Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «П.Е.О» про стягнення заборгованості за договором оренди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між сторонами укладено договір оренди технічного обладнання № 4176/10-04, яким погоджено плату за користування обладнанням у розмірі 26 500,00 грн за календарний місяць, щомісячно, яка здійснюють у безготівковій формі на рахунок позивача до 15 числа наступного місяця. Позивач належним чином виконав умови договору, адже передав орендоване обладнання. Відповідач порушує свої зобов`язання в частині сплати орендних платежів. У зв`язку із наведеним просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендній платі в розмірі 159 120,00 грн, 265 000,00 грн вартості обладнання та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 241,20 грн, витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6 000,00 грн. Ухвалою від 29.07.2022 прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.11.2022 в судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, відповідно до вимог закону, представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними матеріалами в справі. Представник відповідача ТОВ «П.Е.О» в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 01 жовтня 2019 року між сторонами укладено договір оренди технічного обладнання. Предмет договору - фотоелектричні модулі. Строк оренди три роки з моменту підписання акту приймання передачі технічного обладнання, який підписаний 01 жовтня 2019 року. Сторони домовились про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати плату за користування обладнанням у розмірі 12240,00 грн, щомісячно, за календарний місяць у безготівковій формі шляхом банківського переводу на поточний рахунок позивача до 15 числа наступного місяця. Орендар (відповідач у справі) зобов`язаний у встановлені строки сплачувати плату за користування обладнанням в повному обсязі (п. п. 4, 5.1 договору). У зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язання за договором оренди, між сторонами виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами ст. ст. 759, 762 Цивільного кодексу України. З часу укладення договору відповідачем одноразово 29 листопада 2019 року було спдачено плату за користування обладнанням у розмірі 9803 гривень 93 копійки. Позивач був змушений звернутися до суду з позовом та просити стягнути з відповідача заборгованість за договором. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.10.2021 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором оренди технічного обладнання від 01.10.2019 у розмірі 186274 грн. 67 коп. Однак орендар до цього часу продовжує користуватися майном та не вносить плату за його користування. У відповідності до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У випадку невиконання або неналежного виконання умов договору відповідальність покладається на вину сторону відповідно до вимог чинного законодавства України (п. 7.1 договору). Так, відповідач 29 листопада 2019 року здійснив оплату за оренду технічного обладнання у спосіб погоджений сторонами шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача у розмірі 9 803,93 грн. Будь-яких даних щодо подальшої плати за договором від 01 жовтня 2019 року судом не встановлено. Згідно з наданого позивачем та перевіреного розрахунку судом вбачається, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором оренди технічного обладнання становить 159 120,00 грн. Цей розрахунок заборгованості приймається судом до уваги, оскільки доказів зворотного відповідачем не подано. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, які не виконані стороною відповідача, а тому у відповідності до умов договору та норм Цивільного кодексу України, заявлена у справі вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 4241,20 грн, що підтверджено квитанцією № 0676-3087-1051-4916 від 19.07.2022, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 4241,20 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. 01 липня 2022 року між позивачем та адвокатом Чобанюк М. М. укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до умов договору сторони погодили, що розмір гонорару за надання правової допомоги визначається за домовленістю сторін. Відповідно до акту виконаних робіт від 19 липня 2022 року адвокатом надано позивачу наступні послуги: консультація - 500,00 грн, опрацювання законодавства - 500,00 грн, підготовка листа-претензії - 500,00 грн, складання позовної заяви - 4500,00 грн, а всього у розмірі 6000,00 грн. Понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджено дублікатом квитанції від 04 липня 2022 року на суму у розмірі 6025,31 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи вищенаведене, складність справи, яка стосується стягнення боргу за договором оренди, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення даної позовної вимоги про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 2000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial