Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані [PERSON] ; мати позивачки - [PERSON] ; сини позивачки: [PERSON] та [PERSON] ; а також колишній чоловік позивачки, відповідач по справі - [PERSON] . Відповідач впродовж тривалого часу проживає за кордоном, в.т.ч. у Сполучених Штатах Америки. Востаннє відповідач з`являвся у згаданому будинку в серпні 2021 року, коли забирав свої речі. [PERSON] житлом не цікавиться, витрат по його утриманню та оплаті комунальних послуг не несе, а реєстрація його місця проживання за цією адресою порушує права позивачки, оскільки збільшує розмір оплати за житлово-комунальні послуги. Покликаючись на зазначені обставини, позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: в будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 вересня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній цивільній справі з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження (а.с. 21). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 56). У судове засідання позивачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, не прибула, представник позивачки адвокат Коростильов В.А. надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримає у повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. (а.с. 30). Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи згідно з вимогами ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав (а.с. 58). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2022 року постановлено провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантує право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року, п. 63). Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Поважними причинами відсутності члена сім`ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] , загальною площею 97,5 кв.м. з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29415725 від 13 листопада 2014 року (а.с. 5). Право власності\~на цей\~будинок було\~зареєстроване на\~підставі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~ВКІ №\~489604\~від 14\~березня 2008\~року,\~виданого Самбірською\~державною нотаріальною\~конторою (а.с. 6). Із довідки КП СМР «ЖЕК» № 140 від 18 травня 2022 року видно, що [PERSON] зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 7). Рішенням районного суду округу Кук штату Іллінойс (США) (відділення сімейних відносин, перший округ) від 24 жовтня 2017 року у справі № 17 Д 7367 між позивачкою і відповідачем було розірвано шлюб, який був укладений 31 липня 1993 року у м. Самборі (а.с. 8-11). Із інформації центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомо, що [PERSON] виїхав за межі України 14 серпня 2021 року (а.с.52). Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація місця проживання відповідача створює позивачці перешкоди у реалізації права власності на належний їй житловий будинок. За таких обставин суд дійшов висновку, що так, як [PERSON] \~не використовує\~належний позивачці\~житловий будинок\~для проживання\~та не проживає у житловому будинку [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, то його необхідно визнати таким, що втратив право на користування даним житловим приміщенням, а позов задовольнити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачкою [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 992 грн. 40 коп. Враховуючи, що судом позовні вимоги позивачки задоволені в повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved