Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

27 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач право на спадкування не реалізувала, оскільки відповідач [PERSON] , який є сином спадкодавця, стверджував, що є спадкоємцем за заповітом і буде приймати спадщину після смерті батька [PERSON] . Вказуючи, що її право на спадкування залежало від прийняття чи неприйняття спадщини відповідачем, встановлений законом шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, просила визначити їй додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена (а. с. 26), 28 листопада 2022 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить його задовольнити та розглядати справу без її участі (а. с. 34). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а. с. 27, 29, 30), подали, кожен зокрема, до суду письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення та просять справу розглядати за їхньої відсутності (а. с. 35, 36). Представник відповідача Луківської селищної ради у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 24), 03 листопада 2022 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 28). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1268\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 Цивільного кодексу України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої статті 1272\~Цивільного кодексу\~України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в селі Тупали Турійського району Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно (а. с. 11). Відповідно до довідки Луківської селищної ради Турійського району Волинської області № 324 від 19 вересня 2021 року, що видана на підставі записів у погосподарській книзі № 5 за 2011-2015 роки по селу Тупали, [PERSON] був зареєстрований у селі Тупали Турійського району Волинської області та на день смерті проживав разом із [PERSON] (а. с. 12), з якою перебував у цивільному шлюбі. Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджуються відповідною довідкою Відділу реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області, свідоцтвами про народження та свідоцтвом про одруження (а. с. 13-14), з яких видно, що позивач є дочкою [PERSON] і в контексті положень статті 1261 Цивільного кодексу України належить до спадкоємців за законом першої черги. На час смерті [PERSON] позивач разом із ним не проживала, а тому для прийняття спадщини після її смерті відповідно до вимог статей 1269,\~1270\~Цивільного кодексу\~України остання у шестимісячний строк зобов`язана була подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За життя [PERSON] заповітів не складав, після його смерті спадкова справа не заводилася, ніхто із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 32, 33). 26 жовтня 2022 року приватний нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 16). Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликалася на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є необізнаність із правилами спадкування та наявність інформації, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, що унеможливлювало прийняття нею спадщини та у зв`язку з чим вона з об`єктивних причин не подавала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272\~Цивільного кодексу\~України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію ним передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] три місяці після набрання рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 496 гривень 20 копійок; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 165 гривень 40 копійок з кожного. На підставі викладеного, статей 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272\~Цивільного кодексу\~України та

Outcome: approved