Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

18.08.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи, - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Кам`янський РВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. Розгляд справи проводити в загальному поряду із викликом сторін у справі. 2. 3 метою підготовки справи до розгляду: - витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Михайла Стельмаха, буд. 9 - А, оф. 204), належним чином засвідчені копії документів, які подавалися Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. для вчинення виконавчого напису № 29340 від 07.12.2020 року; - витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5) виконавчий напис від 07.12.2020 року, який було зареєстровано в реєстрі за № 29340, з усіма документами, що стали підставою для його вчинення. 3. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем від 07.12.2020 року, який в реєстрі зареєстровано за № 29340, щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмежено відповідальністю "Фінпром маркет", у розмірі 6005 (шість тисяч п`ять) грн. 32 коп. 22.06.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/790/21, провадження № 2/368/112/22. Слухання справи було призначено на 16 год. 00 хв. 05.09.2022 року. 05.09.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 16 год. 00 хв. 04.10.2022 року в зв`язку з неявкою сторін. В підготовче судове засідання, яке відбулося 04.10.2022 року, позивач [PERSON] не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився його представник, - адвокат Матюшенков Д.В. В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 04.10.2022 року, представник позивача [PERSON] , - адвокат Матюшенков Д.В. вважав за можливе провести підготовче судове засідання у відсутності позивача, представника відповідача та третіх осіб, та просив по результатах проведеного підготовчого судового засідання призначити справу до основного судового розгляду. В підготовче судове засідання, яке відбулося 04.10.2022 року, представник відповідача, - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В підготовче судове засідання, яке відбулося 04.10.2022 року, третя особа, - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В підготовче судове засідання, яке відбулося 04.10.2022 року, представник третьої особи, - Кам`янського РВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. 04.10.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання (без участі позивача, представника відповідача та третіх осіб), по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 27.10.2022 року. 27.10.2022 року слухання справи було відкладено на 09 год. 00 хв. 21.11.2022 року в зв`язку з неявкою представника відповідача, третіх осіб. В судове засідання, яке відбулося 21.11.2022 року, позивач [PERSON] не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився його представник, - адвокат Матюшенков Д.В. В судовому засіданні, яке відбулося 21.11.2022 року, представник позивача [PERSON] , - адвокат Матюшенков Д.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, обгрунтовував свою правову позицію обставинами та нормами права, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судове засідання, яке відбулося 21.11.2022 року, представник відповідача, - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання, яке відбулося 21.11.2022 року, третя особа, - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання, яке відбулося 21.11.2022 року, представник третьої особи, - Кам`янського РВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши представника позивача, який позов підтримав, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обгрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання. Разом із цим, згідно ст. 24 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Враховуючи, що місце перебування Позивача (боржника) є Державна установа ''Кагарлицька виправна колонія (№115)" (09214, Київська обл., Обухівський район, с. Зікрачі), де Позивач [PERSON] відбуває покарання, тому даний спір підсудній Кагарлицькому районному суду Київської області. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до них норм права: 07.12.2020 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу остапенко Євген Михайлович (далі - приватний нотаріус), розглянувши заяву Товариства з обмежено відповідальністю "Фінпром маркет" (далі - Відповідач) про вчинення виконавчого напису, прийшов до переконання вчинення виконавчого напису, який було зареєстровано в реєстрі за № 29340(далі - виконавчий напис). Згідно змісту виконавчого напису, приватний нотаріус запропонував стягнути з [PERSON] , [INFO] (далі - Позивач), невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "Фінпром маркет", за період з 10,05.2018 року по 07.12.2020 року включно, суму у розмірі: - 3440 (три тисячі чотириста сорок) гривень 17 копійок - заборгованість за тілом кредиту; - 2515 (дві тисячі п`ятсот п`ятнадцять) гривень 15 копійок- заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; - 50,00 (п`ятдесят) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 6005 (шість тисяч п`ять) гривень 32 копійки. Як зазначено у виконавчому написі, Відповідачу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35017877, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18102020-ФК від 18 (вісімнадцятого) жовтня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 39508708, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1/Д від 15 (п`ятнадцятого) жовтня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 34047020, на підставі Договору факторингу № 450/К від її (одинадцятого) травня 2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 002-29042-201013 від 20 (двадцятого) жовтня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] 11.04.2021 року головним державним виконавцем Кам`янського РВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Білоконем Іваном Петровичем було відкрито виконавче провадження № 65099743 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису. Того ж дня постановою державного виконавця накладено арешт на грошові кошти Позивача, що містяться на відкритих рахунках. Проте, суд вважає, що вищевказаний виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав: - по перше, - з тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014 року "Про внесеннязмін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспїрний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту' після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26лі.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 року у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто, - на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24.11.2017 року № 92. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Таким чином, слід зауважити, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити Відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України "Про нотаріат". Пункт 1 Переліку стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким Кредитний договір - не являється. Зважаючи на вищевикладене, Кредитний договір, з виконавчим написом не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості Позивача перед Відповідачем; - по - друге, - за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня І999р № 1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: - оригінал кредитного договору; - засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. При цьому, ст. 50 Закону "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необгрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних зисновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином, - боржник повинен бути: повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, - заборгованість не вважається безспірною. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом у Постановах від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15 від 30.09.2019 та у справі № 357/12818/17, які є обов`язковими до застосування у цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини. В свою чергу Позивач заперечує наявність у нього заборгованості перед Відповідачем. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено і судом заборгованість не є безспірною; - по третє, - відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначалося вище, 20.10.2013 року між Позивачем та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено Кредитний договір № 002- 29042-201013. Сам виконавчий напис приватний нотаріус вчинив лише 07.12.2020 року. При цьому нотаріус не перевірив кінцевий строк дії договору та кінцеву дату остаточного повернення всіх отриманих позичальником кредитних коштів. Таким чином з цього слідує, що за наявності безспірності вимог (як приватний нотаріус не дослідив), останній міг вчинити виконавчий напис, лише з урахуванням 3-х років згідно ст. 88 Закону № 3425-ХІІ. - по четверте, - як зазначалося вище, 20.10.2013 року між Позивачем та Публічний акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено Кредитний договір № 002 29042-201013. В той же час із заявою про вчинення виконавчого напису звернувся не ПАТ "Дельта-банк", а Відповідач. Однак, згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторон (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатит гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникає з договорів. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Частинами 1,2 ст. 513 ЦК України передбачені форми правочину щодо заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: - Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, то і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання« право вимоги за яким передається новому кредиторові. - Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України, Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Враховуючи, що Позивача не було повідомлено про зміну кредитора, останній був позбавлений можливості виконувати взяті на себе зобов`язання перед Відповідачем. Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що в даних правовідносинах є спір про право, зокрема право Відповідача вимагати від Позивача сплати заборгованості. Тому у даному випадку слід важати, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Згідно п. 10 узагальнення "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" винесеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року роз`яснено, що судам слід мати на увазі, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряв безспірність заборгованості по наданим документам. У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. При цьому для суду не є важливим який предмет позову визначив позивач. Суд має право визначити предмет позову відповідно до вимог закону, якщо саме на це спрямована підстава позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. Тому, з урахуванням вшценаведеного, - суд вважає, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису: - не переконався належним чином у безспірності підстав та розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом; - не дотримався законні вимоги щодо строку вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами, чим порушив норми ст. 88 Закону України "Про нотаріат"; - мав право вчиняти виконавчі написи, щодо нотаріальних договорів. Тому суд вважає, що [PERSON] право Позивача при вчиненні виконавчого напису нотаріуса відносно нього як боржника на договорі кредитування на умовах безспірності, тобто яким засвідчується безспірність на момент вчинення, - є порушеним та підлягає захисту, шляхом винесення судового рішення, та, відповідно, - визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки серед способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених частиною другою ст. 16 ЦК України, існує такий, як припинення дії, яка порушує право. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved