Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

02 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] , в якому просив визнати недостовірною інформацію відносно нього, поширену відповідачем у заяві від 13 серпня 2021 року, яка була подана до добровільного товариства рибалок-аматорів Крижанівка причал № 218, та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 500\~000 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 13 серпня 2021 року до правління добровільного товариства рибалок-аматорів Крижанівка причал № 218 було подано членами причалу, в тому числі і відповідачем, заяву на неправомірні дії позивача, але інформація, яка міститься у заяві абсолютно не відповідає дійсності, оскільки він має усі дозвільні документи на ГТС-3341, тому поширена інформація має характер наклепу, характеризує його як злочинця, який легко порушує закон, як особу без високих моральних цінностей, а тому порушує особисті немайнові права позивача: ганьбить його честь та гідність, створює негативне упереджене ставлення до нього інших людей, а також завдає шкоди його діловій репутації, вирішити конфліктну ситуацію у добровільному порядку і спростувати інформацію відповідач не бажає, тому позивач змушений звернутися за захистом до суду. Крім того, у зв`язку з неправомірним поширенням відповідачем серед широкого кола осіб недостовірної негативної інформації, позивач знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу, внаслідок чого різко понизилася його працездатність, порушився сон, потреба постійно марно витрачати час на відписки, призводить до моральних страждань, отже, спричинену моральну шкоду він оцінює у розмірі 500\~000 грн. 01 грудня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 25 квітня 2022 року представник відповідача адвокат Кокарєв А.П. надав суду відзив на позов, у якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог, оскільки позивач не конкретизує, яку саме інформацію у заяві від 13 серпня 2021 року він вважає недостовірною, як слідує з фактичних обставин справи група людей, у томі числі і відповідач, реалізували своє право на звернення, в якому висвітлили свою суб`єктивну думку та погляди, спрямовані на критичну оцінку певних подій, що є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню стосовно їх правдивості, а по своїй суті стосуються інформування громадської організації про суспільно значиму подію. Крім того, сам факт подання заяви передбачає необхідність перевірки, викладених у ній обставин, і у випадку не підтвердження їх, тягне за собою відмову у задоволенні прохання заявників, не може вважатися дією, що поширює фактичне твердження. Сам факт сприйняття позивачем суб`єктивних суджень, як таких, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію не надають йому права на відшкодування шкоди, оскільки відсутній факт порушення його прав з боку відповідача. Крім того, позивач не надав жодного доказу, на підтвердження, що викладена інформація ніби є фактичним твердженням, що виражене у принизливій формі, зокрема відсутній висновок лінгвістичної експертизи. Що стосується моральної шкоди, яка є похідною вимогою, тому за відсутності факту порушення вона не підлягає задоволенню, крім того заявлена сума відшкодування є неспівмірною з описаними позивачем нібито наявних порушень його прав. Також, відповідач просить суд звернути увагу на те, що заява, яка стала підставою для звернення до суду, підписана рядом осіб, проте позовні вимоги пред`явлені лише до одного нього, що свідчить про явну особисту неприязнь до нього. 11 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та їх обгрунтування. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, відповідач також пояснив, що заяву, яка є предметом позову, складали 20 чоловік, він особисто її не писав і нікуди не носив. Мешканці причалу скористалися своїм правом на звернення до правління товариства, у заяві була викладена загальна інформація про установлення позивачем ГТС для відповідного реагування, ніякого наклепу вона не містила. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що 13 серпня 2021 року було подано колективне письмове звернення членів добровільного товариства рибалок-любителів причал 218 до правління товариства з проханням, зобов`язати [PERSON] демонтувати частину пірса, яка виступає за межі сусідніх виступів і спричинює накопичення водоростей, ліквідувати паркани та інші огорожі, які ускладнюють доступ до моря для всіх мешканців причалу, заборонити [PERSON] проводити будь-які роботи з укріплення берегу і оформляти гідротехнічні споруди без дозволу на це загальних зборів. Обґрунтуванням даних вимог заяви стало те, що влітку 2017 року через несприятливу екологічну ситуацію мешканці причалу вимагали від позивача демонтувати пірс, який був причиною накопичення водоростей, навесні позивач почав активні роботи з укріплення берегу, члени товариства, які звернулися із колективним зверненням, внесли певні суми грошей для завершення робіт, але навесні 2021 року виявилося, що частина берегової зони огороджена високим парканом і знаходиться у оренді позивача, а на території причалу з`явилася гідротехнічна споруда-3341, яка жодної функції за призначенням не виконує, тому заявники колективного звернення вважають, що позивач використав їхні гроші у власних інтересах. \~ \~ \~ \~Відповідач також підписав дану заяву. Статтею 3 Конституції України\~передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У відповідності з\~ст. 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. В свою чергу\~статтею 34 Конституції України\~передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим відповідно до\~ст. 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Стаття 297 Цивільного кодексу України\~встановлює, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.\~Статтею 299 ЦК України\~передбачено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно до\~ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. За нррмами ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У зв`язку зі внесенням з 27.03.2014р. змін до\~Цивільного кодексу України, зокрема до статті 277, принцип презумпції добропорядності (частину 3) було скасовано, а тому доказування позивачем обґрунтованості свого позову, а саме поширення інформації відповідачем та її недостовірності, має відбуватися у загальному порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1\~при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду (пункт 19 Постанови). Згідно з нормами ст.30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Як вбачається з позовних вимог, позивач вважає, що інформація, викладена у заяві від 13 серпня 2021 року, є неправдивою відносно нього, що порушує його немайнові права, порочить честь і ділову репутацію та характеризує його як порушника закону. Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання недостовірною інформацію суд враховує те, що позивачем не зазначено, яка саме інформація, викладена відносно нього в заяві, є недостовірною. Вказані у заяві висловлювання суд вважає оціночним судженням, оскільки вони не містять конкретних даних щодо оцінки дій позивача та такими, що порочать честь і гідність позивача. Відповідно до п.19\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1\~Закону України "Про інформацію"\~оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до\~статті 277 ЦК\~не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За умовами п.18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1, згідно з положеннями\~ст.277 ЦК\~і\~ст.10 ЦПК України\~позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно з нормами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. \~ \~ \~ \~Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. На думку суду, позивачем не доведено, що викладена у заяві інформація, порушує особисті немайнові права позивача або завдала шкоди його особистим немайновим благам або перешкоджає займатись будь-якою діяльністю, а оціночні судження спростуванню не підлягають. Таким чином, судом не встановлено сукупності чотирьох обставин, які є підставою для задоволення позовних вимог, а тому позовні вимоги про визнання недостовірною інформацію, поширену відповідачем задоволенню не підлягають. Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, оскільки підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання інформації недостовірною суд не вбачає. На підставі з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши усі докази у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed