Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 08.12.2007 р. він взяв шлюб із відповідачем; від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні цінності та сімейні обов`язки, ведення спільного господарства. Останні декілька місяців кожен живе своїм окремим життям, відповідач не цікавиться проблемами та потребами сім`ї. На переконання позивача. збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, інтересам дітей, примирення неможливе. В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач не з`явився, в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в окремо наданій суду заяві повідомила про те, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Як встановлено судом, 08.12.2007 р.між позивачем та відповідачем за цим позовом був зареєстрований шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією свідоцтва (а.с. 3). Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-15). Шлюбно-сімейні відносини сторін припинені (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Правовідносини між учасниками справи виникли з сімейних правовідносин, зокрема, із розірвання шлюбу. Суд, дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, в межах позовних вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачають, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року). Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (припинення шлюбних відносин та неможливість їх відновлення), відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, дійшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористалася правом брати участь у судових засіданнях, правом надання відзиву на позовну заяву, не клопотала про надання строку для примирення подружжя тощо, у зв`язку з чим суд мав би змогу дійти до іншого висновку у даній справі. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved