Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

21.07.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат. В обґрунтування позовної заяви представник позивача Якобишена Т.Д. вказує, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстровано 15 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 81. Станом на сьогоднішній день шлюб не розірвано, однак між ними із відповідачем припинено фактичні шлюбні стосунки. Під час шлюбу в них народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Старший син [PERSON] є дитиною Інвалідом у зв`язку із діагнозом: ДЦП. Діти проживають з позивачем та з моменту припинення фактичних шлюбних стосунків знаходяться на її повному утриманні, оскільки відповідач не виконує свій батьківський обов`язок щодо утримання дітей, матеріальну допомогу не надає. Представник позивача вказує, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, зареєстрований як фізична особа-підприємець та займається здачею в оренду нерухомості, тобто отримує регулярно доходи. 25 травня 2022 року позивачем оплачено курс фізичної реабілітації старшого сина [PERSON] та корекційного масажу в Корекційно-реабілітаційному центрі « Воdy&Вгаin » в розмірі 10000 (десять тисяч) грн., а тому відповідач як батько має нести також витрати на оплату за реабілітацію та лікування сина в частині 1/2 витрат, що становить 5000 грн. Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій формі у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно та стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частку понесених додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., та вирішити питання щодо судових витрат. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.08.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Якобишина Т.Д. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить суд розглядати справу у її відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій вказує, що позивач визнає аліменти часткового у розмірі 2 000 грн. на кожну дитину щомісячно, додаткові витрати та судовий збір на користь держави визнає повністю. Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 15 вересня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області актовий запис № 81, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбних відносин у подружжя народилися діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] . Відповідно до посвідчення серія [NUMBER] [PERSON] є дитина з інвалідністю. Листом Державної податкової служби (а.с.15-16) повідомляється, що на запитувану інформацію адвокатом Якобишеною Т.Д. щодо доходів [PERSON] не є за можливим її надати, оскільки вона відноситься до конфіденційної інформації. Відповідно до акту надання послуг № 3 від 25 травня 2022 року [PERSON] [INFO] проходив реабілітацію з 08.05.2022 року по 14.05.2022 року, а саме фізична реабілітація кількість 10 шт. ціна за одну 600 грн., разом 6000 грн.; корекційний масаж кількість 10 шт., ціна 400 грн., за один разом 4 000 грн., Разом до сплати 10 000 грн. Оплата за надані вище послуги підтверджується квитанцією № 0.0.2597062935.1 від 03.07.2022 року платник [PERSON] оплата у розмірі 10 000 грн. Згідно до відомостей з Державного реєстр фізичних осіб платників податків про джерела суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 26.09.2022 року [PERSON] у період з 3 кварталу 2020 року по 2 квартал 2022 року отримував доходи у 2020 році в розмірі 7 016,84 грн. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. В силу ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2022 рік» вирішено установити у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Нормами ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Таким чином суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідно до п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Так, судом встановлено, що відповідач перебуває в працездатному віці, доказів, щодо права власності на нерухоме майно зареєстрованого за відповідачем суду не надано, крім того доказів щодо того, що відповідач працює, веде підприємницьку діяльність, знаходиться на обліку в центрі зайнятості, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося. Також, суд приймаючи до уваги матеріальне положення дітей, які потребують матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідача та його частково визнання позовних вимог, та обставини, що мають істотне значення, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій формі у розмірі 2 500 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 21.07.2022 року та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій формі у розмірі 2 000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 21.07.2022 року. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також суд при визначені аліментів бере до уваги те, що [PERSON] хворіє та є дитиною інвалідом. Враховуючи те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, взявши до увагу заяву відповідача про часткове визнання позову в цій частині, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог частково у частині стягнення аліментів на утримання дітей. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Також суд повинен вирішити, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181,182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою. Отже, суд звертає увагу, на те, що [PERSON] [INFO] є дитина-інвалід, що підтверджується посвідченням серія [NUMBER] та відповідно акту надання послуг № 3 від 25.05.2022 року йому надана реабілітація вартість якої становить 10 000 грн. Позивач [PERSON] оплатила реабілітацію в сумі 10 000 грн., а тому у відповідності до вимог 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Взявши до уваги визнання позову відповідачем у цій частині з відповідача на користь позивача слід стягнути 1/2 частку понесених додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 5 000 грн. Щодо вирішення питання судових витрат відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Для цілей розподілу судових витрат суд бере до уваги: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Підтвердженням понесених витрат на правничу допомогу позивача є: - Договір про надання правової допомоги від 04 липня 2022 року № 40. - Попередній розрахунок судових витрат на суму 8250 грн. - Акт про прийняття - передачі наданих послуг від 05 липня 2022 року на суму 5250 грн. (відповідно до якого адвокат надав клієнту наступні послуги: зустріч та консультація клієнта, вивчення документів, формування договору правової позиції 1500 грн., підготовка та подання адвокатського запиту 750 грн., підготовка позовної заяви 3000 грн.). - Квитанція до прибуткового касового ордеру від 05 липня 2022 року на суму 5250 грн. - Ордер про надання правничої допомоги серія СЕ № 1045570. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, суд вважає, що вказані докази є належними, достовірними та достатніми для підтвердження витрат позивача на правничу допомогу в сумі 4987,5 грн. оскільки витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4987,5 грн. Суд задовольняючи позов частково про стягнення аліментів 2 500 грн., щомісячно на утримання [PERSON] та 2 000 грн., щомісячно на утримання [PERSON] та 5 000 грн., додаткових витрат на дитину, вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме виходячи з того, що позовні вимоги були заявлені в розмірі 10 000 грн., (з яких аліменти в розмірі по 2 500 грн., щомісячно на кожну дитину та 5 000 грн., додаткових витрат на дитину), що становить 100 % позову. Суд задовольнив позов частково на суму 9 500 грн., (з яких аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно на утримання [PERSON] та 2 000 грн., щомісячно на утримання [PERSON] та 5 000 грн., додаткових витрат на дитину), що становить 95 % позову. Таким чином правова допомога у розмірі 5 250 грн.,* 95/100= 4987,5 грн. Згідно до ст. п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Крім того, згідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. У разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача пропорційно задоволених вимог, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 942,78 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial