Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в обгрунтування якого зазначила, що з відповідачем знаходилася у шлюбних відносинах, рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 12.04.2021 р. шлюб між сторонами розірвано. За час перебування в шлюбі сторонами збудовано житловий будинок по [ADDRESS] . 30.03.2018 року даний житловий будинок було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, де визначено, що їй та відповідачу по справі належить по Ѕ частці житлового будинку. Крім того, позивачка зазначає, що 06.09.2018р. разом з відповідачем придбали транспортний засіб марки Mercedes-Benz Vito 109 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , 2005 року випуску, вартістю 168\~000 гривень. [PERSON] вказує, що після розірвання шлюбу вона та відповідач не можуть дійти згоди щодо розподілу та користування спільним майном, внаслідок чого позивачка звернулась до суду із даним позовом, яким просила поділити в натурі між нею та відповідачем будинковолодіння, що є спільною сумісною власністю подружжя, за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на її користь половину вартості придбаного транспортного засобу марки Mercedes-Benz Vito 109 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] . Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги просив задоволити. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти розподілу спільного майна подружжя не заперечив. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. З рішення виконавчого комітету Стецівської сільської ради від 30.11.2017 р. №43 Про присвоєння адресного номера житловому будинку вбачається, що за заявою громадян [PERSON] та [PERSON] присвоєно адресний номер [ADDRESS] . Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] . Згідно Технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , замовниками технічної інвентаризації вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно Будівельного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , замовниками технічної інвентаризації зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно довіреності від 06.09.2018р., [PERSON] , [INFO] уповноважує [PERSON] та [PERSON] , що проживають в [ADDRESS] експлуатувати та розпоряджатися належним йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] транспортним засобом марки Mercedes-Benz Vito 109 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , 2005 року виписку. \~ \~ \~ \~Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку слідує, що на підставі договору дарування [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки 0,1000га, яка розташована по [ADDRESS] в рівних частках. Згідно висновку\~№ 143\~судової будівельно-технічної,\~оціночно-будівельної,\~та земельно-технічної\~експертизи,\~складеної 27.07.2022р.\~та внесеними\~змінами до\~висновку від\~10.11.2022р.,\~судовим експертом\~ [PERSON] ,\~пропонується \~1\~варіант розподілу\~житлового будинку\~по [ADDRESS] ,\~як проектна\~пропозиція,\~з відступом\~від ідеальних\~часток для\~створення окремих\~квартир з\~окремими входами\~ виходами,\~при умові\~виконання перепланування,\~з наданням\~кожному з\~співвласників:\~по житловій\~кімнаті,\~кухні,\~комори,\~коридору та\~санвузла та\~технічних приміщень,\~розташованих у\~цокольному поверсі.\~А також\~1\~варіант розподілу\~земельної ділянки,\~яка знаходиться\~у спільній\~частковій власності\~ [PERSON] \~і [PERSON] \~площею 0,1000га\~з цільовим\~призначенням \~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~за адресою:\~ [ADDRESS] :\~вхід на\~земельні ділянки\~І і\~ІІ співвласників\~буде відбуватися\~через в`їзні\~ворота шириною\~9,07м.\~Для І\~співвласника вхід\~на земельну\~ділянку буде\~відбуватися через\~ворота шириною\~4,69м\~(див.\~проект розподілу\~варіант №1).\~Земельна ділянка\~яка буде\~залишена в\~спільному користуванні\~обох співвласників\~для обслуговування\~колодязу та\~вигрібної ями,\~які знаходяться\~в домоволодінні\~по [ADDRESS] ,\~відповідно проекту\~розподілу складає\~0,0004га. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положенням ст.370 ЦК України визначено право співвласників на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. В разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, визначаючи порядок володіння, користування та розпорядження таким майном, що визначає зміст права спільної сумісної власності. Хоча при праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або судом. Частиною 1 статті 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обстави, які мають істотне значення. Згідно із ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Згідно приписів ч.ч. 1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.У разі виділк співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 367, 379, 380 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Приписами ч.ч. 1, 3, 4 ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, а у разі її недосягнення в судовому порядку. Зважаючи на обставини справи, які встановлені в судовому засіданні, взаємовідносини між сторонами, варіанти розподілу спірного будинковолодіння, суд вважає за доцільне виділити в натурі належну йому частину будинковолодіння, що по [ADDRESS] згідно варіанту розподілу висновку експерта № 143 від 27.07.2022р. з внесеними до нього змінами. У зв`язку із недоведеністю, що автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 109 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , 2005 року виписку є спільною сумісною власністю сторін, у цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 183, 355, 358, 364, 367, 379, 380 ЦК України, ст. 88 ЗК України,

Outcome: approved