Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 16» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційної складової та 3% річних, що в загальному розмірі становить 20592,64 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17.05.2018 між ним та відповідачем було укладено договір №41 на надання житлово-комунальних послуг. У зв`язку з несплатою наданих позивачем послуг у відповідача виникла заборгованість за період з травня 2018 року по серпень 2019 року, що становить 19705,85 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 504,45 грн. та 3% річних у розмірі 382,34 грн. Оскільки відповідач заборгованість не сплатила, позивач звернувся до суду для захисту своїх порушених прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2019 головуючим суддею у справі визначено [PERSON] . На підставі розпорядження керівника апарату Подільського районного суду міста Києва від 27.11.2020 призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи, оскільки суддю Подільського районного суду міста Києва [PERSON] звільнено з займаною посади у зв`язку з поданням заяви про відставку. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2020 головуючим суддею у справі визначено Ларіонову Н.М. Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду міста Києва від 19.01.2021, відповідно до рішення зборів суддів Подільського районного суду міста Києва №1 від 04.01.2021, №2 від 12.01.2021 та №3 від 14.01.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2021 головуючим суддею у справі визначено суддю Анохіна А.М. Ухвалою судді від 22.01.2021 справу передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 12.05.2021 справу передано на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 01.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позов. 06.10.2022 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила щодо задоволення позову у зв`язку відсутністю предмета спору, вказуючи на те, що заборгованість перед позивачем нею погашена у повному обсязі, про що додала відповідну квитанцію. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17.05.2018 між ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 16» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №41 на надання житлово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS] . Позивач свої зобов`язання за договором виконує належним чином, житлово-комунальні послуги надаються безперебійно. Разом із цим, на час подачі позову до суду позивачем відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала, платежів за отримані послуги не здійснювала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість за період з травня 2018 року по серпень 2019 року у розмірі 19705,85 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. З огляду на це позивачем, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, було нараховано відповідачу на основну суму заборгованості інфляційну складову боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 504,45 грн. та 3% річних за прострочення суми у розмірі 382,34 грн. Таким чином, загальний розмір боргу відповідача перед позивачем склав 20592,64 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що доводи позивача, наведені у позовній заяві, є обґрунтованими та ґрунтуються на нормах закону. Водночас, як вбачається із наданого відповідачем до суду платіжного доручення №67229535 від 22.07.2021, заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з травня 2018 року по жовтень 2020 року (включно), які надавалися позивачем за адресою відповідача: [ADDRESS] , в сумі 35215,00 грн. погашена повністю, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 16» № [NUMBER] . Таким чином, наведене свідчить про те, що станом на дату розгляду справи відсутній предмет спору, оскільки у відповідача заборгованість перед позивачем відсутня. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаної обставини позивачем до суду не подано. Крім того, відповідачем було подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Водночас судом враховуються правові висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 10.04.2019 у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09.09.2020 у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20), у яких Верховний Суд звернув увагу на наступне. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Як вбачається із матеріалів справи, жодних заяв, у тому числі про залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо від сторін до суду не надходило. З огляду на наведене, враховуючи, що на день розгляду справи заборгованість відповідачем повністю сплачена, що підтверджено належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення судового рішення по суті позовних вимог. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із урахуванням наведеного, виходячи із встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed