Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом мотивуючи його тим, що 05 вересня 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час вони з відповідачкою мешкають окремо з січня 2022 року, вони втратили почуття любові і поваги один до одного, тому просив розірвати шлюб між ними. Крім того, у січні 2022 року [PERSON] забрала меншу дитину і залишила місце їх проживання і з того часу вона не спілкується з сином. Мати у вихованні дитини участі не приймає, духовним та моральним станом дитини не цікавиться. Просив визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з ним. В судове засідання позивач та його представник не з*явились, просили справу слухати без їх участі позовні вимоги підтримали повністю, не заперечували проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з*явилась, належним чином була повідомлена про час розгляду справи у суді. Представник третьої особи в судове засідання не з*явився, направивши до суду висновок про визначення місця проживання дитини, крім того просили слухати справу без їх участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В суді встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 вересня 2014 року, який зареєстрований у виконавчому комітеті Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 23 ( а.с.7). Від сімейного життя мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.8-9). Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують з січня 2022 року, через різні погляди на життя та байдужості один до одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З січня 2022 року [PERSON] забрала меншу дитину і залишила місце їх проживання з позивачем в [ADDRESS] , а син [PERSON] залишився проживати з батьком за вказаною адресою( а.с.10). Суд наголошує, що згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини - дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України»). Вирішуючи питання про визначення місця проживання неповнолітньої дитини суд буде керуватись її «якнайкращими інтересами» Отже, статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі статтею 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до статті 161 СК, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В даних правовідносинах суд звертає увагу на ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема мати дитини його життям не цікавиться, участі у вихованні не приймає. Відповідно до довідки № 01-14/154 від 17.08.2022 виданої опорним закладом В.Сироватської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів мама учня [PERSON] , з 01 січня 2022 року не відвідувала навчального закладу та не брала ніякої участі у вихованні та навчанні сина ( а.с.15). Також, враховано вік та інтереси дитини, що в своїй сукупності є підставою для визначення місця проживання дитини з батьком. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не позбавляє відповідача можливості приймати участь у вихованні дитини. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею своїх батьківських обов*язків, які б спростовували вимоги взагалі. Крім того, у висновку про визначення місця проживання дитини від 08.11.2022 № 179/01-17 наданого службою у справах дітей Сумської РДА зазначено, що відповідач проти позову не заперечує. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, виходячи з необхідності забезпечення якнайкращих інтересів дитини, приймаючи до уваги те, що служба у справах дітей Сумської РДА вважає можливим визначити місце проживання малолітньої дитини сторін з батьком, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визначення місця проживання дитини з позивачем.

Outcome: approved