Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У серпні 2021 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що в період із 10 серпня 2019 року по 13 лютого 2020 року її знайома [PERSON] проживала у квартирі позивача на підставі усної домовленості, відповідач сплачувала комунальні послуги та платіж за користування квартирою. Однак, [PERSON] усної домовленості не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 26 000, 00 грн., про що остання надала позивачу розписку від 14 лютого 2020 року та зобов`язалась повернути борг до 01 серпня 2020 року. У строк відповідачем борг не повернутий, а 22 грудня 2020 року від відповідача надійшло 993, 01 грн. Враховуючи викладене, [PERSON] змушена звернутись із позовом до суду, в якому просить стягнути із [PERSON] суму боргу у розмірі 28 331, 30 грн., понесені витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500, 00 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, місце та час повідомлена належним чином. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04 квітня 2016 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частках. Із копії розписки від 14.02.2020 року видно, що [PERSON] зобов`язалась повернути борг за оренду квартири та комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , у якої [PERSON] , винаймала житло з 10.08.2019 року по 13.02.2020 року та залишилась винна 26 000, 00 грн. і зобов`язалась повернути до 01.08.2020 року. Відповідно до виписки з АТ «Приват Банк», 22.08.2019 [PERSON] перевела на карту позивача 5 000, 00 грн., 05.12.2019 року - 2 000, 00 грн., 22.12.2020 року - 993, 01 грн. 10 червня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пунктом ч. 5 ст. 11 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Як передбачено ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, судом встановлено, що відповідачем написано розписку про повернення боргу, за яким позичальник не повернув грошову позику у строки. За таких обставин, розмір боргу у сумі 26, 000 грн. підлягає стягненню із відповідач на користь позивача. У своїх вимогах позивач також просить стягнути із відповідача 3 % річних та розмір інфляційних втрат. Дослідивши дану вимогу, суд приходить до висновку, що вона також підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, на вимогу кредитора він зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із наданого позивачем розрахунку, який суд бере до уваги, вбачається, що за період з 02.08.2020 року по 26.07.2021 року сума відсотків за користування грошовими коштами становить 749, 65 грн., а інфляційні збитки за вказаний період - 2 514, 66 грн. Таким чином, дослідивши матеріали справи та взявши до уваги всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме, стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 26 000, 00 грн., суми відсотків за користування грошовими коштами 749, 65 грн., та інфляційні збитки - 2 514, 66 грн. Щодо судових витрат Як передбачено ч.1,2,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмет спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, виходячи із положення ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача сплачений останньою судовий збір у розмірі 992,40 грн., та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500, 00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved