Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить, з врахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача борг за договором позики від 29 червня2021 року в розмірі 7400 доларів США, в еквіваленті національної валюти України по курсу НБУ на день прийняття рішення по справі. Судові витрати просить покласти на відповідача. Посилається на те, що 29 червня 2021 року він надав відповідачу позику в розмірі 200 000 гривень, що становить 7400 доларів США. Факт укладення договору підтверджується борговою розпискою власноруч складеною та підписаною відповідачем. Проте відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, а на неодноразові нагадування з приводу повернення суми позики не ігнорував. Позивач в судове засідання не з`явився, проте його представник адвокат Логінова М.Д. подала суду заяву в кій просить справу розглянути у її відсутності, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, своїх заперечень на позовні вимоги суду не надав, про місце і час слухання справи повідомлений шляхом оголошення в пресі. Судом встановлено наступне. Відповідно до договору позики від 29.06.2021 року [PERSON] - позикодавець передав, а [PERSON] позивальник приймає у власність 200\~000 гривень, що становить 7400 доларів США. Позичальник має право на одержання від позичальника процентів від суми позики в розмірі 30% річних, проценти нараховуються на неповернуту суму позики. Строк повернення позики становить 30.06.2023 року. При цьому позичальник щомісячно зобов`язується повертати не менше 8300 гривень. З копії розписки від 21 липня 2021 року вбачається, що відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 200\~000 гривень та зобов`язується повертати на умовах договору. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Згідно з вимогами\~ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. В своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в іноземній валюті - доларах США. Частина друга\~статті 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Велика Палата ВС, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Свої вимоги про стягнення заборгованості в іноземній валюті позивач обґрунтовує вищевказаною правовою позицією. Проте суд звертає увагу, що Велика Палата у своєму висновку чітко заначила, що підставою для стягнення позики в іноземній валюту є отримання у позику саме іноземної валюти. Разом з тим, як було встановлено судом, в даному випадку позикодавець передав, а позичальник отримав 200\~000 гривень, про це обумовлено в договорі та даний факт зазначений у розписці. При цьому позичальник зобов`язався не менше 8300 гривень щомісячно. Крім цього згідно п.3 договору позики від 29.06.2021 року позика повертається в національній валюті України готівкою. Таким чином суд вважає, що в даному випадку зобов`язання мають бути виконані у національній валюті України гривні. Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 200 000 гривень заборгованості, оскільки вказаний розмір боргу підтверджується договором та виданою розпискою. На підставі викладеного,

Outcome: partial