Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення страхового відшкодування посилаючись на те, що 22.08.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 8276876-02-10-01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] . 15.12.2019 року о 20.30 годині по вул. Г. Ватутіна, 2с, біля ТЦ «Скаймол», сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до Електронного Європротоколу від 15.12.2019 року відповідач не був уважним та допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] . [PERSON] свою вину визнав. 15.12.2019 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Згідно рахунку на оплату № 4766 від 19.12.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілої особи склала 40 118,28 грн. 24.12.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» складено Страховий акт № 16569-02, 14.01.2020 року складено доповнення № 1 до Страхового акту № 16569-02. Відповідно до даних документів сума страхового відшкодування склала 39 472,28 грн., які були перераховані на рахунок СТО, де проводився відновлювальний ремонт автомобіля потерпілої особи. Транспортний засіб, яким керував відповідач, на момент пригоди був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5895413 в ТДВ «Альфа-Гарант», яке визнало подію страховим випадком та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» з урахуванням амортизаційного зносу та розміру франшизи у розмірі 31 132,88 грн. Таким чином, не відшкодованими залишились кошти в сумі 7 339,40 грн. 16.11.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги за Договором № 8276876-02-10-01 від 22.08.2019 року. У зв`язку з викладеними обставинами просить стягнути з відповідача кошти в сумі 7 339,40 грн., судовий збір 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 8 348,60 грн. Даний позов зареєстровано в Деснянському районному суді м. Києва 07.12.2021 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.12.2021 року вирішено передати матеріали справи на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. 11.02.2022 року матеріали справи зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва. 17.02.2022 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 16.05.2022 року та 18.05.2022 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 09.06.2022 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу. В установлений судом строк відповідач відзив не подав. Оскільки розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи в заочному порядку. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 22.08.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 8276876-02-10-01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] . 15.12.2019 року о 20.30 годині в м. Києві по вул. Г. Ватутіна, 2с, біля ТЦ «Скаймол», сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до Електронного Європротоколу від 15.12.2019 року відповідач не був уважним та допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Hyundai Accent», державний номерний знак [NUMBER] . [PERSON] свою вину визнав. 15.12.2019 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Згідно рахунку на оплату № 4766 від 19.12.2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілої особи склала 40 118,28 грн. 24.12.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» складено Страховий акт № 16569-02, 14.01.2020 року складено доповнення № 1 до Страхового акту № 16569-02. Відповідно до даних документів сума страхового відшкодування склала 39 472,28 грн., які були перераховані на рахунок ТОВ «Автоберег», де проводився відновлювальний ремонт автомобіля потерпілої особи (платіжні доручення № 34720 від 24.12.2019 року та № 982 від 14.01.2020 року). Транспортний засіб, яким керував відповідач, на момент пригоди був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5895413 в ТДВ «Альфа-Гарант», яке визнало подію страховим випадком та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» з урахуванням фізичного зносу та розміру франшизи у розмірі 31 132,88 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вживав алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). По даній справі було встановлено, що відповідач порушив умови договору обов`язкового страхування, у зв`язку з чим, має нести відповідальність, та сплатити страхове відшкодування. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочинів (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 16.11.2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 16/11/2020 року про відступлення права вимоги, згідно якого останній отримав право вимоги до [PERSON] за Договором обов`язкового страхування № АО/5895413. 27.11.2020 року за № 16569-02 [PERSON] повідомлено про відступлення права вимоги. 27.11.2020 року за № 16569-02 [PERSON] надіслано Акт (вимогу) про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 7 339,40 грн. Враховуючи надані позивачем документи, та вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач заперечень та доказів на підтвердження свої заперечень не надав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 908,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В частині стягнення 8 348,60 грн. витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI). Так, відповідно до ст. 1 цього Закону: договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4); інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6); представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9). Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вивчивши надані позивачем документи на підтвердження оплати послуг правника в розмірі 8 348,60 грн., суд дійшов висновку, що вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, і підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved