Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

11.05.2022 року [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками зазначеної квартири є його батько [PERSON] , який помер [INFO] , мати [PERSON] , яка померла [INFO] , сестра [PERSON] та син останньої [PERSON] . Після смерті [PERSON] належна йому 1/5 частка спірної квартири була розподілена між іншими співвласниками по 1/15 частці кожному. Після смерті [PERSON] питання про спадщину не вирішувалось. При оформленні спадщини після смерті [PERSON] стало відомо, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали громадянство Російської Федерації та мають там постійне місце проживання. [PERSON] та [PERSON] не знялись з реєстрації в Україні та відмовляються це робити, що покладає на позивача додаткові та необґрунтовані витрати по сплаті комунальних послуг, пов`язаних з нарахуванням по кількості зареєстрованих осіб. Не оспорюючи право власності відповідачів та їх права, в тому числі на користування власністю, враховуючи, що вони мають громадянство Російської Федерації та постійне місце проживання у вказаній державі, відсутність їх на території України більше 10 років, на думку позивача, є всі підстави для зняття [PERSON] та [PERSON] із зареєстрованого місця проживання в Україні, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13.05.2022 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні від 22.08.2022 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили суд його задовольнити. Крім того, позивач додатково пояснив, що [PERSON] є його сестрою, а [PERSON] племінником та сином [PERSON] . Остання в 90-х роках поїхала до Російської Федерації, де і залишилась, отримала громадянство та має постійне місце проживання. З 2013 року вона жодного разу не приїхала до України. Він перебуває з [PERSON] в нормальних відносинах. Підставою для зняття відповідачів з реєстрації є не проживання останніх більше 10 років, а також те, що позивач змушений сплачувати комунальні платежі в більшому розмірі, які нараховуються за кількістю зареєстрованих осіб. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до зали судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом позивача та мешкає в одному під`їзді з ним більше 20 років. [PERSON] знав з дитинства. [PERSON] він не бачив вже більше 10 років, а її син [PERSON] не бачив взагалі. Він не чув сварок з приводу перешкоджання позивачем відповідачам у користуванні власністю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що проживає в одному під`їзді з позивачем з 2013 років. З відповідачами [PERSON] та [PERSON] він не знайомий та ніколи їх не бачив, сварок з приводу перешкоджання позивачем відповідачам у користуванні власністю він не чув. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника [PERSON] , свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.\~319\~ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 24.02.2006 року № [NUMBER] , квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності в рівних долях громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зазначена вище обставина також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.03.2006 року №10086828. [INFO] Дорофєєв [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.03.2011 року серії [NUMBER] , актовий запис №1490. 20.12.2011 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу видано свідоцтва, зареєстровані в реєстрі за №№3504, 3505, 3506, про право на спадщину за законом після померлого [INFO] Дорофєєва [PERSON] , а саме на 1/15 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується витягами про державну реєстрацію прав від 18.01.2012 року №№32906524, 32906544, 329065262. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.11.2021 року серії [NUMBER] , актовий запис №3170. Як встановлено в судовому засіданні, після смерті [PERSON] питання про спадщину не вирішувалось. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст.150\~ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що підставою для зняття відповідачів з реєстрації є не проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою реєстрації більше 10 років, а також те, що позивач змушений сплачувати комунальні платежі в більшому розмірі, які нараховуються за кількістю зареєстрованих осіб. При розгляді справи по суті судом прийнято до уваги, що відповідачі є громадянами Російської Федерації, що підтверджується паспортом № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та свідоцтвом про народження на ім`я [PERSON] від 29.03.2022 року серії [NUMBER] , актовий запис №335. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 15.04.2009 року №18. Факт не проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] з 2013 року також підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи зазначені обставини, позивачем заявлено вимоги про зняття із зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] Дорофєєвої [PERSON] та [PERSON] . Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:\~1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою;\~\~4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. У зв`язку із цим, відповідно до статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. За таких обставин, вимога про зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідача у вказаній квартирі не може бути задоволена у розумінні статті 16 ЦК України, оскільки поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше), вимог про що позивачем не заявлено. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.05.2020 року у справі №336/1773/17. З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховую пояснення позивача, його представника та свідків, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зняття останніх з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: dismissed