Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить зменшити розмір стягнення аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з Ѕ частини заробітку до 1/3 з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття на тверду грошову суму у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову покликається на те, що його сімейне та матеріальне становище суттєво змінилось, оскільки на час подання заяви, на його повному утриманні перебувають непрацездатні матір [PERSON] та батько [PERSON] . Він фактично проживає разом з батьками, сплачує комунальні послуги, забезпечує батьків продуктами харчування та здійснює при необхідності купівлю ліків. Зазначив, що його батько є особою з інвалідністю, а мати безробітна. Працевлаштуватись матір не має змоги, оскільки батько свого часу переніс два інсульти та стан його здоров`я потребує не лише дорого вартісного лікування, а постійного нагляду за ним. Крім цього у позивача та у його батьків значно погіршився стан здоров`я. На початку листопада позивач захворів на гостру распіраторну хворобу спричинену вірусом SARS-CoV-2. На підставі огляду лікаря він потребує подальшої реабілітації, котра полягає у подальшому прийманні вартісних медикаментів. Також коронавірусною хворобою важко перехворів і батько, мати та бабця. Купівля медикаментів для лікування позивача та лікування його батьків лягли на його плечі. Подекуди вартість ліків перевищувала понад 2000 гривень, що підтверджується копіями квитанцій, а загальна вартість орієнтовно становить 10 000 гривень. У зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби та запровадження карантину позивача з`явились значні труднощі у пошуках роботи, зменшився попит на працівників, він не має можливості влаштуватись на роботу із заробітком необхідним та достатнім для утримання не лише себе, своїх батьків, але й своїх дітей, а тому, змушений погоджуватись лише на тимчасові підробітки, що передбачає лише невелику суму коштів, котрі достатні лише для скромного забезпечення життєво необхідних потреб. Крім цього, 23.11.2021 позивач повторно уклав шлюб, тому на його утриманні є ще і його дружина. Зазначив, що він, як батько приймає участь у вихованні та утриманні дітей, однак у розмірі, що в змозі оплатити. Із дітьми постійно спілкуюєся у телефонному режимі. По мірі своїх можливостей намагаються їх побачити, разом погуляти, купує для них іграшки та певні продукти харчування. У своїй власності рухомого чи нерухомого майна, в тому числі автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки не має, а лише засоби для щоденного проживання. Загальна сума аліментів на трьох дітей в розмірі 6 663 грн. для нього є непосильною. [PERSON] не має можливості сплачувати визначений судом розмір аліментів, у зв`язку з цим просить позов задовольнити. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 04.01.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 10.11.2022 закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та день судового розгляду справи, подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Позовні вимоги заперечує, зазначила, що позивач ухиляється від сплати аліментів, при чому разом із своєю дружиною проживає за кордоном і там же працює. Поряд з цим, діти потребують повноцінного харчування, одягу, хворіють. Також [PERSON] є дитиною-інвалідом та постійно потребує реабілітації. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки у судове засідання 10.11.2022 не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного. Судом встановлено,що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі., який надалі було розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 22.04.2021. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.11.2011; [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.10.2013; [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.05.2015. Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 16.03.2021 по справі №944/1282/21 стягнено з [PERSON] в користь стягувача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання заяви -15.03.2021. Постановою державного виконавця від 13.04.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 65100208 на підставі судового наказу від 16.03.2021 по справі №944/1282/21. Згідно копії акта встановлення місця проживання складеного [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] не зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , але зі слів сусідів фактично проживають. Факт проживання за вказаною адресою стверджуються також копією заяви [PERSON] від 13.05.2021. [PERSON] є інвалідом першої Б групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №324336 від 10.09.2019. За період часу листопад 2020- квітень 2021 сума його пенсії складає 10557,00 грн, відповідно до довідки про доходи № 0554 5254 7511 5515. Згідно копії довідки Яворівської районної філії Львівського обласного центру зайнятості від 07.10.2021 № 02-692/21 [PERSON] у районній філії на обліку станом на 07.10.2021 не перебуває і допомоги з безробіття не отримує. Згідно з копії довідки про отримання (неотримання)допомоги від 06.10.2022 за № 05-1410 [PERSON] перебуває на обліку управління праці та соціального захисту населення Яворівської РДА, одержує компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги за інвалідом 1 групи [PERSON] 15.03.1960. За період часу з 01.05.2021 до 30.04.2022 допомога не призначалася. Відповідно до копії результату аналізу від 11.02.2021 у [PERSON] виявлено РНК вірусу SARS-CoV-2, також 18.11.2021 [PERSON] оглянуто лікарем [PERSON] за висновком якого, пацієнт пройшов лікування та потребує подальшої реабілітації. З копії довідки № 21463 від 22.11.2021 судом встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у ревматологічному відділенні КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» з 01.11.2021 по 22.11.2022. Судом встановлено, що 23.11.2021 між [PERSON] та [PERSON] зареєструвано шлюб, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.11.2021 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що складено відповідний актовий запис №3589. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 18, ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а сума аліментів на трьох дітей в розмірі 6 663 грн. для нього є непосильною, оскільки офіційно не працює, бо не має можливості в зв`язку з станом здоров`я, також посилається на необхідність утримання непрацездатних батьків, однак викладені обставини не мають жодного посилання на належні докази, які б свідчили про суттєве погіршення його матеріального стану, стану здоров`я чи виникнення інших непереборних обставин Позивачем не надано належних і достатніх доказів здійснення утримання своїх непрацездатних батьків, у зв`язку із чим суттєво погіршився його майновий стан. Акт про проживання позивача із своїми батьками однією сім`єю, на думку суду, не є достатнім доказом матеріального утримання останнім своїх батьків, у зв`язку із чим значно погіршився його майновий стан. Також відсутні докази неможливості працевлаштування за станом здоров`я позивача, а посилання позивача на суттєве погіршення його стану здоров`я не підтверджено жодними належними і достатніми доказами у справі. Враховуючи те, що позивач доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дітей не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже його посилання на скрутне матеріальне становище не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру Також, суд звертає увагу позивача на те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Враховуючи наявні обставини справи, суд вважає, що існуючий розмір аліментів не є завищеним, він є обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182-183 СК України, а зміна розміру аліментів на утримання дітей в сторону зменшення необґрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище дітей та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для їх розвитку. Аналізуючи наведене та враховуючи те, що позивач [PERSON] не надав доказів значного погіршення матеріального становища або ж погіршення стану здоров`я, який би перешкоджав йому працювати та сплачувати аліменти, він є працездатною особою, а тому, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дітей, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставні та необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача. Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed