Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

24 червня 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа Друга дніпровська держнотконтора про визначення додаткового строку для подачі заяви про відмову від спадщини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2022 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2022 року клопотання [PERSON] та [PERSON] про витребування доказів було задоволено. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2022 року заяву [PERSON] та [PERSON] про забезпечення позову було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2022 року заяву [PERSON] про витребування доказів було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року клопотання про витребування доказів було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивачі в позові посилалися на те, що відповідно до заповіту від 26 грудня 2014 року, [PERSON] заповів належну йому частину квартири [ADDRESS] позивачам. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину квартири [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є відповідачі. У встановлений законом шестимісячний строк вони звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на користь іншого спадкоємця [PERSON] , про що зазначено у заяві, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семащук С.В. і зареєстрованій у реєстрі за № 2221. Позивач [PERSON] своєю заявою від 12 березня 2021 року, яка посвідчена нотаріусом Мінського міського нотаріального округу і зареєстрована за № 15, апостиль від 17 березня 2021 року за № 1277, відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на користь відповідача [PERSON] . У зв`язку із карантинними обмеженнями заяви про відмову від прийняття спадщини направили відповідачеві [PERSON] , яка мала у встановлений строк передати їх нотаріусу. У березні 2022 року відповідач [PERSON] повідомила, що свідоцтво про право на спадщину, від якої відмовилися позивачі, вона не отримала, оскільки вона у встановлений законом шестимісячний строк не подала нотаріусу заяви позивачів про відмову від прийняття спадщини. Фактично заяви [PERSON] і [PERSON] про відмову від прийняття спадщини відповідачем [PERSON] було подано до нотаріальної контори 12 травня 2021 року, при тому, що останнім днем на подачу заяв про відмову від прийняття спадщини було 11 травня 2021 року. Відповідач [PERSON] спілкування з позивачами уникає, тому вирішити спір у позасудовому порядку вони не мають змоги. Просили визначити додатковий тримісячний строк для подачі заяв про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивачів у своїй заяві до суду просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позов, в якому зазначила, що вона є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , а відповідач [PERSON] його дружина, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, яким належну йому Ѕ частину квартири [ADDRESS] заповів позивачам, які рідними братом і сестрою відповідача [PERSON] . У встановлений шестимісячний строк [PERSON] і [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивачі були обізнані про смерть спадкодавця і про те, що на їх ім`я складено заповіт померлим [PERSON] . Ними було складено заяви про відмову від прийняття спадщини, проте, протягом встановленого шестимісячного строку подані нотаріусу особисто, чи надіслані поштою, вони не були. Позивачі не були заінтересовані у прийнятті спадщини, про що свідчать їх дії. [PERSON] і [PERSON] були обізнані про те, що [PERSON] подала їх заяви до нотаріальної контори 12 травня 2021 року, оскільки вона особисто була присутня при цьому, так само як позивач [PERSON] також прибула у вказаний день до нотаріальної контори, проте до нотаріуса не заходила, що свідчить про відсутність особистої зацікавленості у вирішенні питання про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття. Нотаріусом було роз`яснено, що частку, яку заповідав [PERSON] , який помер [INFO] , було успадковано відповідачами як спадкоємцями першої черги за законом після його смерті. Позивач [PERSON] прибула до України з Білорусі за тиждень до закінчення строку для прийняття спадщини або про відмову від її прийняття, тому мала можливість подати нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. 18 червня 2021 року Другою дніпровською державною нотаріальною конторою відповідачам було видано свідоцтво про спадщину за законом на Ѕ частину квартири по 1/4 частині кожному. Про наявність свідоцтв позивачі були обізнані. Окрім спірного майна [PERSON] і [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину на інше майно: частки квартири [ADDRESS] , син [PERSON] успадкував квартиру [ADDRESS] з обов`язком надати право довічного проживання в квартирі відповідачеві [PERSON] . Восени 2021 року вона продала відповідачеві [PERSON] успадковану частину квартири [ADDRESS] , з приводу відчуження частини квартири [ADDRESS] , успадкованої відповідачем [PERSON] , виникли протиріччя, які стали приводом подачі даного позову з метою позбавлення відповідача [PERSON] права власності на ј частину квартири [ADDRESS] . Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила, у своїй заві до суду справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала. Третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, у своїй заяві справу просила розглядати за відсутності представника та ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 2014 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою і зареєстрований в реєстрі за № 4-1040, яким заповів належну йому квартиру [ADDRESS] [PERSON] , з покладенням на нього обов`язку надати право довічного проживання в зазначеній квартирі [PERSON] ; належну йому частину квартири [ADDRESS] в рівних частинах [PERSON] і [PERSON] кожному; належну йому частину квартири [ADDRESS] [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах кожному; все інше майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, і на що він за законом матиме право [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 59). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 63 оберт). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 52), після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. 03 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька, [PERSON] , який помер [INFO] , (а.с. 49). 03 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] , (а.с. 49 оберт). 12 грудня 2020 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , звернувся [PERSON] (а.с. 48 оберт). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 червня 2021 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-497, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с. 83). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 червня 2021 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-498, [PERSON] успадкував 1/6 частину грошових внесків в АТ КБ «ПриватБанк» і АТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с. 84 оберт). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18 червня 2021 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-499, [PERSON] належить ј частина квартири [ADDRESS] (а.с. 86). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 червня 2021 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-500, [PERSON] належить 1/8 частина квартири [ADDRESS] (а.с. 87 оберт). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 червня 2021 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-501, [PERSON] належить ј частина квартири [ADDRESS] (а.с. 89). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18 червня 2021 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-502, [PERSON] успадкувала 1/12 частину грошових внесків в АТ КБ «ПриватБанк» і АТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с. 90 оберт), а на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 червня 2021 року 1/6 частину грошових внесків в АТ КБ «ПриватБанк» і АТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с. 92). [PERSON] . Другою дніпровською державною нотаріальною конторою 18 червня 2021 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] , яка складається із 1/8 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 93 оберт). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 червня 2021 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-505, [PERSON] належить ј частина квартири [ADDRESS] (а.с. 95). Згідно із свідоцтвом про право власності від 18 червня 2021 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-506, [PERSON] належить Ѕ частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке складається із грошових внесків в АТ КБ «ПриватБанк» і АТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с. 96 оберт). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 червня 2021 року, посвідченого Другою дніпровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 2-507, [PERSON] успадкувала 1/12 частину грошових внесків в АТ КБ «ПриватБанк» і АТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с. 97). 12 травня 2021 року до Другої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семащук С.В. і зареєстрована в реєстрі за № 2221, про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на користь [PERSON] (а.с. 50). 12 травня 2021 року до Другої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла заява від [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на користь [PERSON] (а.с. 51). Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 07 квітня 2022 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із тим, що вона не є єдиним спадкоємцем за законом. Підставою відмови зазначено, що заяви інших спадкоємців [PERSON] і [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за заповітом надійшли до нотаріальної контори 12 травня 2021 року, термін для прийняття спадщини або відмови від її прийняття закінчився 11 травня 2021 року (а.с. 100). Згідно із відомостями Державної прикордонної служби України позивач [PERSON] 21 квітня 2021 року о 06.00 годині перетнула державний кордон України в пункті пропуску Нові Яриловичі (а.с. 173-175). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ч. 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Водночас відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15. Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у судовій справі № 315/765/14-ц викладено висновок, що необізнаність про існування заповіту не тотожна таким обставинам, як відсутність інформації про смерть спадкодавця або спадкову масу. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною пропуску строку для подання заяв про відмову від прийняття спадщини є те, що існує велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, свою волю про відмову від прийняття спадщини виражено у нотаріально засвідчених заявах [PERSON] від 08 грудня 2020 року та [PERSON] від 17 березня 2021 року, вони надіслали їх засобами поштового зв`язку відповідачеві [PERSON] , яка в силу свого похилого віку та невірного викладу нотаріусові обставин, а також юридичної необізнаності не надала їх у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] і [PERSON] та можливості визначення їм додаткового строку для подачі заяв про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , строком у три місяці після набранням рішення законної сили. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Позивачем [PERSON] при зверненні з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с. 1), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідачів на його користь у рівних частках по 496 грн. 20 коп. з кожного. На підставі викладеного, ст. 1218, ч. 1 ст. 1236, ч. 1 ст. 1261, ч.ч. 1, 3 ст. 1268, ч. 3 ст. 1296, ч. 1 ст. 1300, ст. 1301 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ст.ст. 263, 264 ЦПК України, суд

Outcome: approved