Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

14.03.2017 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] свої вимоги мотивують тим, що 02 грудня 2005 р. водій [PERSON] , перевозив автобусом ЛАЗ-695 НГ номерний знак [NUMBER] , який належав ВАТ «Стрийське АТП-14609»,пасажирів по маршруту с. Кривка- м.Стрий. Приблизно в 7 год. 20 хв. автобус в районі с. Матків Турківського району Львівської області почав здійснювати по дорозі підйом на гору. Однак через випадання снігових опадів та відсутність на дорозі протиожеледних засобів водій [PERSON] не справився з керуванням, внаслідок чого автобус з`їхав з гори і по причині відсутності на мосту і під`їздах до нього відповідного дорожнього огородження впав з висоти 8 метрів у річку Гуснянку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди загинули пасажири автобуса, а саме: [PERSON] , у віці 32 роки, чоловік позивачки [PERSON] , на утриманні якої залишилась малолітня дитина [PERSON] - [INFO] ; [PERSON] , у віці 35 років, чоловік позивачки [PERSON] , на утриманні якої залишилось 3-є малолітніх дітей: син [PERSON] - [INFO] , син [PERSON] - [INFO] , син [PERSON] - 18.09. 1992 р.; [PERSON] , у віці 19 років, єдиний син позивачки [PERSON] ; [PERSON] , у віці 26 років, син позивачки [PERSON] , а [PERSON] та [PERSON] , які їхали в автобусі в якості пасажира, отримали тяжкі тілесні ушкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачам була заподіяна як матеріальна так і моральна шкода. Так, позивачу [PERSON] завдано матеріальну шкоду, яка складається із витрат, понесених на похорон чоловіка та виготовлення нагробного пам`ятника в загальній сумі становить 5 505 гривень. Крім матеріальної шкоди позивач [PERSON] просить стягнути моральну шкоду, яку обґрунтовує тим, що вона пережила дійсно моральні страждання у зв`язку зі смертю її чоловіка [PERSON] та зазначає, що вони були ще зовсім молодою парою, в них росла мала донечка, чоловік їздив на заробітки та забезпечував її та дитину, вони спільно планували своє майбутнє життя, мріяли і надіялись лише на краще, як кожна молода пара. А в один день все це пропало. Від переживань вона втратила сон, впала в депресію, в неї погіршився стан здоров`я і по сьогоднішній день вона переносить великі страждання від того, що її чоловіка, її опори вже не має і не буде. На час смерті чоловіка її було всього 30 років, як і всі жінки особливо в такому віці вона хотіла бути коханою і любимою, а в один момент все пропало. У зв`язку з чим, заподіяну їй моральну шкоду вона оцінюю у розмірі 300 000 гривень. Так, позивачу [PERSON] завдано матеріальну шкоду, яка складається із витрат на виготовлення нагробного пам`ятника в сумі 4 000 гривень. Крім матеріальної шкоди позивач [PERSON] просить стягнути моральну шкоду, яку обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинув її чоловік [PERSON] . Вона пережила дійсно моральні страждання у зв`язку зі смертю її чоловіка та зазначає, що вона досить є молода жінка, її всього 32 роки, вони любили одне одного, в неї троє малолітніх дітей, які повністю були на матеріальному забезпеченню чоловіка. І тут раптом вона все це втрачає, любиму людину, опору сім`ї і просто хорошого чоловіка. Від відчуття безвихідності і моральних переживань в неї погіршився стан здоров`я, на протязі тривалого проміжку часу вона не відчувала радості і задоволення від життя, такий стан через її переживання привів до погіршення її нормальних життєвих зв`язків з оточуючими її людьми. Вона не хотіла нікого бачити і просто розмовляти з людьми. Глибину страждань не можливо її описати. Смерть чоловіка поклала на її плечі непосильний тягар - забезпечити матеріально, виховати і вивести в люди трьох їх малолітніх дітей 11-тимісячного [PERSON] , 9-ти річного [PERSON] і 13-річного [PERSON] , що посилило її страждання і переживання, які тривають по сьогоднішній день. У зв`язку з чим, заподіяну їй моральну шкоду вона оцінюю у розмірі 300 000 гривень. Так, позивачу [PERSON] завдано матеріальну шкоду, яка складається із витрат, понесених на виготовлення нагробного пам`ятника в сумі 12 000 гривень Крім матеріальної шкоди позивач [PERSON] просить стягнути моральну шкоду, яку обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинув її єдиний 19-тирічний син [PERSON] . Моральні страждання, переживання, які вона перенесла, їх глибину не можливо описати в повній мірі. З життя пішла її надія, майбутнєїї старості. Отримавши таку звістку, вона втратила свідомість, її розум помутився. Вона ніяк не могла повірити в те, що трапилось з її сином. Зранку вона проводжала його на автобус живого і життєрадісного і ніщо її не віщувало такої трагедії. Тривалий час після смерті сина вона вважала, що це дурний син, який минеться, і він, як завжди, прийде додому усміхнений і радісний і скаже: «Приготуй мамо щось поїсти». Від почуття психологічного болю, безвихідності і викликаних страждань в неї погіршився стан здоров`я, вона втратила сон, апетит і бажання жити. Вона усвідомила, що ніколи не зможу побачити своєї невістки, порадуватись життям сина, онуками. Ці страждання болі за втратою сина і свого майбутнього вона переношу по сьогоднішній день. У зв`язку з чим, заподіяну їй моральну шкоду вона оцінюю у розмірі 300 000 гривень. Так, позивачу [PERSON] завдано матеріальну шкоду, яка складається із витрат, понесених на похорон сина та виготовлення нагробного пам`ятника в загальній сумі становить 10 220 гривень. Крім матеріальної шкоди позивач [PERSON] просить стягнути моральну шкоду, яку обґрунтовує тим, що її син [PERSON] загинув в результаті дорожньо-транспортної пригоди у віці 26 років та зазначає, що нема більшого горя, як батькам хоронити своїх дітей, а ще в такому молодому віці. Вона дійсно пережила і перенесла душевні страждання. Від розуміння того, що вона вже більше не зможу побачити сина і поговорити з ним, вона чуть не втратила розум. Її не хотілося жити, вона втратила нормальний сон, апетит, погіршився її стан здоров`я. Страждання, які вона пережила, не піддаються опису, і цю психологічну біль від втрати сина вона переношу по сьогоднішній день. У зв`язку з чим, заподіяну їй моральну шкоду вона оцінюю у розмірі 300 000 гривень. Так, позивачу [PERSON] завдано моральну шкоду, яку обґрунтовує тим, що він їхав у зазначеному автобусі в якості пасажира. Не передати тих його моральних переживань, які він переніс, коли автобус летів в прірву. А потім був удар, сильна біль і втрата пам`яті. Прийшов він до себе в лікарні і відчув страшні фізичні болі, які переносив тривалий час. Результати травм відчуває і сьогодні. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, а саме: травма грудної клітки, переломи ребер, перелом правої лопатки і інші пошкодження. Перебуваючи у лікарні, він переніс страшну фізичну біль. Також він переніс великі моральні страждання-тривалий час він не міг працювати і матеріально забезпечувати свою сім`ю, після того як він вже вийшов з лікарні значно погіршився його рівень працездатності, який не відновився до попереднього стану. Всі вказані обставини викликали в нього моральні страждання. У зв`язку з чим, заподіяну йому моральну шкоду вона оцінюю у розмірі 300 000 гривень. Так, позивачу [PERSON] завдано моральну шкоду, яку обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди її були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя в момент їх заподіяння. Перебуваючи у лікарні, вона переносила страшну фізичну біль. Також вона перенесла великі моральні страждання-тривалий час у зв`язку з тим, що на протязі тривалого часу вона не могла працювати, отримувати радості від життя, які отримують здорові люди, було порушений її попередній життєвий ритм. На протязі тривалого часу вона не могла спокійно спати, часто прокидалась у страху від спогадів про пережите. Негативні наслідки від отриманих травм і пережитого вона переносить по сьогоднішній день. У зв`язку з чим, заподіяну йому моральну шкоду вона оцінюю у розмірі 300 000 гривень. З таких обставин та з врахуванням прийнятих судових рішень у цивільній справі №465/11817/13-ц та встановлених обставин, вважають, що причиною дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої загинули члени родини позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в позивачі [PERSON] та [PERSON] отримали тяжкі тілесні ушкодження явилась бездіяльність ДП «Львівський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», яке не виконала належним чином роботи по ремонту та експлуатації автомобільної дороги і повинно нести відповідальність перед позивачами за заподіяну матеріальну і моральну шкоду. Просять позов задоволити 22.05.2017 року ухвалою, постановленої судом, не виходячи до нарадчої кімнати, занесеної до журналу судового засідання, залучено до участі у цивільній справі, в якості співвідповідача Службу автомобільних доріг у Львівській області та в якості третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 11.07.2017 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] свої вимоги мотивують тим, що 02 грудня 2005 р. водій [PERSON] , перевозив автобусом ЛАЗ-695 НГ номерний знак [NUMBER] , який належав ВАТ «Стрийське АТП-14609»,пасажирів по маршруту с. Кривка - м.Стрий. Приблизно в 7 год. 20 хв. автобус в районі с. Матків Турківського району Львівської області почав здійснювати по дорозі підйом на гору. Однак через випадання снігових опадів та відсутність на дорозі протиожеледних засобів водій [PERSON] не справився з керуванням, внаслідок чого автобус з`їхав з гори і по причині відсутності на мосту і під`їздах до нього відповідного дорожнього огородження впав з висоти 8 метрів у річку Гуснянку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди загинули пасажири автобуса, а саме: [PERSON] - батько потерпілої і цивільної позивачки [PERSON] ; [PERSON] - рідний брат потерпілої і цивільної позивач [PERSON] ; [PERSON] - прийомна дочка [PERSON] , її єдина дитина, а [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких став інвалідок 2-ї групи. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачам була заподіяна як матеріальна так і моральна шкода. Так, позивачу [PERSON] завдано моральну шкоду, яку обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинув її батько [PERSON] , який був не тільки добрим порадником, але і опорою для неї в цьому нелегкому житті. Батько був для неї авторитетом і прикладом поведінки мужчини в житті. Його смерть вона пережила дуже важко. Протягом тривалого часу після смерті батька вона переносила великі моральні страждання, пов`язані з втратою дорогої і близької для неї людини. Вона не могла змиритись з думкою, що вже не почую його голосу, не зможу отримати від нього поради, допомоги, що посилювало її переживання. Вона не могла спокійно спати, в неї погіршився душевний стан і відносини з оточуючими її людьми. Вона не хотіла нікого бачити, нервувалась по всяким дрібницям, в неї значно погіршився стан здоров`я. Всі вказані переживання, погіршення морального стану, здоров`я явились результатом смерті її батька. Хоч і з дня смерті батька пройшов значний проміжок часу, однак переживання за втратою близької мені людини вона відчуваю по сьогоднішній день. У зв`язку з чим, заподіяну їй моральну шкоду вона оцінюю у розмірі 300 000 гривень. Так, позивачу [PERSON] завдано матеріальну шкоду, яка складається із витрат, понесених на виготовлення нагробного пам`ятника в сумі 9 600 гривень Крім матеріальної шкоди позивач [PERSON] просить стягнути моральну шкоду, яку обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинув її рідний брат [PERSON] . На час смерті йому було всього 35 років. Брат не був одруженим, вона була його старшою сестрою. Так як її батько був людиною старшого віку, а мати померла, вона повністю опікувалась своїм молодшим братом. Він працював в с. Станків Стрийському районі в тепличному комбінаті і проживав у неї серед членів моєї сім`ї і вважався одним з них. Неодноразово він надавав її як фінансову допомогу, так і допомагав у повсякденній домашній роботі. Виходячи з його відношення до неї і моєї сім`ї вона стверджую, що він був членом моєї сім`ї. Я особисто організувала похорон брата і за свої гроші поставила йому надгробний пам`ятник. У зв`язку з чим, заподіяну їй моральну шкоду, виходячи з принципів розумності і справедливості вона оцінюю у розмірі 300 000 гривень. Так, позивачу [PERSON] завдано матеріальну шкоду, яка складається із витрат, понесених на виготовлення нагробного пам`ятника в сумі 3 450 гривень Крім матеріальної шкоди позивач [PERSON] просить стягнути моральну шкоду, яку обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула [PERSON] , яка була її прийомною дочкою і проживала разом зі нею однією сім`єю. Вона була в неї єдиною надією на забезпечення старості. Вона її любила як власну дитину, і фактично вона була її єдиною дитиною, розрадою, втіхою і допомогою в тому нелегкому житті. її несподівана смерть стала для неї страшною трагедією. Не описати, які вона перенесла страждання. ЇЇздавалось, що вона втратила будь-який смисл жити і лише релігійні переконання стримали її від думок піти з того життя. Вона важко страждала і переносить страждання по сьогоднішній день. Вона втратила нормальний сон, погіршився її загальний стан здоров`я. Вона усвідомлюю і розумію, що жодна матеріальна компенсація не поверне її дочку, її радості і надії. У зв`язку з чим, заподіяну їй моральну шкоду вона оцінюю у розмірі 300 000 гривень. Так, позивачу [PERSON] завдано моральну шкоду, яку обґрунтовує тим, що він їхав у зазначеному автобусі в якості пасажира. Він не може передати тих моральних переживань, які він переніс, коли автобус летів в прірву. А потім був удар, сильна біль і втрата пам`яті. Прийшов він до себе в лікарні і відчув страшні фізичні болі, які переносив тривалий час. Результати травм відчуваю і сьогодні. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, а саме: перелом лобної кістки, забій головного мозку, перелом кісток тазу і інші. Тривалий час він перебував без свідомості. Коли він прийшов до свідомості то відчув страшну фізичну біль, яку він переніс протягом тривалого часу. В результаті завданих йому травм він став інвалідом 2-ї групи і повністю непрацездатним. По сьогоднішній день він регулярно вживає різні медичні препарати і щорічно лягає в лікарню на денний стаціонар. В результаті перенесених фізичних страждань і втрати працездатності був порушений його звичайний життєвий ритм, порушились його життєві зв`язки з оточуючими, що привело до перенесення ним глибоких моральних страждань. Глибина цих страждань посилюється усвідомленням того, що він став довічно інвалідом і вже не зможу жити так як до дорожньо-транспортної пригоди. Виходячи з глибини перенесених моральних страждань, принципів розумності і справедливості, завдану йому моральну шкоду він оціню у розмірі 500 000 гривень. З таких обставин та з врахуванням прийнятих судових рішень у цивільній справі №465/11817/13-ц та встановлених обставин, вважають, що причиною дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої загинули члени родини позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а позивач [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження явилась бездіяльність ДП «Львівський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», яке не виконала належним чином роботи по ремонту та експлуатації автомобільної дороги і повинно нести відповідальність перед позивачами за заподіяну матеріальну і моральну шкоду. Просять позов задоволити. 29.09.2021 року ухвалою Франківського районного суду м.Львова(головуючий суддя Дзеньдзюра С.М.) цивільну справу № 465/1444/17 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», Служби автомобільних доріг у Львівській області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди об`єднано в одне провадження з цивільною справою № 465/3970/17 за позовом[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ДП "Львівський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", з участю третьої особи - [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної в результаті скоєння ДТП, присвоєно справі єдиний номер № 465/1444/17. Уточнивши позовні вимоги заявою від 26.10.2022 року (Том.3 а.с.149-153), позивачі просили прийняти рішення, зокрема: Стягнути солідарно з відповідачів Служби автомобільних доріг у Львівській області (Код ЄДРПОУ - 25253009) та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (код ЄДРПОУ 31978981) на користь позивача [PERSON] 5505 грн. витрат на поховання, спорудження надгробного пам`ятника та 1 020 168 гривень відшкодування моральної шкоди. Стягнути солідарно з відповідачів Служби автомобільних доріг у Львівській області (Код ЄДРПОУ - 25253009) та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (код ЄДРПОУ 31978981) на користь позивача [PERSON] 4 000 гривень витрат на спорудження надгробного пам`ятника та 264 488 гривень відшкодування моральної шкоди. Стягнути солідарно з відповідачів Служби автомобільних доріг у Львівській області (Код ЄДРПОУ - 25253009) та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (код ЄДРПОУ 31978981) на користь позивача [PERSON] 12 тис. грн. витрат на спорудження надгробного пам`ятника і 510 084 гривень відшкодування моральної шкоди. Стягнути солідарно з відповідачів Служби автомобільних доріг у Львівській області (Код ЄДРПОУ - 25253009) та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (код ЄДРПОУ 3 1978981) на користь позивача [PERSON] 10 220 гривень витрат на похорон і спорудження надгробного пам`ятника та 51 0084 гривень відшкодування моральної шкоди. Стягнути солідарно з відповідачів Служби автомобільних доріг у Львівській області (Код ЄДРПОУ - 25253009) та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (код ЄДРПОУ 31978981) на користь позивача [PERSON] 2 040 336 гривень відшкодування моральної шкоди. Стягнути солідарно з відповідачів Служби автомобільних доріг у Львівській області (Код ЄДРПОУ - 25253009) та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (код ЄДРПОУ 31978981) на користь позивача [PERSON] 1 360 224 гривень відшкодування моральної шкоди. Стягнути солідарно з відповідачів Служби автомобільних доріг у Львівській області (Код ЄДРПОУ - 25253009) та ДП Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (код ЄДРПОУ 31978981) на користь позивача [PERSON] 500 000 гривень відшкодування моральної шкоди. Стягнути солідарно з відповідачів Служби автомобільних доріг у Львівській області (Код ЄДРПОУ - 25253009) та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (код ЄДРПОУ 31978981) на користь позивача [PERSON] 9 600 гривень витрат на спорудження надгробного пам`ятника та 500 000 гривень відшкодування моральної шкоди. Стягнути солідарно з відповідачів Служби автомобільних доріг у Львівській області (Код ЄДРПОУ - 25253009) та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (код ЄДРПОУ 31978981) на користь позивача [PERSON] 1 500 000 гривень відшкодування моральної шкоди. 21.12.2021 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 22.06.2022 року справа передана судді Мартинишин М.О. на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду згідно рішення зборів суддів №3 від 17.06.2022 року та розпорядження в.о. керівника апарату Франківського районного суду м. Львова №53/Р від 22.06.2022 року. 24.06.2022 року ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О. прийнято дану цивільну справу до свого провадження та розпочато здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. 15.08.2022 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачів - адвокат Савчук Л.О. позовні вимоги підтримав повністю, пояснення дав аналогічні викладеним до позовних вимоги та до уточненої позовної заяви від 26.10.2022 року. Просить уточнений позов задовольнити. Представник відповідача Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що шкода позивачам завдана внаслідок була дій [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, вина працівників Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у події ДТП прямо спростовується постановою Галицького районного суду м.Львова від 26.01.2007 року у справі №4-58/2007 та постановою Галицького районного суду м.Львова від 26.01.2007 року у справі №4-59/2007. Як наслідок, відсутні правові підстави для притягнення Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», оскільки вини Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не встановлено. Крім цього, вважає, що Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не має нести відповідальність за шкоду, спричинену ДТП, оскільки підприємством, на яке державою покладено обов`язок утримувати у належному стані та ремонтувати автомобільні дороги у Львівській області є Служби автомобільних доріг у Львівській області, у зв`язку із цим саме вона повинна нести таку відповідальність. Тому підстави для задоволення позовних вимог позивачів до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення матеріальної та моральної шкоди відсутні. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у повному обсязі. Представник відповідача Служби автомобільних доріг у Львівській області у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що шкода позивачам завдана внаслідок була дій [PERSON] та [PERSON] , а відповідно вони мають її відшкодовувати у повному обсязі. Разом з тим, жоден із працівників Служби автомобільних доріг у Львівській області не був притягнений до відповідальності та визнаний винним у порушенні правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць. Таким чином, жодного доказу, який би вказував на причинний зв`язок між заподіянням шкоди та діями Служби автомобільних доріг не має. Отже, позивачами не доведено вчинення Службою автомобільних доріг у Львівській області жодних неправомірних винних діянь, які б порушили законні права та інтереси позивачів та завдали їм шкоди. Тому вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивачів до Служби автомобільних доріг у Львівській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди відсутні. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Служби автомобільних доріг у Львівській області у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що причиною дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої загинули члени родини позивачів та інші позивачі отрималив тяжкі тілесні ушкодження явилась бездіяльність ДП «Львівський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», яке не виконала належним чином роботи по ремонту та експлуатації автомобільної дороги і повинно нести відповідальність перед позивачами за заподіяну матеріальну і моральну шкоду. Просить позов задоволити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак по справі подав заяву(Том. 2 а.с.59) про розгляд справи за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] без його участі, в якій вказав, що позовпідтримує та просить його задоволити, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали даної справи та матеріали кримінальної справи № 1325/1371/2012, в їх сукупності та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позови підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судами встановлено, що 02 грудня 2005 року водій [PERSON] , керуючи автобусом ЛАЗ-695 НГ, номерний знак [NUMBER] , який належав ВАТ «Стрийське АТП-14609» і був випущений на лінію механіком [PERSON] у несправному стані, у районі с. Матків Турківського району Львівської області, не впорався з керуванням, внаслідок чого автобус впав з мосту у річку Гуснянку. У результаті ДТП загинуло 9 пасажирів. Серед загиблих були чоловік позивача[PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04 грудня 2005 року серії [NUMBER] , виданого Верхньогусинеською сільською радою Турківського району Львівської області(Том.1 а.с.152-153,156) та після смерті якого на утриманні позивача залишилося дитина [PERSON] - [INFO] (Том.1 а.с.157); чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04 грудня 2005 року серії [NUMBER] , виданого Верхньогусинеською сільською радою Турківського району Львівської області(Том.1 а.с.134-135,137) та після смерті якого на утриманні позивача залишилося троє дітей: [PERSON] - [INFO] [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] (Том.1 а.с.138-140); син позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03 грудня 2005 року серії [NUMBER] , виданого Кривківською сільською радою Турківського району Львівської області(Том.1 а.с.158-161); син позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04 грудня 2005 року серії [NUMBER] , виданого Верхньогусинеською сільською радою Турківського району Львівської області(Том.1 а.с.145-146); батько позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06 грудня 2005 року серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області(Том.1 а.с.45,109-112); рідний брат позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03 грудня 2005 року серії [NUMBER] , виданого Кривківською сільською радою Турківського району Львівської області(Том.1 а.с.44, 124-130); прийомна дочка позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується довідкою про смерть від 08 грудня 2005 року №2043, виданої Колосівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області(Том.1 а.с.102-106); а інші позивачі, а саме позивач [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується витягом з медичної картки стаціонарного хворого №2230 від 20.12.2005 року, висновком експерта №40 від 28.02.2006 року(Том.1 а.с.165-167, 174-176); позивач [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта №967/2005 від (Том.1 а.с.170-173); та позивач [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження та після чого йому встановлено 2 групу інвалідності, що підтверджується витягом з медичної картки стаціонарного хворого №1564 від 12.04.2010 року, випискою з медичної картки стаціонарного хворого №3126 від 21.02.2006 року, випискою із медичної картки стаціонарного хворого №4155 від 01.10.2012 року, випискою із медичної картки стаціонарного хворого №29356, протоколом обстеження від 05.12.2013 року та пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 01.08.2014 року(Том.1 а.с.115-117,119-123а). Вироком Турківського районного суду Львівської області від 02 серпня 2013 року у кримінальній справі № 1325/1371/2012 (провадження № 1/458/4/2013) [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України та засуджено до 5 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України він був звільнений від відбування призначеного судом покарання з призначенням іспитового строку 3 роки. Зазначеним вироком суду встановлено, що 02 грудня 2005 року [PERSON] порушив вимоги розділу 1 пунктів 1.3., 1.5.; розділу 2 пунктів 2.3а,б; розділу 31 пунктів 31.1., 31.4, 31.4.5а, б Правил дорожнього руху та вимоги розділу 1 пунктів 1.1., 1.2., 1.5., 1.5.1, 1.6.1, 1.6.3; Розділу 2 пункту 2.1.3. посадової інструкції водія автобуса, затвердженої головою правління ВАТ «Стрийське АТП-14609», які виразилися у тому, що він, будучи учасником дорожнього руху, перед виїздом на маршрут не перевірив і не забезпечив технічно справний стан закріпленого за ним автобуса марки ЛАЗ-695 НГ, номерний знак [NUMBER] , який мав відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а також правил технічної експлуатації в частині того, що на задню вісь зазначеного транспортного засобу були встановлені шини різної конструкції різного розміру, обидві шини лівого борту мали порізи бокового брекера, протектор усіх шин заднього візка, крім шини лівого колеса лівого борту, був повністю зношений (висота малюнку протектора вказаних шин становила 0,00 мм замість встановлених не менше 2,00 мм. Це призвело до того, що 02 грудня 2005 року об 7 год. 20 хв. вказаний автобус під керуванням [PERSON] , рухаючись на автомобільній дорозі місцевого значення Т-14-20 Бориня-Мохнате, від с. Вернє Висоцьке до с. Матків, Турківського району Львівської області, на проїзді ділянки дороги у районі 25 км + 100 м, яка була вкрита ожеледецею та снігом, через вищевказані технічні несправності коліс, при русі на підйом, почав пробуксовувати. При настанні пробуксовки коліс автобуса при русі зі спуску, не впевнився у безпеці руху та не обрав такі прийоми по керуванню автобусом, які б дозволили йому не виїжджати за межі проїзної частини, не застосував противідкатні упори, що призвело до втрати контролю над його керуванням, виїзду за межі дороги, пошкодження огородження моста та падіння у річку. Внаслідок ДТП 9 пасажирів загинуло, серед них були: чоловік позивача[PERSON] - [PERSON] , чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] , син позивача [PERSON] - [PERSON] ; син позивача [PERSON] - [PERSON] ; батько позивача [PERSON] - [PERSON] ; рідний брат позивача [PERSON] - [PERSON] ; прийомна дочка позивача [PERSON] - [PERSON] , а позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали тяжкі тілесні пошкодження. З огляду на визнання вини підсудним [PERSON] Турківський районний суд Львівський області при розгляді цієї справи визнав недоцільним дослідження доказів стосовно обставин порушення підсудним [PERSON] правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які спричинили смерть та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, так як ці обставини не оспорювалися всіма учасниками судового розгляду. Цивільні позови потерпілих у даній кримінальній справі про відшкодування матеріальної і моральної шкоди залишено без розгляду, враховуючи те, що ВАТ «Стрийське АТП-14609» 10 березня 2011 року визнано банкрутом. Відповідно до ухвали Господарського суду Львівської області від 25 лютого 2011 року за заявою ВАТ «Стрийське АТП-14609» про порушення справи про банкрутство, ВАТ «Стрийське АТП-14609» ліквідовано. Постановою Турківського районного суду Львівської області від 07 грудня 2012 року при розгляді кримінальної справи № 1325/1371/2012 (провадження № 1/1325/152/2012) по обвинуваченню [PERSON] за частиною третьою статті 286 КК України та [PERSON] за статтею 287 КК України обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, провадження відносно нього закрито. Зазначеною постановою встановлено, що [PERSON] , перебуваючи на посаді механіка контрольно-технічного пункту ВАТ «Стрийське АТП-14609», будучи відповідальною особою за випуск на лінію технічного справного транспортного засобу, порушивши вимоги Правил дорожнього руху та вимоги посадової інструкції, випустив на маршрут автобус ЛАЗ-695 НГ, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який не відповідав вимогам стандартів безпеки дорожнього руху в частині того, що на задню вісь по бортах цього транспортного засобі були встановлені шини різної конструкції та різного розміру, які мали пошкодження, протектор усіх шин заднього візка, крім шини лівого колеса лівого борту був повністю зношений (висота малюнка протектора становила 0,00 мм замість встановлених не менше 2,00 мм). Зазначене призвело до ДТП, яка відбулася 02 грудня 2015 року, внаслідок якої загинуло 9 чоловік, серед яких - чоловік позивача[PERSON] - [PERSON] , чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] , син позивача [PERSON] - [PERSON] ; син позивача [PERSON] - [PERSON] ; батько позивача [PERSON] - [PERSON] ; рідний брат позивача [PERSON] - [PERSON] ; прийомна дочка позивача [PERSON] - [PERSON] , а позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали тяжкі тілесні пошкодження. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2007 року, яку залишено у силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2007 року, постанову від 18 грудня 2006 року про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ознаками статті 288 КК України скасовано. У вказаній постанові Галицького районного суду м. Львова встановлено, що [PERSON] , який перебував на посаді головного інженера філії «Турківський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України», згідно з Положенням про філію не є особою, відповідальною за ремонт і утримання шляхів Турківського району Львівської області. У його посадові обов`язки не входило виконання вимог статті 9 Закону України «Про дорожній рух», оскільки він не є відповідальною посадовою особою органу, уповноваженою державою на управління дорогами загального користування. Постановою Галицького районного суду Львівської області від 26 січня 2007 року (справа № 4-58/2007), постанову від 18 грудня 2006 року про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] , який перебував на посаді майстра виробничої дільниці філії «Турківський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України», постанову від 18 грудня 2006 року про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ознаками статті 288 КК України скасовано з тих самих мотивів, що і відносно [PERSON] . Висновками судових експертиз, які були проведені у кримінальній справі № 1325/1371/2012 (провадження №1/1325/152/2012) по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] , які були досліджені у судовому засіданні під час розгляду цієї справи, та встановлено наступне. Згідно з висновком додаткової судово-автотехнічної експертизи та експертизи стану доріг та дорожніх умов від 02 серпня 2012 року № 3425/3392/1093, зокрема, його дослідницької частини, на підставі проведених розрахунків, експерт прийшов до висновку, що при стані дорожнього покриття, вкритого льодом та тонким шаром свіжовипавшого снігу та необробленого протиожеледним матеріалом на ділянці дороги, де сталася ДТП, незалежно від стану коліс автобуса може наступити його сповзання. Тому, з технічної точки зору, наявний коефіцієнт зчеплення при дорожньому покритті, яке вкрите льодом і тонким шаром свіжовипавшого снігу та необроблене протиожеледним матеріалом, знаходиться в прямому причинного-наслідковому зв`язку із настанням ДТП. Відповідно до висновку комісійної експертизи стану доріг та дорожніх умов від 03 червня 2006 року № 11228, можливість забезпечення безпечних умов на ділянці дороги, де сталася ДТП, визначалися своєчасним проведенням робіт по усуненню зимової слизькості та посипкою проїзної частини протиожеледним матеріалом у відповідній кількості, встановленням на мосту перильного огородження, встановленням огородження парапетного типу на мосту висотою не менше 0,75 м, встановленням на підходах до мосту будь-якого огородження першої групи (бар`єрного чи парапетного типів) зі з`єднанням його з мостовим бічним стаціонарним огородженням на мосту для створення єдиної стримувальної системи, яка б не дозволяла транспортним засобам виїжджати за межі проїжджої частини. Для забезпечення вказаних умов руху на даній ділянці дороги у дорожньої організації, що її експлуатувала, не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили виконати дії по забезпеченню відповідних нормативам безпечних умов руху. Стан дорожнього покриття, стан облаштування ділянки доріг Бориня-Мохнате (відсутність заповнення каркасу огородження, що призначено для руху пішоходів, занижена висота парапетного огородження на мосту, відсутність будь-якого огородження на підходах до мосту, відсутність узгодження схеми організації дорожнього руху з органами дорожньої автомобільної інспекції) не забезпечували безпеку дорожнього руху та не відповідали вимогам ДСТУ 2735-94, ДСТУ 2734-94, ДСТУ Б.В.2.3-10-2003, ДСТУ Б.В.2.3-11-2004. Дії відповідальних осіб дорожньої організації, які здійснювали роботи по проектуванню, проведенню та прийманню робіт по капітальному ремонту, що проводився в червні-серпні 2005 року на дорозі Бориня-Мохнате та подальшому поточному утриманню даної дороги, не відповідали вимогам ВБН В.3.2-218-182-2003 та ДБН В.2.3-4-2000. У висновку додаткової комісійної судової експертизи стану доріг та дорожніх умов від 22 серпня 2012 року № 5459/1728 вказано, що дорожня організація повинна була забезпечити безпечні умови проїзду шляхом своєчасного оброблення проїжджої частини протиожеледним матеріалом, відповідно до вимог ДСТУ 3587, для чого не було перешкод технічного характеру. Відповідно до висновку додаткової дорожньо-технічної експертизи від 29 квітня 2010 року № 3365, при встановленні на мосту через річку Гуснянка та на підходах до нього відповідного дорожнього огородження бар`єрного або парапетного типу, яке являло б собою стримувальну систему та перешкоджало з`їзду транспортних засобів за межі дороги, з технічної точки зору була б забезпечена безпека дорожнього руху. Із технічної точки зору наявність відповідного огородження на мосту через річку Гуснянку та підходах до нього, утримало б автобус на проїжджій частині та не дозволило б автобусу ЛАЗ- 695 під керуванням водія [PERSON] впасти з моста. З технічної точки зору, ділянка дороги Бориня-Мохнате до облаштування моста через річку Гуснянку відповідним дорожнім огородженням бар`єрного чи парапетного типу, яке б являло собою стримувальну систему та перешкоджало з`їзду транспортних засобів за межі дороги, не повинна була бути введена в експлуатацію та не відповідала вимогам ДСТУ 3587, ДСТУ 2735, ДСТУ 2734, ДСТУ Б.В.2.3.-10. У акті обстеження ділянки автодороги місцевого значення Т-14-20 Бориня-Мохнате 25 км 100 м від 02 грудня 2005 року за участю працівника міліції та працівника дорожньої служби, у пункті 3.2. «стан дорожнього покриття» зазначено: посипано пісково-солевою сумішшю, у пункті 4 «висновок про наявність незадовільних дорожніх умов» зазначено: незадовільних дорожніх умов при ДТП не виявлено. У цьому акті не вказано годину та хвилини його складення. Згідно з протоколом огляду місця події від 02 грудня 2005 року (огляд розпочатий об 08 год. 30 хв., огляд закінчений об 17 год. 00 хв., складеного слідчим слідчого відділу Турківського управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області Дудурич Б., встановлено, що проїзна частина дороги (місце огляду 25 км + 100 м Бориня-Мохнате на ділянці між Верхнє Висоцьке та с. Матків) на момент ДТП вкрита ожеледдю та шаром свіжовипавшого снігу. У положеннях статей 7, 10 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що служба автомобільних доріг у Львівській області є балансоутримувачем автомобільної дороги, на якій сталася дорожньо-транспортна пригода. Метою діяльності служби автомобільних доріг у Львівській області є організація утримання автомобільних доріг загального користування шляхом проведення процедур закупівель, робіт, послуг, зокрема з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автодоріг та укладення відповідних договорів згідно з «Положення про службу автомобільних доріг у Львівській області». Служба автомобільних доріг у Львівській області, як замовник, уклала з ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги», як підрядником, контракт від 31 грудня 2004 року №1-МП на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення у 1 кварталі 2005 року, у тому числі ділянки дороги, де трапилося ДТП. Відповідно до пункту 9.1. цього контракту підрядник несе відповідальність за забезпечення згідно вимог Закону «Про дорожній рух» безперешкодних та безпечних умов руху транспорту на мережі доріг, закріплених за ним для виконання доріг, у тому числі за нанесення збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов`язаних із незадовільними дорожніми умовами, що вирішуються в судовому порядку при наявності вини. Відтак, на період дії договору (діяв на день ДТП) виключно підрядник ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» відповідав за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху, тому несе повну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування шкоди та компенсації витрат власника транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з причини незадовільного експлуатаційного утримання доріг. Разом з тим, за відшкодування шкоди, заподіяної діями [PERSON] та [PERSON] відповідальність повинно нести ВАТ «Стрийське АТП 14609», однак позовні вимоги щодо нього позивачами не заявлялись з огляду на те, що зазначену юридичну особу ліквідовано, а натомість позивачами пред`явлено уточненні позовні вимоги до відповідачів ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та Служби автомобільних доріг у Львівській області. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 08 вересня 2016 року по справі №465/11817/13 позов [PERSON] до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Служби автомобільних доріг у Львівській області, [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 54, ідентифікаційний код: 31978981) на користь [PERSON] (прож. с. Гусине Турківського району, Львівської області, ІПН [NUMBER] ) 11046 гривень 60 копійок матеріальної шкоди та 300000 гривень моральної шкоди, разом 311046 гривень 60 коп., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 54, код ЄДРПОУ 31978981) 3110, 47 гривень 47 коп. судового збору на користь держави. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 січня 2017 року апеляційну скаргу ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» залишено без задоволення, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2016 року - без змін. Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року касаційну скаргу дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» залишено без задоволення. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 січня 2017 року залишено без змін. У відповідності до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Оскільки було встановлено, що ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» вищенаведені обов`язки по ремонту та експлуатації автомобільної дороги не виконало належним чином, то суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що завдана позивачу шкода у результаті ДТП, яка сталася 05 грудня 2005 року, підлягає стягненню саме з ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», тому вищевказані обставини встановленні щодо вказаної особи судовими рішеннями у цивільній справі №465/11817/13, тому в силу приписів ч. 5 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Тобто, дорожньо-експлуатаційною організацією, яка зобов`язана виконувати ремонт і забезпечувати належне експлуатаційне утримання ділянки дороги, у тому числі де сталася ДТП, є - ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», яка як встановлено, вказані вище обов`язки по ремонту та експлуатації автомобільної дороги не виконала належним чином, тому завдана позивачу шкода у результаті ДТП, яка сталася 05.12.2005 року в районі с. Матків Турківського району Львівської області, підлягає стягненню, в тому числі із Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 54, ідентифікаційний код: 31978981), що спростовує доводи представника відповідача ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та свідчить про безпідставність покладення відповідальності за заподіяну шкоду на Службу автомобільних доріг у Львівській області. Відтак, суд відхиляє будь-які доводи представника відповідача ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про те, що за стан дороги, а отже, й за вимогами цього позову, повинна відповідати саме Служба автомобільних доріг у Львівській області. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових) обов`язків. Згідно з частиною другою статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобам. Частиною третьою статті 14 та частиною першою статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної чи юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної чи юридичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям ( усиновленим) , а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Визначення моральної шкоди та розмір її відшкодування регулюється статтею 23 ЦК України. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях, термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах, своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху та їх усунення а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними направляючими засобами: організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року за № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотримання норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Встановивши вказані обставини, та встановленні обставини вищевказаними рішеннями судів у цивільній справі №465/11817/13 та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні усіх обставин справи, суд прийшов до висновку, що причинами ДТП 02 грудня 2005 року, внаслідок якого померли особи, а саме: чоловік позивача[PERSON] - [PERSON] , чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] , син позивача [PERSON] - [PERSON] ; син позивача [PERSON] - [PERSON] ; батько позивача [PERSON] - [PERSON] ; рідний брат позивача [PERSON] - [PERSON] ; прийомна дочка позивача [PERSON] - [PERSON] , а позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали тяжкі тілесні пошкодження, а, отже, й причинами заподіяння шкоди, є порушення правил дорожнього руху з боку водія [PERSON] та механіка [PERSON] , а також незабезпечення безпеки дорожнього руху - неналежне виконання обов`язків ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування морально(немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди знайшли свої підтвердження в ході судового розгляду належними та допустити доказами, зокрема накладними, видатковими накладними, товарним чеками, квитанцією (Том.1 а.с.131-132, 136, 147 -149, 154-155, 162), які складаються із витрат, понесених на похорон та виготовлення нагробних пам`ятників, тому слід позов в цій частині частково задоволити та стягнути з саме відповідача ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь позивача [PERSON] 5 505 гривень матеріальної шкоди, накористь [PERSON] 4 000 гривень матеріальної шкоди, на користь [PERSON] 12 000 гривень матеріальної шкоди, на користь [PERSON] 10 220 гривень матеріальної шкоди та на користь [PERSON] 9 600 гривень матеріальної шкоди. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, а саме: моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №4 від 31 березня 1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто серед джерел доказів,відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом, як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. У пунктах 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», звернуто увагу судів на те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, при цьому Верховний Суд України вказав судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду (зокрема щодо вини, неосудності чи недієздатності особи тощо). Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини. При цьому за ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. Таким чином, дійсно враховуючи норму статті про призначення експертизи, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків. З матеріалів справи встановлено, що на виконання власне принципу змагальності судового процесу, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11.09.2018 року було призначено за клопотанням представника відповідача ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» судову психологічну експертизу, на вирішення якої поставлені відповідні питання, а проведення такої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз(Том. 2 а.с.214-216) Таким чином, у матеріалах справи наявний висновокексперта за результатами проведення судово-психологічної експертизи за матеріалами цивільної справи № 465/1444/17 від 30.10.2019 року № 4933/4934/4935/4936/4937/4938(Том. 2 а.с.228-252). Згідно з висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи за матеріалами цивільної справи № 465/1444/17 від 30.10.2019 року № 4933/4934/4935/4936/4937/4938 встановлено такі висновки, а саме: - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: за адресою: Львівська обл., Турківський р-н, с. Гусине) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 02 грудня 2005 р., близько 07 год. 20 хв.,на 25 км + 100 м територіальної дороги місцевого значення Т-14-20 Бориня-Мохнате, між селами Верхнє Висоцьке та Матків Турківського району Львівської області, спричинені психічні страждання як основа правового поняття моральної шкоди, можливий розмір грошової компенсації якої становить 216 МЗП (мінімальних заробітних плат в Україні на момент винесення рішення судом). - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: Львівська обл., Турківький р-н, с. Гусине) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 02 грудня 2005 р., близько 07 год. 20 хв.,на 25 км + 100 м територіальної дороги місцевого значення Т-14-20 Бориня-Мохнате між селами Верхнє Висоцьке та Матків Турківського району Львівської області спричинені психічні страждання як основа правового поняття моральної шкоди, можливий розмір грошової компенсації за завдані психічні страждання якої становить 56 МЗП (мінімальних заробітних плат в Україні на момент винесення рішення судом). - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: Львівська обл., Турківський р-н, с. Кривка) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 02 грудня 2005 р., близько 07 год. 20 хв.,на 25 км + 100 м територіальної дороги місцевого значення Т-14-20 Бориня-Мохнате, між селами Верхнє Висоцьке та Матків Турківського району Львівської області спричинені психічні страждання як основа правового поняття моральної шкоди, можливий розмір грошової компенсації якої становить 108 МЗП (мінімальних заробітних плат в Україні на момент винесення рішення судом). - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: Львівська обл., Турківський р-н, с. Гусине) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 02 грудня 2005 р.. близько 07 год. 20 хв.,на 25 км + 100 м територіальної дороги місцевого значення Т-14-20 Бориня-Мохнате, між селами Верхнє Висоцьке та Магків Турківського району Львівської області спричинені психічні страждання як основа правового поняття моральної шкоди, можливий розмір грошової компенсації якої становить 108 МЗП (мінімальних заробітних плат в Україні на момент винесення рішення судом). - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 02 грудня 2005 р., близько 07 год. 20 хв., на 25 км + 100 м територіальної дороги місцевого значення Т-14-20 Бориня-Мохнате, між селами Верхнє Висоцьке та Матків Турківського району Львівської області спричинені психічні та фізичні страждання як основа правового поняття моральної шкоди, можливий розмір можливий розмір грошової компенсації якої становить 432 МЗП (мінімальних заробітних плат в Україні на момент винесення рішення судом). - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 02 грудня 2005 р., близько 07 год. 20 хв., на 25 км + 100 м територіальної дороги місцевого значення Т-14-20 Бориня-Мохнате, між селами Верхнє Висоцьке та Матків Турківського району Львівської області спричинені психічні та фізичні страждання як основа правового поняття моральної шкоди, можливий розмір можливий розмір грошової компенсації якої становить 288 МЗП (мінімальних заробітних плат в Україні на момент винесення рішення судом). При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи (постанова Верховного Суду від 10.05.2018 р. у справі №387/266/17). Так, при оцінці та перевірці зазначеного висновку експертизи суд враховує положення ч.1 ст.110 ЦПК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в його Постанові «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року, відповідно до яких висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Згідно з ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. В п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року роз`яснено при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Підстав для неврахування висновку експерта суд не вбачає, вказаний висновок експерта жодним чином не спростований представниками відповідачів. Відтак, дослідивши та оцінивши зазначений висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи за матеріалами цивільної справи № 465/1444/17 від 30.10.2019 року № 4933/4934/4935/4936/4937/4938 в частині питань відшкодування моральної шкоди позивача, суд вважає, що він відповідає наведеним вище вимогам законодавства, є належним, обґрунтованим, тому суд в цій частині враховує його при вирішенні справи. Зокрема, суд враховує, що описаний висновок експерта складено на виконання ухвали суду, судовим експертом Балінською К.І., яка має свідоцтво судового експерта, має 4 кваліфікаційний клас судового експерта за спеціальністю 14.1 «Психологічні дослідження», має вищу психологічну освіту, свідоцтво ЛНДІСЕ №289 видане на підставі рішення ЕКК ЛНДІСЕ від 07.12.2015 року, дійсне до 07.12.2020 р., стаж експертної роботи з 2010 року, а також була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Разом з тим, висновок експерта належним чином обґрунтований та аргументований, дослідницькі частини експертного висновку узгоджуються з підсумковими висновками експертизи та іншими доказами по справі. Частиною 2 ст.113 ЦПК України передбачено, що у випадку якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Іншими словами, як додаткова так і повторна експертиза призначається за судом за наявності відповідних підстав, а не на виконання принципу змагальності чи реалізації особам, які беруть участь у справі, своїх процесуальних прав. Так, відповідно до пункту 1.2.10 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (з відповідними змінами), згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). Згідно цієї ж Інструкції, у разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення. У разі призначення експертизи (залучення експерта) для проведення додаткової або повторної експертизи, крім матеріалів, зазначених у пункті 3.3 цього розділу, до експертної установи (експертові) надаються також висновки попередніх експертиз з усіма додатками (фотознімками, порівняльними зразками тощо), а також додаткові матеріали, що стосуються предмета експертизи, які були зібрані після надання первинного висновку (п. 3.6 Інструкції). Схожі за змістом роз`яснення містяться і у п.п. 10-11 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», зокрема, у разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення. Так, повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові. Таким чином, аналіз наведених норм права та роз`яснень дає підстави для беззаперечного висновку проте, що повторна експертиза призначається лише у разі обґрунтованих сумнівів у правильності висновку експерта та порушень у її проведенні. Зазначені висновки співставленні із роз`ясненнями, які надані у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» та у яких зазначено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав сторін чи інших осіб. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні. Поряд з цим, з клопотання про призначення повторної експертизи не вбачається підстав для обов`язкового її призначення, у контексті наведення переконливих доводів та доказів щодо необґрунтованості первинного висновку чи суперечності його матеріалам справи, виходячи з предмету та підстав спірних правовідносин. Враховуючи викладене, суд не вбачає доцільності призначення повторної експертизи за клопотанням представника відповідача Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», оскільки матеріали справи не свідчать про наявність правових підстав для призначення такої та щодо її можливого доказового значення у даному спорі. Крім цього, при вирішенні вказаного питання необхідно враховувати, що розумність строків розгляду справи згідно зіст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). З матеріалів справи встановлено, щопозивачам дійсно було заподіяну моральну шкоду, яка полягала в тому, що внаслідок ДТП 02 грудня 2005 року, померли чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] , чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] , син позивача [PERSON] - [PERSON] ; син позивача [PERSON] - [PERSON] ; батько позивача [PERSON] - [PERSON] ; рідний брат позивача [PERSON] - [PERSON] ; прийомна дочка позивача [PERSON] - [PERSON] , а позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали тяжкі тілесні пошкодження, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, порушенням їх звичного режиму життя, перенесенням сильних душевних страждань, які вони зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та смертю близьких людей і які продовжуються по даний час існувати. При призначенні розміру, виходячи із заявлених позовних вимог та наявного по справі висновку експерта, суд враховує характер та обсяг заподіяних фізичних та моральних страждань їх тривалість, ступінь вини та інші обставини справи, та на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин провадження, встановивши причинний зв`язок між ДТП та шкодою, яка настала, а також характер та розмір шкоди, врахувавши душевні страждання позивачів у зв`язку з ушкодженням здоров`я та смертю близьких людей, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід частково задоволити та стягнути з саме відповідача ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» накористь [PERSON] 1 020 168 гривень моральної шкоди, на користь [PERSON] 264 488 гривень моральної шкоди, на користь [PERSON] 510 084 гривень моральної шкоди; на користь [PERSON] 1510 084 гривень моральної шкоди, на користь [PERSON] 2 040 336 гривень моральної шкоди, на користь [PERSON] 1 360 224 гривень моральної шкоди, на користь [PERSON] 500 000 гривень моральної шкоди, на користь [PERSON] 500 000 гривень моральної шкоди, на користь [PERSON] 500 000 гривень моральної шкоди та на користь [PERSON] 500 000 гривень моральної шкоди, оскільки задоволенні суми відповідають засадам розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням конкретних обставин по справі, моральних страждань позивачів, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках. Щодо поданої заяви представника відповідача Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» по даній справі про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог, то відповідно до вимог ст. 268 ЦК України, позовна давність не застосовується до вимог, які були заявлені позивачками, а отже наслідки спливу позовної давності не підлягають застосуванню. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 8000 гривень. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. В рішеннях у справах «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). В контексті вказаної судової практики, суд вважає обґрунтування цього рішення достатнім.

Outcome: partial