Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся із позовом [PERSON] до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) відшкодування за невиконання договору про надання послуг №129 від 15 грудня 2020 року, який був укладений між сторонами, в розмірі 47123,59 гривень; моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень; та понесені судові витрати, а саме судовий збір за подання позовної заяви, в розмірі 992,40 гривень. В обґрунтування позову вказано, що 15 грудня 2020 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про надання послуг №129. Пунктом 1.1. вищезазначеного Договору передбачено, що Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги для розробки маркетингової стратегії для збільшення продажів і просування готелю Hotel Apart Dom, створення автоматизованого тунелю продажу готельних номерів, налаштування реклами, згідно з Додатком №1 до цього Договору для просування готелю, а Замовник зобов`язався прийняти надані Послуги та оплатити їх. Пунктом 2.4 дійсного Договору передбачено, що Виконавець зобов`язується розпочати надання Послуг протягом 5 календарних днів з моменту укладення цього Договору. Послуги повинні бути надані Замовнику протягом 90 календарних днів. Відповідно до п. 2.5 Договору Виконавець зобов`язується виконати послуги особисто, за винятком створення сайту, налаштування контекстної реклами та аналітики, які надаватимуться web розробником, дизайнером, SEO фахівцем, контекстологом та аналітиком, залученими Виконавцем для виконання умов цього Договору. Виконавець залишається відповідальним у повному обсязі перед Замовником за порушення Договору, зокрема і залученими ним третіми особами. Розділом 3 дійсного Договору передбачено, що ціна послуг складає 42 000 (сорок дві тисячі) гривень. Замовник вносить (перераховує) оплату згідно з графіком платежів (Додаток №3 до Договору). Розрахунки між Сторонами за цим Договором здійснюються у безготівковій формі. Так, Позивач зі своєї сторони виконав умови Договору, а саме перерахував на рахунок Відповідача грошові кошти в загальному розмірі 45700,00 (сорок п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок. Крім того, Позивачем на вимогу Відповідача, задля нібито виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором, було сплачено рекламу для Google в загальному розмірі 3500,00 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок. Однак, Відповідач в протиріччя умов Договору про надання послуг №129 від 15.12.2020 року від взятих на себе зобов`язань ухиляється, на телефонні дзвінки не відповідає, у зв`язку з чим Позивачу було завдано збитків в загальному розмірі 45700,00 (сорок п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок. 21.05.2022 року, у зв`язку з простроченням Відповідачем терміну виконання взятих на себе зобов`язань, а також уникнення мирного вирішення спору, Позивач звернувся до Відповідача з Претензією за Договором про надання послуг №129 від 15.12.2020 року попередивши, що у разі не одержання Позивачем письмової відповіді та грошових коштів у розмірі 45700 гривень, на вказаний рахунок [PERSON] вказані у Претензії в строки, обумовлені у даній претензії, а саме протягом 7 днів з моменту отримання даної Претензії, спір буде переданий до суду міста Одеси відповідно до підсудності, передбаченої чинним законодавством. З інформації наявної на офіційному сайті УКРПОШТА в розділі ТРЕКІНГ (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) зазначено, що відповідно до пошуку накладної 6507494776927 відправлення було вручене: особисто [PERSON] 25.05.2022 року, що підтверджується відповідним скрін-шотом з офіційного сайту УКРПОШТА (https://ukrposhta.ua/ua) Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України просив стягнути з Відповідача 3% річних за користування грошовими коштами за період з 21.04.2021 року по 17.06.2022 року у розмірі 1 423,59 (одна тисяча чотириста двадцять три) гривня 59 копійок. (Розрахунок: 45700.00*3/100/365*212 + 45700.00*3/100/365*167 = 1423.59 грн.). Також, позивачу завдано моральну шкоду неправомірними діями Відповідача, оскільки відповідно до умов укладеного між Сторонами Договору про надання послуг №129 від 15.12.2020 року Відповідач, крім іншого, взяв на себе зобов`язання щодо розробки маркетингової стратегії для збільшення продажів та просування готелю HOTEL APART РОМ, однак отримавши від Позивача грошові кошти, ухилився від виконання взятих на себе обов`язків. Внаслідок чого, Позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, відчуває душевні страждання, був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, в останнього було порушено нормальний спосіб життя, що завдало значної моральної напруги та хвилювань. Внаслідок неправомірних дій Відповідача, погіршився матеріальний стан Позивача через неотримання доходів, які останній міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Завдану моральну шкоду Позивач оцінює в 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Відповідач [PERSON] позов не визнав, надав до суду відзив на позов, посилаючись на таке. До позовної заяви надано документ з назвою «Договор на оказание услуг № 129», який викладений іноземною мовою. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус судів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. За положеннями ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Отже, у разі, коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат». Положеннями ч. 2, 4 ЦПК України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. З позовної заяви не вбачається причин неможливості подання письмового доказу з нотаріальним перекладом на українську мову, а наданий письмовий доказ з назвою «Договор на оказание услуг № 129», на переконання відповідача, є недопустимим і не може бути прийнятий судом. Згідно ч. 1 ст. 81 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 6 згаданої статті передбачає, що доказування не може грунтуватися на припущеннях. Не надаючи допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції щодо умов правочину позивач фактично будує її на припущеннях, що не може бути покладено в основу судового рішення про задоволення позову. Водночас, що стосується тверджень, викладених у позові [PERSON] , [PERSON] не заперечує обставини у тій частині, що між ним та позивачем у 2020 році мали місце договірні відносини. Проте, відповідач у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання, розробив для [PERSON] маркетингову стратегію просування готелю, створив автоматизований тунель продажу готельних номерів, налаштував їх рекламу, про що відповідно до договору надав позивачу акт виконаних робіт, тому наразі відповідач шокований ствердженням позивача про невиконання договору. На підтвердження позиції [PERSON] надається копія акту наданих послуг від 01.06.2021 р. з доказами направлення. Згідно досягнутих між сторонами умов договору, після надання послуг у повному обсязі виконавець надає замовнику акт приймання-передачі наданих послуг. Замовник після отримання відповідного акта має підписати його впродовж 5-ти календарних днів або ж направити або передати виконавцю претензію. Жодних претензій від [PERSON] впродовж 5-ти днів з моменту отримання акту та майже протягом року потому не надходило, відтак згідно досягнутих сторонами договору домовленостей зобов`язання вважається виконаним належним чином. Слід зауважити, що позивач, будучи замовником послуг, до теперішнього часу не оплатив їх, у зв`язку із чим [PERSON] також змушений буде звертатися до суду із позовом про їх стягнення. Стосовно наданих позивачем копій квитанцій звертаємо увагу на те, що більшість із них датовані числами, які настали раніше, аніж взагалі між сторонами було укладено договір, відповідно в призначенні платежу у них вказується «переказ особистих коштів» і відсутнє посилання на договір. Зазначені квитанції підтверджують ту обставину, що до укладення спірного договору між сторонами були інші правовідносини, що не охоплені ним та позивач виконував свої боргові зобов`язання перед [PERSON] . Договір, за яким [PERSON] мав надати позивачу послуги був укладений 15.12.2020 року, на що вказується також і в позовній заяві. Надані ж копії банківських квитанцій датовані: - 04.03.2020 року, тобто за 8 місяців до укладення договору; - 25.07.2020 року, тобто за 5 місяців до укладення договору; - 08.08.2020 року, тобто за 4 місяці до укладення договору; - 22.11.2022 року, тобто майже за місяць до укладення договору. Що стосується квитанцій, які датовані числами після 15.12.2020 р., то вони також не є оплатою за договором від 15.12.2020 р., тому і не містять у призначенні платежу посилань на нього. На підтвердження того, що згідно вказаних квитанцій перерахування відбувалося не за договором від 15.12.2020 р. свідчить і те, що сторонами було погоджено певний графік внесення оплати за договором, а саме: - 23400 грн. до 17.12.2020 р.; 2800 грн. до 31.12.2020 р.; - 9000 грн. до 14.01.2021 р.; - 2800 грн. до 28.01.2021 р. Усього за період з моменту укладення договору 15.12.2020 р. і до 28.02.2021 р. внесенню підлягала оплата у загальному розмірі 42200 грн. Як вбачається із наданих квитанцій, що датовані після 15.12.2020 р. загальна сума перерахування за ними становить 27640 грн. замість 42200 грн., які належало перерахувати за згаданим договором, а дати внесення платежів не співпадають із тими, що були погоджені сторонами, та виходять за часові межі, обумовлені графіком. Згідно графіку останній платіж мав був внесений не пізніше 28.02.2021 р., тоді як із квитанцій, які надаються позивачем та які він намагається видати за оплату згідно договору від 15.12.2020 р. вбачається, що платежі здійснювалися після цієї дати, а саме 29.03.2021 р. та 21.04.2021 р. На переконання відповідача, очевидно, що надані позивачем докази внесення оплати за договором від 15.12.2020 р. є неналежними доказами, відтак твердження про перерахування за цим договором [PERSON] 45700 грн. є недостовірним. У даному контексті слід звернути увагу і на те, що позивач хоче стягнути із відповідача також 3500 грн., перерахованих ним компанії Google за рекламні послуги, проте [PERSON] є неналежним відповідачем за вимогами у цій частині. Щодо вимог [PERSON] про нарахування та стягнення 3% річних за користування чужими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України, то вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного. По-перше, тому що ці вимоги є похідними від вимог про стягнення суми, перерахованої за договором. Оскільки грошові кошти перераховані позивачем відповідачу були спрямовані на виконання інших грошових зобов`язань позивача, відмінних від договору про надання послуг від 12.15.2020 р., а за цим договором позивач оплату не здійснив, то відсутній факт користування відповідачем чужими коштами і підстави для нарахування на них 3 % річних. По-друге, [PERSON] здійснює розрахунок 3 % річних у тому числі за період, який мав місце після 24.02.2022 р. (дата початку повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації до України), коли на всій території України діють форс-мажорні обставини. Листом від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою для запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. Тобто, у таких випадках сертифікат не видається, а підставою для звільнення від сплати штрафних санкцій у наслідок настання форс-мажорних обставин за договором є вищевказаний Лист ТПП. [PERSON] виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , а останній не перерахував відповідачу плату за договором від 15.12.2020 р., проте, навіть, якщо б ситуація була протилежною, то дія форс-мажорних обставин виключає можливість нарахування штрафних санкцій. Щодо вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди, то вони також є похідними, а відсутність фактичних підстав щодо невиконання договору та безпідставного отримання грошових коштів тягне за собою неможливість їх задоволення. Крім того, що ці вимоги є безпідставними, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що йому взагалі завдано моральної шкоди та ніяк не обґрунтовано, чому її розмір оцінюється саме у 10000 грн. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі за текстом - Постанова ВСУ) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. На думку відповідача, саме по собі твердження представника [PERSON] про завдання останньому моральної шкоди не може свідчити про це як про встановлений факт. В позовній заяві зазначається, що у відповідача погіршився матеріальний стан через неотримання доходів, які він міг одержати за звичайних обставин. Проте, вважаємо, що таке твердження позбавлене логіки, якщо позивач не отримав чогось, що, на його думку, він мав отримати, то це не означає, що його матеріальний стан погіршився. Більше того, [PERSON] спожив послуги, надані йому відповідачем та не оплатив їх, відтак, у розрізі цього питання посилання на якісь матеріальні втрати з його боку взагалі є недоцільним. Підсумовуючи вищевикладене, позов [PERSON] є безпідставним, оскільки відповідач виконав свої зобов`язання та надав оговорені сторонами договору послуги, а позивач не виконав своїх обов`язків щодо їх оплати, тому відсутній факт порушення зобов`язання зі сторони [PERSON] а отже і підстави для стягнення з нього відшкодування за невиконання договору, нарахування 3% річних за користування чужими коштами, а також стягнення моральної шкоди. Просив здійснювати розгляд справи № 521/8610/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг в розмірі 47123, 59 грн. та стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. з урахуванням позиції відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву. У задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] відмовити у повному обсязі. Представник [PERSON] [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що заперечення, викладені у відзиві та сам відзив на позовну заяву представника Відповідача - адвоката Смирнова А.І. - відхилити, а позовну заяву [PERSON] до [PERSON] стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг №129 від 15 грудня 2020 року- задовольнити в повному обсязі, посилаючись на таке. Відповідач в своєму відзиві на позовну заяву посилається на те, що: 1) до позовної заяви надано документ з назвою «Договор на оказание услуг №129», який викладений іноземною мовою; 2) відповідач у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання; 3) жодних претензій від [PERSON] , впродовж 5-ти днів з моменту отримання акту та майже протягом року потому не надходиш, відтак згідно досягнутих сторонами договору домовленостей зобов`язання вважається виконаним належним чином; 4) нібито позивач, будучи замовником послуг, до теперішнього часу не оплатив їх, а квитанції підтверджують ту обставину, що до укладення спірного договору між сторонами були правовідносини, що не охоплені ним та позивач виконував свої боргові зобов`язання і [PERSON] ; 5) щодо вимог [PERSON] про нарахування та стягнення 3% річних за користування чужими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України; 6) позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що йому взагалі завдано моральної шкоди; У відзиві на позовну заяву Відповідачем зазначено, наступне: «.... Водночас, що стосується тверджень, викладених у позові [PERSON] , [PERSON] не заперечує обставини у тій частині, що між ними та позивачем у 2020 році мали місце договірні відносини». Так, твердження Відповідача про те, що Позивач обґрунтування своєї позиції щодо умов правочину фактично будує на припущеннях є безпідставними. Адже, у відзиві на позовну заяву Відповідач підтвердив, той факт що «Договор на оказание услуг №129» дійсно було укладено та підписано Відповідачем власноручно без будь-якого примусу, тобто Відповідач укладав договір мовою якою володіє. Також, до відзиву на позовну заяву не надано доказів, які б спростовували самого факту укладання договору про надання послуг №129 від 15 грудня 2020 року (надалі - договір), а отже договір можна вважати таким, що відбувся. Крім того, судом при ухваленні рішення про відкриття провадження по дійсній справі не буде вказано недоліків з оформлення позовної заяви та/або додатків до неї, які б унеможливлювали відкриття провадження у справі. Таким чином, твердження Відповідача щодо неможливості прийняття судом письмового доказу з назвою «Договор на оказание услуг №129» через не долучення до позовної заяви засвідченого у встановленому законодавством порядку їх перекладу на українську мову не має пріоритетного значення для розгляду дійсної справи. Аналогічної позиції дійшов Івано-Франківський апеляційний суд при ухвалені постанови по справі №344/9670/20 від 04.10.2021 року. Відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання, розробив для Позивача маркетингову стратегію просування готелю, створив автоматизований тунель продажу готельних номерів, налаштував їх рекламу, про що відповідно до договору надав Позивачу акт виконаних робіт, тому наразі Відповідач, нібито шокований ствердженням Позивача про невиконання договору. Однак, вищезазначені твердження не відповідають дійсності, враховуючи наступне: відповідно до п.2.4 Договору виконавець зобов`язується приступити до надання послуг протягом 5 календарних днів з моменту укладання цього договору. Послуги мають бути надані замовнику протягом 90 календарних днів. Враховуючи, що дійсний договір було укладено 15.12.2020 року послуги в повному обсязі Відповідачем повинні були бути надані Позивачу до 15.03.2021 року (90 календарних днів починаючи з 16.12.2020 року.). Однак, станом на 29.03.2021 року взяті на себе виконання Відповідачем не були виконані, що підтверджується наданими до дійсної відповіді на відзив скрін-шотами переписки в мобільному додатку (месенджері) Viber з Відповідачем (з особою на ім`я [PERSON], за номером [NUMBER] ) відповідно до яких, Позивач у зв`язку з пропущеними строками (більш 3 місяців) та по березень місяць 2021 року не працюючим сайтом та невиконаними в строк переліком послуг за додатком №1 до договору про надання послуг №129 від 15.12.2020 року (надалі - додаток №1) та як наслідок не отримані прогнозованих результатів, пропонував продовжити виконання договору на один місяць та перенести строки сплати за дійсним договором до факту здачі виконаних відповідачем робіт та отримання очікуваних результатів, які були описані власноруч відповідачем в додатку №1 до договору про надання послуг №129 від 15.12.2020 року. Слід зауважити, що фактично станом на березень місяць 2021 року Позивач залишився без старого сайту та новий станом на всупереч строкам зазначеним в договорі Відповідачем не був розроблений та запущений. Крім того, надані до дійсної відповіді на відзив скрін-шоти переписки в мобільному додатку (месенджері) Viber з Відповідачем (з особою на ім`я [PERSON], за номером [NUMBER] ) підтверджують, що і в подальшому Відповідачем не було виконано взяті на себе зобов`язання належним чином. Відповідно до п. 2.5 Договору Виконавець зобов`язується виконати послуги особисто, за винятком створення сайту, налаштування контекстної реклами та аналітики, які надаватимуться web розробником, дизайнером, SEO фахівцем, контекстологом та аналітиком, залученими Виконавцем для виконання умов цього Договору. Виконавець залишається відповідальним у повному обсязі перед Замовником за порушення Договору, зокрема і залученими ним третіми особами. Крім того, прошу долучити до матеріалів справи та врахувати при ухвалені рішення по дійсній справі надану до дійсної відповіді на відзив роздруківку листування електронною поштою GMA.IL.COM Позивача з Відповідачем (з особою на ім`я [INFO] [PERSON] ) в період березень-квітень 2021 року, відповідно до яких Позивач неодноразово звертався до Відповідача з зауваженнями щодо некоректної роботи сайту за назвою dibhotels.com, недостатньою наповненістю (оформлення) сайту, відсутністю можливості бронювання та оплати номерів готелю і системи автоматичної взаємодії з клієнтом. Крім того, Позивач звертався до Відповідача з проханням зробити тестову бронь на будь-яку дату будь-якого номеру готелю, щоб впевнитись в робото спроможності та всіх систем сайту та щодо оплата замовлення, задля повного розуміння готовності вищезазначеного сайту щодо завершення робіт та здачі готового продукту Позивачу (тобто виконання взятих на себе зобов`язань за укладеним договором та додатками до нього), що підтверджується роздруківкою листування електронною поштою gmail.com від 25.03.2021 року. В подальшому, Позивач в квітні 2021 року неодноразово звертався до Відповідача листуванням електронною поштою gmail.com із зауваженнями щодо невиконання Додатку №1, крім іншого п.2.1., п.3, п.3.1., п.4, п.5 з метою мирного вирішення спору, що було проігноровано Відповідачем. Враховуючи вищевикладене, станом на день подання позовної заяви Відповідач не надав Позивачу послуги та не виконав взяті на себе зобов`язання зазначені в п.1.1. Договору та Додатку №1. При знайомленні з відзивом на позовну заяву стало відомо, що нібито Відповідач 01.06.2021 року направляв Позивачу Претензію щодо невиконання умов договору про надання послуг №129 від 15.12.2020 року та акт прийому-передачі послуг за договором про надання послуг №129 від 15.12.2020 року кур`єрською службою доставки (ТОВ «ДВАДЦЯТЬ ПЯТЬ ГОДИН» ЄДРПОУ 37585398) від отримання 15.06.2021 року якої Позивач нібито відмовився. Однак, Позивачу про існування вище зазначених документів стало відомо лише 12.10.2022 року при ознайомлені із відзивом на позовну заяву. Слід зауважити, що Позивач у надісланій претензії від 21.05.2022 року Відповідачу зазначав, що жодного акту прийому-передачі послуг за договором про надання послуг №129 від 15.12.2020 року він не отримував. Крім того, існують сумніви щодо справжності наданого Відповідачем підтвердження направлення вище зазначених документів кур`єрською службою доставки (ТОВ «ДВАДЦЯТЬ ПЯТЬ ГОДИН» ЄДРПОУ 37585398), адже в наданій квитанції відсутні будь-які ідентифікуючи ознаки хто здійснював доставку (тобто відсутня особа, яка здійснювала доставку та у судовому засіданні могла б підтвердити чи спростувати факт відмови Позивача від отримання кур`єрської доставки), а саме: в розділі відправлення прийняте в доставку кур`єром і ПІК, підписі наявний ЛИШЕ підпис невідомої особи та відсутнє ГІІЬ кур`єра; відсутня інформація, в розділі оплата, платник, в розділі інформації відправника відсутній відтиск печатки: крім того, час коли нібито відправлення прийняте в доставку кур`єром зазначено (01.06.2021 о 14:001. однак в графі одержувач: час коли нібито було відмовлено від отримано не зазначено: слід зауважити, що у графі Відправник біля дати та часу має бути зазначений ПІ Б. підпис відправника, але жодна з цієї інформації не зазначена. Крім того, Відповідачем не надано підтвердження сплати такої кур`єрської доставки (чеку) та будь-якої іншої інформації за допомогою якої можливо підтвердити факт проведення дійсної операції. Відповідачем не надано будь-яких документів, що зазначена у накладній «Кур`єрська служба доставки» є відділенням, підрозділом, філією, представництвом тощо ТОВ "Двадцять п`ять годин". Таким чином, існує достатньо підстав вважати, що Відповідачем до суду не надано належних доказів відправлення Претензії щодо невиконання умов договору про надання послуг №129 від 15.12.2020 року та акту прийому-передачі послуг за договором про надання послуг №129 від 15.12.2020 року. Аналогічної позиції дійшов Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду по справі № 522/9601/19 від 29.07.2021 року. Крім того, Відповідач стверджує, шо жодних претензій від [PERSON] впродовж 5-ти днів з моменту отримання акту та майже протягом року потому не надходило, відтак згідно досягнутих сторонами договору домовленостей нібито зобов`язання вважається виконаним належним чином. Однак, жодного акту Позивачем отримано не було (відповідно до наданих Відповідачем підтверджень направлення вище зазначених документів кур`єрською службою доставки (ТОВ «ДВАДЦЯТЬ ПЯТЬ ГОДИН»), таким чином твердження представника Відповідача «....впродовж 5-ти днів з моменту отримання акту та майже протягом року потому не надходило....» є не логічними та такими, що суперечать один одному, так як Відповідач стверджує, що був момент отримання Позивачем акту, однак у наданій ксерокопії від кур`єрської служби доставки (ТОВ «ДВАДЦЯТЬ ПЯТЬ ГОДИН» ЄДРПОУ 37585398) зазначається, що позивач від отримання цього акту 15.06.2022 року нібито відмовився. Відповідач стверджує, що нібито надані Позивачем копії квитанцій, які датовані числами до укладення договору є нібито підтвердженням тієї обставини, що до його укладення між сторонами були інші правовідносини та Позивач виконував свої боргові зобов`язання перед [PERSON] . Однак, зазначені твердження є безпідставними, адже Відповідачем не надано жодної розписки/документа. який би підтверджував факт, що у Позивача перед Відповідачем були чи є будь- які боргові зобов`язання. Крім того, твердження Відповідача, що копії наданих до позовної заяви квитанцій датовані числами, до укладання договору та нібито взагалі не є підтвердженням виконання взятих на себе зобов`язань Позивачем спростовується наявними в Позивача скрін-шотами переписки в мобільному додатку (месенджері) Viber. З наданих до дійсної відповіді на відзив скрін-шотів вбачається, що переписка яка велась між Позивачем та Відповідачем (з особою на ім`я [PERSON] , за номером [NUMBER] ), впродовж часу з укладення договору, стосуються обставин, які підлягають доказуванню у справі, містить інформацію про умови, порядок та строки виконання зобов`язань за договором від 15.12.2020 року, серед яких, зокрема наявна інформація щодо узгодження сплати Позивачем послуг Відповідача та додаткових сплат, інших питань, які виникали в процесі виконання договору. Відповідно до ч. ч. 1, 3 статті 100 ЦПК України передбачено, що Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, зміст конкретних фраз у наданих до відповіді на відзив роздруківок листування з Відповідачем в мобільному додатку (месенджері) Viber дає підстави вважати, що Позивач свої зобов`язання щодо сплати послуг Відповідача виконав в повному обсязі, а саме: - 29.03.2021 року о 17:27 годині відповідач на запитання позивача про залишок сплати по договору від 29.03.2021 року відповів наступне: «9800 + 9000 (рекламный бюджет). Остаток по договору №129 - 18 800 грн.», що спростовує твердження відповідача про сплату позивачем грошових коштів на виконання умов договору; - 29.03.2021 року о 19:49 годині на прохання позивача повторно надіслав номер карти для проведення оплати позивачем та підтвердив отримання коштів у месенджері Viber о 20:38 годині смс-повідомленням «оплата поступила». Крім того, перерахування позивачем 29.03.2021 року на рахунок відповідача грошових коштів в розмірі 4200 гривень 00 копійок, підтверджується наданою до суду квитанцією Р24А1078458695С3068 від 29.03.2021 року, сума 4 200,00 (чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок, відправник: [PERSON] , одержувач: [PERSON] . В дальшому, 21.04.2021 року Позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 5600 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією №ВАММ-2052-3НВ5-КСЕ5 від 21.04.2021 року. сума 5600,00 (п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, відправник: [PERSON] , одержувач: [PERSON] ; призначення платежу: остаток платежа, по договору №129 - (контекстная реклама и аналитика) та в безготівковій формі Позивачем Відповідачу на виконання умов Договору були передані грошові кошти в розмірі 750,00 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Так, існує достатньо підстав стверджувати, що Позивач зі своєї сторони виконав умови Договору в повному обсязі та перерахування на рахунок Відповідача грошових коштів в період з 04.03.2020 року по 21.04.2021 року є підтвердженням виконання Позивачем саме умов укладеного договору від 15.12.2020 року, а не виконання своїх боргових зобов`язань вигаданих та нічим не підтверджених Відповідачем. Слід зазначити, що скрін-шоти переписки у месенджері Viber, за своєю специфікою не підпадають під дію положень ч.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Аналогічної позиції дійшов Франківський районний суд м. Львова при ухвалені рішення по справі №465/3201/20 від 11.02.2022 року. Вважаю за необхідне звернути увагу суду на висновок щодо оцінки як доказу скрін-шотів повідомлень з телефону, роздруківки з Viber у переписці дійшов Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 липня 2020 року, у справі №753/10040/19, провадження № 61-22727св19. Враховуючи вищевикладене, будь-які твердження Відповідача, стосовно того, що Позивач, будучи замовником послуг, до теперішнього часу не оплатив їх є безпідставними, ґрунтуються на вигадках Відповідача з метою уникнення відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань. Крім того, Відповідачем подано лист Торгово-промислової палати України (надалі - ТПП України) від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 відповідно до якого ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин. У відзиві на позовну заяву присутні протиріччя, спочатку Відповідач вказує, що перераховані Відповідачу кошти були спрямовані нібито на виконання інших грошових зобов`язань Позивача, відмінних від укладеного договору про надання послуг від 15.12.2020 року, а за цим договором Позивач оплату не здійснив, то відсутній факт користування Відповідачем чужими коштами і підстави для нарахування на них 3% річних. Після чого, зазначаючи, що нібито було б допустимим здійснювати розрахунок 3% річних до 24.02.2022 року (дати повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації до України). Слід зазначити, що 21.04.2021 року Позивачем Відповідачу було перераховано останній платіж на виконання взятих на себе зобов`язань за умовами договору, внаслідок чого користування чужими коштами (Відповідачем) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України виникло ще до початку війни в Україні. Щодо посилань Відповідача на настання форс-мажорних обставин із посиланням на лист ТПП України №2204/02.0-7.1. від 28.02.2022 р., за необхідне зазначити наступне: Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна | військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув грунту, інші стихійні лиха тощо (частина друга ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні"). Цивільний кодекс України не містить поняття "форс-мажор", але ст. 617 Цивільного кодексу України підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначає випадок або непереборну силу. Обставина визнається форс-мажорною, якщо відповідає одразу таким ознакам: 1) має надзвичайний характер (має винятковий характер і перебуває за межами впливу сторін); 2) є непередбачуваною (її настання або наслідки неможливо було передбачити, зокрема на момент укладення відповідного договору, перед терміном настання зобов`язання або до настання податкового обов`язку); 3) є невідворотною, тобто це неминучість події/ подій і/або їх наслідків; 4) є причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією та неможливістю виконання заявником своїх конкретних зобов`язань (за договором, контрактом, угодою, законом, нормативним актом, актом органів місцевого самоврядування тощо). Збройний конфлікт, війна дійсно можуть бути обставинами непереборної сили, але тільки в тому випадку, коли вони відповідають всім чотирьом наведеним ознакам. Збройна агресія російської федерації не є форс-мажорною обставиною відносно зобов`язання з виконання робіт, якщо відсутня така ознака, як причинно-наслідковий зв`язок між військовою агресією та неможливістю проведення робіт. Виданий Торгово-промисловою палатою України 28.02.2022 р. лист № 2024/02.0-7.1 не є безумовним підтвердженням форс-мажорної обставини, а містить лише інформацію про те, що військова агресія російської федерації може вважатися форс-мажорною обставиною, якщо внаслідок неї стало неможливим виконання певного зобов`язання. Такий лист не є підтвердженням форс-мажорної обставини, оскільки згідно діючого законодавства форс-мажорні обставини підтверджуються сертифікатом Торгово-промислової палати України, що видається за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідні) з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин (ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні"). Такий сертифікат Відповідач до відзиву на позовну заяву не надав. Аналогічної позиції дійшов Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області при ухвалені рішення по справі №344/7210/22 від 03.10.2022 року. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що йому взагалі завдано моральної шкоди. В позовній заяві зазначається, що у Відповідача погіршився матеріальний стан через неотримання доходів, які він міг одержати за звичайних обставин. Проте, Відповідач вважає, що таке твердження позбавлене логіки, якщо Позивач не отримав чогось, що, на його думку, він мав отримати, то це не означає, що його матеріальний стан погіршився. Однак, у Додатку №1 до Договору Відповідачем власноруч описано очікувані результати від виконання цього договору, крім іншого із зазначенням доходу, загального прибутку, кількості залучених покупців та інше із детальних розрахунком в грошовому еквіваленті, які Позивач мав отримати після перерахування Відповідачу грошових коштів. Таким чином, через невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань існує достатньо підстав стверджувати, що Позивачу було завдано збитки не тільки через перерахування Відповідачу грошових коштів за послуги, які фактично не були надані але й упущену вигоду, а саме потенційний прибуток, реально неотриманий Позивачем, що стало причиною моральних страждань Позивача. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Внаслідок, невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором Позивач переніс стрес, нервував та перебував у моральних стражданнях у зв`язку із неможливості отримані доходу в тому розмірі, який був прогнозований та зазначений у Договорі та додатку до нього Відповідачем. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що 15 грудня 2020 року, між [PERSON] (надалі - Замовник) та [PERSON] (надалі - Виконавець) було укладено Договір про надання послуг №129 (надалі - Договір). Пунктом 1.1. вищезазначеного Договору передбачено, що Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги для розробки маркетингової стратегії для збільшення продажів і просування готелю Hotel Apart Dom, створення автоматизованого тунелю продажу готельних номерів, налаштування реклами, згідно з Додатком №1 до цього Договору для просування готелю, а Замовник зобов`язався прийняти надані Послуги та оплатити їх. Пунктом 2.4 дійсного Договору передбачено, що Виконавець зобов`язується розпочати надання Послуг протягом 5 календарних днів з моменту укладення цього Договору. Послуги повинні бути надані Замовнику протягом 90 календарних днів. Відповідно до п. 2.5 Договору Виконавець зобов`язується виконати послуги особисто, за винятком створення сайту, налаштування контекстної реклами та аналітики, які надаватимуться web розробником, дизайнером, SEO фахівцем, контекстологом та аналітиком, залученими Виконавцем для виконання умов цього Договору. Виконавець залишається відповідальним у повному обсязі перед Замовником за порушення Договору, зокрема і залученими ним третіми особами. Розділом 3 дійсного Договору передбачено, що ціна послуг складає 42 000 (сорок дві тисячі) гривень. Замовник вносить (перераховує) оплату згідно з графіком платежів (Додаток №3 до Договору). Розрахунки між Сторонами за цим Договором здійснюються у безготівковій формі. Так, Позивач зі своєї сторони виконав умови Договору, а саме перерахував на рахунок Відповідача грошові кошти в загальному розмірі 45700, 00 (сорок п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок. Факт отримання Відповідачем від Позивача грошових коштів підтверджується наступним: - квитанцією №2САН-Р26В-Н5АЕ-МР28 від 04.03.2020 року, сума 750,00 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, відправник: [PERSON] , одержувач: [PERSON] ; квитанцією Р24А1126741700С1975 від 16.04.2020 року, сума 4210,00 (чотири тисячі двісті десять) гривень 00 копійок, відправник: [PERSON] , одержувач: [PERSON] , призначення платежу: передоплата дизайнера; - квитанцією №ЕХ22-2ВМА-859Т-АМ15 від 25.07.2020 року, сума 5560,00 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, відправник: [PERSON] , одержувач: [PERSON] ; призначення платежу: за воронку продаж; - квитанцією №С6С8-ЗЕМЗ-8НЗЗ-Р91Р від 08.08.2020 року, сума 500,00 (п`ятсот) гривень 00 копійок, відправник: [PERSON] , одержувач: [PERSON] ; - квитанцією №Р53В-ТК97-Х04Т-12Н8 від 22.11.2020 року, сума 2750,00 (дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, відправник: [PERSON] , одержувач: [PERSON] ; квитанцією Р24АР24А815974153С25690 від 16.12.2020 року, сума 17 800,00 (сімнадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, відправник: [PERSON] , одержувач: [PERSON] ; квитанцією Р24А832148426С71929 від 22.12.2020 року, сума 40,00 (сорок) гривень 00 копійок, відправник: [PERSON] , одержувач: [PERSON] , - квитанцією Р24А1078458695С3068 від 29.03.2021 року, сума 4200,00 (чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок, відправник: [PERSON] , одержувач: [PERSON] , - квитанцією №ВАММ-2052-3НВ5-КСЕ5 від 21.04.2021 року, сума 5600,00 (п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, відправник: [PERSON] , одержувач: [PERSON] ; призначення платежу: остаток платежа, по договору №129 - (контекстная реклама и аналитика); в безготівковій формі Позивачем Відповідачу на виконання умов Договору були передані грошові кошти в розмірі 750,00 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Крім того, Позивачем на вимогу Відповідача, задля нібито виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором, було сплачено рекламу для Google в загальному розмірі 3500, 00 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, що підтверджується: - квитанцією дата сплати 21.04.2021 року, платіжний індентифікатор: 2353-4501-8196, сума платежу 2100, 00 (дві тисячі сто) гривень 00 копійок; - квитанцією дата сплати 03.06.2021 року, платіжний індентифікатор: 2353-4501-8196, сума платежу 1400, 00 (одна тисяча) гривень 00 копійок; Однак, Відповідач в протиріччя умов Договору про надання послуг №129 від 15.12.2020 року від взятих на себе зобов`язань ухиляється, на телефонні дзвінки не відповідає, у зв`язку з чим Позивачу було завдано збитків в загальному розмірі 45700,00 (сорок п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок. 21.05.2022 року, у зв`язку з простроченням Відповідачем терміну виконання взятих на себе зобов`язань, а також уникнення мирного вирішення спору, Позивач звернувся до Відповідача з Претензією за Договором про надання послуг №129 від 15.12.2020 року попередивши, що у разі не одержання Позивачем письмової відповіді та грошових коштів у розмірі 45700 гривень, на вказаний рахунок [PERSON] вказані у Претензії в строки, обумовлені у даній претензії, а саме протягом 7 днів з моменту отримання даної Претензії, спір буде переданий до суду міста Одеси відповідно до підсудності, передбаченої чинним законодавством. З інформації наявної на офіційному сайті УКРПОШТА в розділі ТРЕКІНГ (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) зазначено, що відповідно до пошуку накладної 6507494776927 відправлення було вручене: особисто [PERSON] 25.05.2022 року, що підтверджується відповідним скрін-шотом з офіційного сайту УКРПОШТА (https://ukrposhta.ua/ua) Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України просимо стягнути з Відповідача 3% річних за користування грошовими коштами за період з 21.04.2021 року по 17.06.2022 року у розмірі 1 423,59 (одна тисяча чотириста двадцять три) гривня 59 копійок. (Розрахунок: 45700.00*3/100/365*212 + 45700.00*3/100/365*167 = 1423.59 грн.). Враховуючи вищезазначені обставини, позивачу завдано моральну шкоду неправомірними діями Відповідача, оскільки відповідно до умов укладеного між Сторонами Договору про надання послуг №129 від 15.12.2020 року Відповідач, крім іншого, взяв на себе зобов`язання щодо розробки маркетингової стратегії для збільшення продажів та просування готелю HOTEL APART РОМ, однак отримавши від Позивача грошові кошти, ухилився від виконання взятих на себе обов`язків. Внаслідок чого, Позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, відчуває душевні страждання, був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, в останнього було порушено нормальний спосіб життя, що завдало значної моральної напруги та хвилювань. Внаслідок неправомірних дій Відповідача, погіршився матеріальний стан Позивача через неотримання доходів, які останній міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Завдану моральну шкоду Позивач оцінює в 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У зв`язку з недобросовісною бездіяльністю Відповідача, вираженою в невиконанні взятих на себе зобов`язань за Договором з додатками та в подальшому неповерненні Позивачу перерахованих на рахунок Відповідача грошових коштів внаслідок ненаданням Позивачу відповідних послуг, його право порушене та відповідно до положень до ст. 16 ЦК України, підлягає судовому захисту. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 5308,63 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved