішення № 587/3 від 03.02.2010 ХХ сесії V скликання Нагачівської сільської ради, затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання державного акту на право власноті на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0087 га в межах населеного пункту с. Нагачів та передано зазначену земельну ділянку у власність [PERSON] . Із змісту листів Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області встановлено, що зазначені вище земельні ділянки були внесені в базу даних Державного земельного кадастру та присвоєно їм відповідні кадастрові номери, але правовстановлюючі документи, а саме Державні акти на право власності на земельні ділянки не видавалися. Тобто, [PERSON] при житті розпочав процедуру приватизації зазначених земельних діляок, але її завершення не здійснив, при житті не одержав державного акту про право власності на землю. Відповідно до наданої державним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Вахулою О.В. копії спадкової справи №208/2010, судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом померлого [PERSON] і спадщину після його смерті прийняв шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, що підтверджується, копією заяви про прийняття спадщини зареєстрованої в реєстрі № 658 від 27.09.2010, копією свідоцтва про прийняття спадщини за законом, за яким спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з квартири [ADDRESS] , копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, копією витягу про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі. Інші спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовився у встановленому законом порядку, що підтверджується копіями заяви про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до відповіді завідувача Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області №161/02-14 від 18.02.2020 [PERSON] на заяву [PERSON] у зв`язку із відсутністю належно оформлених правовстановлюючих документів, що безспірно підтверджують право власності на земельну ділянку площею 0,0817 га, кадастровий номер № 4625886000:06:003:0105 для ведення особистого селянського господарства на території села Нагачів, Яворівського району, Львівської області; земельну ділянку площею 0,0696 га, кадастровий номер № 4625886000:06:003:0106 для ведення особистого селянського господарства на території села Нагачів, Яворівського району, Львівської області; земельну ділянку площею 0,1123 га, кадастровий номер № 4625886000:06:003:0103 для ведення особистого селянського господарства на території села Нагачів, Яворівського району, Львівської області, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки. Вищезазначена відмова нотаріуса позбавила позивача можливості реалізувати свої права на спадкування. У відповідності до положень статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбаченого частиною 1 статті 1225 ЦК України. За змістом статті 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частин 1, 4 статті 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. Згідно зі статтею 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно статті 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. [PERSON] був єдиним спадкоємцем за законом померлого батька, спадщину після його смерті прийняв у встановленому законом порядку, тому набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали [PERSON] , у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої йому відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, однак за відсутності правовстановлюючого документу на ім`я померлого, був позбавлений можливості здійснити права на спадкування. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача, дійшов висновку, що позивач має право успадкувати майнові права спадкодавця як спадкоємця за законом, оскільки він прийняв спадщину після смерті свого батька, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обгрунтованими, а тому позов належить задовольнити повністю. Враховуючи наведене та

Outcome: approved