Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1. Позивач просить: 1) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину №28 від 04.02.2020, видане 04 лютого 2020 року державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Тимощук Людмилою Леонідівною - на ім`я [PERSON] , за яким спадкується житловий будинок загальною площею 71,2 кв.м., житловою площею 47,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - житловий будинок); 2) визнати протиправним і скасувати рішення державного нотаріуса Першої Дубенської державної нотаріальної контори Тимощук Л.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50967861 від 04.02.2020, щодо реєстрації за [PERSON] права власності на житловий будинок та припинити право власності [PERSON] . Мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після чого відкрилася спадщина на вищезазначений житловий будинок. У цьому будинку вона зареєстрована, починаючи з 26.07.2012 і по даний час. Проте, після смерті мами не займалася оформленням спадкових прав через юридичну необізнаність. Вважала, що оскільки є донькою померлої, то все спадкове майно автоматично перейшло у її власність. Лише у травні 2018 року, звернувшись до нотаріуса для оформлення спадкових прав, їй повідомили, що для подання заяви про прийняття спадщини потрібно надати рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08.04.2019 №559/1010/18 їй відмовлено у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за безпідставністю. За заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 22.07.2014, яка надійшла на адресу нотаріальної контори через 9 років з дня смерті спадкодавця, було заведено спадкову справу тільки через те, що його зареєстроване місце проживання співпадало із зареєстрованим місцем проживання спадкодавця на день смерті. Однак [PERSON] ввів державного нотаріуса в оману, повідомивши йому, що крім нього інших спадкоємців за законом немає, через що вона не змогла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в той самий час, що й її брат. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10.12.2019 № 559/1501/19, яке набрало законної сили 10.01.2020 встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на час своєї смерті проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , спільно з своєю донькою [PERSON] . Вказаний факт прямо впливає на її право на спадкування після смерті мами та доводить, що вона є спадкоємцем, який не обмежується шестимісячним строком з дня смерті спадкодавця для подачі заяви про прийняття спадщини. Натомість, її брат [PERSON] цей строк пропустив, оскільки не проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини, тому свідоцтво про право на спадщину видано неналежному спадкоємцю. 13.10.2021 позивачка подала заяву про зміну предмета позову: просить також встановити факт, що [PERSON] на час смерті [INFO] проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , спільно з нею, своєю дочкою [PERSON] . Мотивує тим, що вона сама в період з 23.06.1997 до 26.07.2012 була зареєстрована та фактично проживала за вищезазначеною адресою. Мама мала зареєстроване місце проживання у [ADDRESS] , проте незадовго до своєї смерті забрала її жити до себе . У цьому ж селі вона здійснила її обряд поховання. 1.2. Відповідач [PERSON] 08.06.2021 подав відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що посилання [PERSON] , що вона є єдиною спадкоємицею, не відповідає дійсності: їх у матері троє дітей, але за життя постійно з матір`ю проживав лише він по [ADDRESS] і вона заповіла йому цей житловий будинок. У жовтні-листопаді 2005 року проходив періодичне стаціонарне лікування з приводу якого має групу інвалідності. У цей час його мама [PERSON] поїхала до своїх рідних сестер, [PERSON] і [PERSON] , які проживали в [ADDRESS] . [PERSON] проживала у тому ж селі, але на значній відстані від будинку тіток. Ні одного дня матір не жила у будинку [PERSON] . Його сестра [PERSON] допомагала матеріально для мами, передавала гроші на проживання і придбання ліків. У своїх сестер вона й померла і хотіла бути похована у тому селі. Поховання проводили сестри обоє. Обряд поховання мами відбувався теж із будинку тіток. Про це свідчить і те, що самою [PERSON] при першому звернені до суду надана довідка про те, що мама проживала не з нею по [ADDRESS] . На даний же час, вона подає до справи довідки, які суперечать раніше поданій нею ж довідці, ще й містять виправлення. На рішення Дубенського міськрайонного суду від 10.12.2019, яким було задоволено її заяву, подана апеляційна скарга. [PERSON] ніколи спільно не проживала із мамою, не вела спільного господарства, а, отже, не могла вступити у фактичне управління чи володіння спадщиною, а також не була зареєстрована у господарстві разом із нею на день її смерті. Після смерті матері без його відома [PERSON] забрала документи на житловий будинок із будинку. Пізніше дізнався, що вона прописалася у будинку у 2012 року без його відома, але ні одного дня там не проживала і не проживає. 1.3. Відповідач державний нотаріус Першої Дубенської державної нотаріальної контори Тимощук Л.Л. подала заперечення. Вважає, що оскаржуване свідоцтво про право на спадщину видано на законних підставах, щодо року в ньому «2019», то це механічна описка, свідоцтво було видане 04.02.2010 і в цей день внесені всі необхідні відомості в реєстри. У справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. 02.11.2020 справа надійшла до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, згідно протоколу автоматизованого розподілу передана судді Ральцю Р.В. 03.03.2020 суддею Ралець Р.В. відкрито провадження та по справі призначено підготовче засідання. 13.10.2021 головуючому судді Ральцю Р.В. [PERSON] заявлено відвід, який задоволено ухвалою суду від 28.10.2021 та справу передано в провадження судді Жуковської О.Ю. 2.2. 29.10.2021 справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 15.12.2021 справу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову, які усунуто [PERSON] 23.12.2021. 2.3. 11.07.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 2.4. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. 2.5. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснила, що дітей у покійної всього троє і ще є сестра [PERSON] , тому позивачка не є єдиною спадкоємицею. Також є заповіт, складений на ім`я відповідача. Відповідач жив з матір`ю, вона хотіла його убезпечити, склавши на нього заповіт, бо знала, що він не завжди може відстояти свої права в силу захворювання. Жодного дня мати не проживала у будинку [PERSON] . Відповідач не міг звернутись для оформлення спадщини, бо зникли документи на будинок та, як потім з`ясувалось, [PERSON] якимось чином прописалась у будинку. Довелось відновлювати усі документи і тільки так [PERSON] зміг оформити свої спадкові права. [PERSON] поводиться недобросовісно: спочатку просила встановити додатковий строк для прийняття спадщини і подала довідку про місце проживання покійної з її сестрами, отримала відмову, потім попросила встановити факт спільного проживання з матір`ю на момент її смерті вже за адресою власного місця проживання, не залучивши до справи [PERSON] , і суд задовольнив позов, але зрештою апеляційна інстанція скасувала це рішення, тепер надає довідку сільської ради, складеною зі слів самої [PERSON] , що перша довідка видана з опискою, намагаючись ввести суд в оману. 2.5. Допитана як свідок позивачка [PERSON] показала, що хоче, щоб хата була переписана на неї, бо в неї діти і їм треба лишити спадок, а в [PERSON] дітей нема. Вона доглянула матір. Зразу маму перевезли до тіток в батьківську хату, а потім вона забрала її до себе. Брат в той час був у лікарні, на похорон вона його забирала з лікарні. Скільки доглядала маму не пам`ятає. Перед смертю мама проживала в [ADDRESS] і звідти поховали і похорони були на ній. Сестра [PERSON] фінансово допомагала суто на ліки для мами. Мама все життя проживала в [ADDRESS] . Брат був непрацездатний і знаходився на лікуванні. Вона прописалась в будинку без його відома, бо взяла в лікарні довідку, що він психічно хворий і міська рада дозволила їй приписатись. Маму ховали за її рахунок. (Після допиту як свідка її рідної сестри [PERSON] визнала, що доглядала матір не більше 13 днів перед смертю і поминальний обід робили з батьківської хати). 2.6. Допитана як свідок [PERSON] , [INFO] , рідна сестра [PERSON] та сестра по матері [PERSON] , показала, що мама залишила заповіт на брата. Брат постійно проживав з матір`ю і доглядав її, допомагали і сусіди, а вона пересилала кошти. У мами був перелом бедра і мама потрапила в лікарню, за нею увесь час доглядав [PERSON] , а її сестра не з`являлась, поки вона сама не приїхала і не оплатила все лікування. Потім мама ще лежала півтора-два роки і за нею доглядав брат [PERSON] . Проте під кінець мамі стало погано, а [PERSON] не було поряд, бо він сам лікувався. Добре пам`ятає, що 02.11.2005 був сильний снігопад і мама була ще в лікарні, а вона зі своїм чоловіком не мали чим доїхати. Тому попросила сестру [PERSON] забрати маму з лікарні. Вона ж їй передавала гроші на утримання мами через сусідку, яка приносила ці гроші в будинок тіток матері (стару хату) і жалілась, що [PERSON] витрачає гроші на себе, а не на ліки. Проте відповіла їй, що це сімейні справи і що сестра розпоряджається коштами як вважає за потрібне. [PERSON] маму доглядала десь два тижні перед смертю - вона ходила в будинок тіток, годувала, перевертала маму, робила уколи, робила все добру, мама була в чистоті. Але мама проживала в будинку сестри [PERSON] , це її батьківська хата, десь кілометр від будинку [PERSON] . Разом з [PERSON] мама не проживала. Маму ховали з будинку сестри [PERSON] і там же робили поминальний обід. Вона оплатила все необхідне для ритуалу поховання матері, але дозволила [PERSON] взяти в сільській раді довідку на відшкодування витрат саме для [PERSON] . При потребі, її чоловік [PERSON] може підтвердити, що приїхали на поховання в батьківську хату. Він же домовлявся за ритуальну машину, яка забрала маму з батьківської хати, а не дому [PERSON] . Вона свідчить на користь брата по матері, бо це правда, що саме він жив з нею і доглядав тривалий час, її воля була залишити хату по [ADDRESS] йому - мама так вирішила. [PERSON] пропонувала поділити спадок матері між ними, сестрами, але вона проти, на спадок претензій не має і спадкоємцем себе не вважає. 2.7. Спочатку допитана як свідок [PERSON] , [INFO] , показала, що покійна [PERSON] жила з [PERSON] десь рік до смерті. Обряд поховання і поминальний обід робили в хаті [PERSON] і вона це пам`ятає, бо подавала тарілки на стіл. Проте після з`ясування розбіжностей в показаннях всіх свідків зізналась, що прийшла свідчити, бо позивачка попросила її сказати це. Але насправді не пам`ятає скільки мама [PERSON] проживала у неї, звідки ховали і коли померла мама позивачки не пам`ятає, але поминальний обід робили в старій хаті, де жили сестри [PERSON] , яких потім теж поховали. Знає лише, що з лікарні маму позивачки забрали до її сестер в ту хату, а потім на якийсь час перевезли до [PERSON] . До своєї ж смерті життя [PERSON] прожила в м.Дубно з сином [PERSON] . ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] в м.Дубно Рівненської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с.10), мати позивачки та відповідача (а.с.11,12). За життя [PERSON] 05.03.1998 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дубенського міського та районного нотаріального округу Стадійчук О.В., згідно якого належний їй будинок в [ADDRESS] заповіла сину [PERSON] (а.с. 14,83, 162-164, 167, 168). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , син покійної, спадкова справа №128/2014 заведена за заявою спадкоємця за заповітом. 04.02.2020 на його ім`я видано Свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.66, 82, 141-171). Житловий будинок в [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] з 04.02.2020, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.84), [PERSON] є людиною з особливими потребами, проте може займатись некваліфікованою працею (а.с.79). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 08.04.2019 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено за безпідставністю. В цьому рішенні встановлено, що згідно довідки Молодавської сільської ради №1046 від 28.11.2016. [PERSON] доглядала свою матір [PERSON] , яка проживала без реєстрації в [ADDRESS] (а.с.22-23). 10.12.2019 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області ухвалено рішення, згідно якого заяву [PERSON] , заінтересована особа Привільненська сільська рада ( [PERSON] залучено не було) про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено та встановлено факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.44-45). Проте постановою Рівненського апеляційного суду від 05.10.2021 рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10.12.2019 скасовано та заяву [PERSON] про встановлення факту залишено без розгляду (а.с.116-117). З показань свідків в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] постійно проживала в м. Дубно з сином [PERSON] , але за кілька тижнів до смерті із лікарні була забрана в стару батьківську хату за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що на час смерті [PERSON] її донька [PERSON] була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] і ця обставина визнається усіма учасниками. Суд звертає увагу, що: до матеріалів цієї справи долучено довідку №346 від 20.06.2019, видану в.о.старости Привільненської сільської ради [PERSON] , що [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , згідно запису по господарської книги за №1-1 (за 2001-2005 роки) дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , доглядала свою матір [PERSON] до дня її смерті, тобто до [INFO] і поховала її за власні кошти. [PERSON] на момент смерті проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджують свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.24). Згідно довідки №385 від 04.07.2019, виданої заступником сільського голови Привільненської сільської ради Дуцьким П.І., вбачається, що мати [PERSON] . [PERSON] проживала без реєстрації з червня 2005 року до дня смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] і похована в с.Молодаво Перше (а.с.25). Згідно довідки №386 від 04.07.2019, виданої заступником сільського голови Привільненської сільської ради Дуцьким П.І., вказано, що в довідці від 28.06.2016 допущена описка в назві вулиці за якою проживала [PERSON] , замість [ADDRESS] . Правильно вважати [ADDRESS] . Виправлення зроблено за зверненням [PERSON] (а.с.94). Проте, інформація про місце проживання у 2005 році покійної [PERSON] вказана зі слів [PERSON] , відомості про описку - зі слів [PERSON] , факт ніби підтверджує свідок [PERSON] , яка в суді під присягою цю ж інформацію спростувала. Отже, всі вищезазначені довідки суд оцінює критично. IV. Норми права, які застосував суд. Згідно статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 р. (судова справа № 916/780/18) свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. У законі міститься відкритий перелік підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Основною підставою визначено те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7). V. Мотивована оцінка і висновки суду. Дослідивши докази, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню внаслідок безпідставності. Судом встановлено показами свідків та письмовими доказами, що [PERSON] постійно проживала зі своїм сином [PERSON] в [ADDRESS] , однак тимчасово на період своєї хвороби, близько двох тижнів проживала у своїх сестер в [ADDRESS] . Місце проживання [PERSON] на момент смерті за адресою [ADDRESS] встановлено також рішенням Дубенського міськрайонного суду від 10.12.2019 № 559/1501/19, яке набрало законної сили. Факт постійного проживання [PERSON] разом з донькою [PERSON] в [ADDRESS] не знайшов свого підтвердження, оскільки покійна фізично не могла перебувати в доньки більше 13 днів до смерті. При цьому, суд погоджується з позицією сторони відповідача, що поведінка позивачки недобросовісна, оскільки вона намагалась ввести суд в оману щодо дійсного постійного місця проживання покійної матері задля оформлення спадщини за собою, проте під час допиту як свідка під присягою все ж підтвердила, що матір з нею постійно не проживала. Отже, вимога про встановлення цього факту безпідставна і задоволенню не підлягає. Оскільки [PERSON] не проживала постійно на момент смерті зі спадкодавцем [PERSON] , то згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона не є спадкоємцем, що прийняв спадщину шляхом фактичного володіння майном. [PERSON] не подала вчасно заяву на прийняття спадщини нотаріусу. У встановленні додаткового строку на прийняття спадщини їй відмовлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Заповіт матері, яка залишила будинок сину [PERSON] , донька [PERSON] не оскаржувала. Отже, отримання відповідачем свідоцтва про право власності на спадщину відповідає волі покійної матері. Судом не встановлено підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, оскільки спадщину [PERSON] прийнято у відповідності до вимог закону та в установленому порядку: він постійно проживав разом з матір`ю та вступив у володіння спадковим майном після її смерті. Підсумовуючи вищезазначене, і похідні вимоги позовної заяви [PERSON] задоволенню не підлягають як безпідставні.

Outcome: dismissed