Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

09.12.2021 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Котеджне Містечко «Еко-Світ», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просила суд: Витребувати із незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Котеджне Містечко "Еко-Світ" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, б. 13, прим. 4-11, код ЄДРПОУ 43741163) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , номер ДРФО [NUMBER] ) земельні ділянки на території Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за кадастровими номерами: 3222487000:03:001:5679 площею 0.1253 га, 3222487000:03:001:5678 площею 0.1253 га, 3222487000:03:001:5650 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5649 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5648 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5647 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5681 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5680 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5676 площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5675 площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5674 площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5673 площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5672 площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5671 площею 0.1399 га, 3222487000:03:001:5670 площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5669 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5668 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5667 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5666 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5665 площею 0.0988 га, 3222487000:03:001:5664 площею 0.0988 га, 3222487000:03:001:5663 площею 0.16 га, 3222487000:03:001:5261 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5263 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5653 площею 0.1294 га, 3222487000:03:001:5259 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5264 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5258 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5651 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5262 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5652 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5654 площею 0.1139 га, 3222487000:03:001:5655 площею 0.1139 га, 3222487000:03:001:5657 площею 0.1139 га, 3222487000:03:001:5656 площею 0.1139 га, 3222487000:03:001:5658 площею 0.1139 га, 3222487000:03:001:5659 площею 0.1139 га, 3222487000:03:001:5662 площею 0.1041 га, Витребувати із незаконного володіння [PERSON] ( [ADDRESS] , номер ДРФО [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , номер ДРФО [NUMBER] ) земельні ділянки на території Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за кадастровими номерами: 3222487000:03:001:0303 площею 0.2425 га, 3222487000:03:001:0299 площею 0,2463 га, 3222487000:03:001:0292 площею 0,2464 га, 3222487000:03:001:0296 площею 0,2464 га, 3222487000:03:001:0615 площею 0,2464 га, 3222487000:03:001:0324 площею 0,2507 га. Витребувати із незаконного володіння [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , номер ДРФО [NUMBER] ) земельні ділянки за кадастровими номерами: 3222487000:03:001:5660 площею 0.0711 га, 3222487000:03:001:5661 площею 0.711 га. Витребувати із незаконного володіння [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , номер ДРФО [NUMBER] ) земельну ділянку за кадастровим номером: 3222487000:03:001:5677 загальною площею 0.1399 га. Витребувати із незаконного володіння [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , номер ДРФО [NUMBER] ) земельні ділянки за кадастровими номерами: 3222487000:03:001:0762 площею 0.4927 га, 3222487000:03:001:0758 площею 0.7431 га, 3222487000:03:001:0757 площею 0.5014 га, 3222487000:03:001:0573 площею 1.5042 га. Визнати за [PERSON] ( [ADDRESS] , номер ДРФО [NUMBER] ) право власності на наступні земельні ділянки, що знаходяться в адміністративних межах Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з цільовим призначенням: ведення особистого селянського господарства, за кадастровими номерами: 3222487000:03:001:5679 площею 0.1253 га, 3222487000:03:001:5678 площею 0.1253 га, 3222487000:03:001:5650 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5649 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5648 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5647 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5681 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5680 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5677 площею 0.1399 га, 3222487000:03:001:5676 площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5675 площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5674 площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5673 площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5672 площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5671 площею 0.1399 га, 3222487000:03:001:5670 площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5669 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5668 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5667 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5666 площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5665 площею 0.0988 га, 3222487000:03:001:5664 площею 0.0988 га, 3222487000:03:001:5663 площею 0.16 га, 3222487000:03:001:5261 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5263 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5653 площею 0.1294 га, 3222487000:03:001:5259 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5264 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5258 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5651 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5262 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5652 площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5654 площею 0.1139 га, 3222487000:03:001:5655 площею 0.1139 га, 3222487000:03:001:5657 площею 0.1139 га, 3222487000:03:001:5656 площею 0.1139 га, 3222487000:03:001:5658 площею 0.1139 га, 3222487000:03:001:5659 площею 0.1139 га, 3222487000:03:001:5662 площею 0.1041 га, 3222487000:03:001:5660 площею 0.0711 га, 3222487000:03:001:5661 площею 0.0711 га, 3222487000:03:001:0573 площею 1,5042 га, 3222487000:03:001:0303 площею 0.2425 га, 3222487000:03:001:0299 площею 0,2463 га, 3222487000:03:001:0292 площею 0,2464 га, 3222487000:03:001:0296 площею 0,2464 га, 3222487000:03:001:0757 площею 0.5014 га, 3222487000:03:001:0615 площею 0,2464 га, 3222487000:03:001:0758 площею 0,4927 га, 3222487000:03:001:0324 площею 0,2507 га, 3222487000:03:001:0762 площею 0,7431 га. та стягнути суму сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.02.2021 року під час проведення слідчих дій в межах кримінального провадження № 42020100000000604 від 24.12.2020 року [PERSON] стало відомо, що належні їй земельні ділянки на території Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі зареєстровані за Відповідачами. 02.03.2021 року позивач подала заяву (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, що зареєстрована в ЄРДР. Право власності Позивача на земельні ділянки посвідчується Державними актами на право власності на земельну ділянку, оригінали яких наявні. Їх номери, дати видачу, реєстраційні номери в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, площа та кадастрові номери земельних зведені в таку таблицю: №№ Державного актуДата видачіНомер реєстраціїПлоща, гакадастровий номер 1ЯЖ № 22134919.06.20080108329003100,25063222487000:03:001:0313 2ЯЖ № 22135319.06.20080108329003110,49283222487000:03:001:0756 3ЯЖ № 22120119.06.20080108329003120,24643222487000:03:001:0305 4ЯЖ № 22121919.06.20080108329003131,97023222487000:03:001:0760 5ЯЖ № 22121819.06.20080108329003151,97113222487000:03:001:0754 6ЯЖ № 22121519.06.20080108329003211,50423222487000:03:001:0573 7ЯЖ №22133519.06.20080108329003190,24253222487000:03:001:0303 8ЯЖ № 22133619.06.20080108329003180,24633222487000:03:001:0299 9ЯЖ № 22134119.06.20080108329003170,24643222487000:03:001:0292 10ЯЖ № 22134019.06.20080108329003160,24643222487000:03:001:0296 11ЯЖ № 22122619.06.20080108329003140,50143222487000:03:001:0757 12ЯЖ № 22122019.06.20080108329003090,24643222487000:03:001:0615 13ЯЖ № 22122319.06.20080108329003080,49273222487000:03:001:0758 14ЯЖ № 22122519.06.20080108329003010,25073222487000:03:001:0324 15ЯЖ № 22121719.06.20080108329003000,74313222487000:03:001:0762 16ЯЖ № 22121619.06.20080108329002993,76053222487000:03:001:0759 Позивач вказує, що право власності на вище зазначені земельні ділянки виникло у неї на підставі договорів купівлі-продажу, укладених в 2007 році. Ці договори були визнані дійсними рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2008 року по справі № 2-798/2008. Цим же рішенням визнано право власності Позивача на земельні ділянки. Підставою для протиправної реєстрації зміни власника земельних ділянок був договір 1-1098 від 06.04.2012 року, посвідчений нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори Таранцовим О.А. [PERSON] вказує, що Договір 1-1098 від 06.04.2012 року, нібито посвідчений нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори Таранцовим О.А., з одного боку, не укладався нею та є очевидно підробленим, з іншого - не містить істотних умов договору, що визначені ст. 132 ЗК України, та є неукладеним згідно ст. 638 ЦК України. За змістом зазначеного договору вбачається, що (1) він був укладений 06.04.2012 року, (2) продавцем є [PERSON] , (3) продавець зареєстрований за адресою [ADDRESS] , (4) договір був укладений в м. Сніжне, (5) на оригіналах державних актів зроблений засвідчувальний надпис нотаріуса про продаж ділянок, (6) [PERSON] (ДРФО [NUMBER] ) мешкає в [ADDRESS] , що дало можливість посвідчити договір в м. Сніжному. При посвідчені договору нібито використовувався паспорт [NUMBER] виданий 22.12.2000 року Шахтарським РВ УМВС України в Донецькій області на ім`я [PERSON] (7) продана, в т.ч. земельна ділянка площею 1,5042 га з кадастровим номером 3222487000:03:001:0573, право власності на яку належить на підставі Державного акту ЯЖ № 221215 від 19.06.2008 року. Позивач вказує, що її дівоче прізвище - [PERSON] , і раніше вона була зареєстрована в [ADDRESS] , але 04.06.2011 року був зареєстрований її шлюб, внаслідок якого Позивач змінила прізвище на [PERSON] . Паспорт на нове прізвище [PERSON] виданий 14.07.2011 року, тобто за рік до зазначеної в договорі дати його укладання. Цей паспорт також зазначає, що ще 12.02.2009 року (тобто за три роки до дати, зазначеної в договорі) Позивач була зареєстрована за іншою адресою (в [ADDRESS] ). Позивач зазначає, що жодних угод, в тому числі 06.04.2012 року, в тому числі з [PERSON] , про продаж вищезазначених земельних ділянок не укладала. Всі оригінали державних актів на право власності на землю без жодних засвідчувальних надписів нотаріуса про продаж ділянок наявні у Позивача. По факту протиправного відчуження належних їй земельних ділянок наразі відкрито досудове кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за номером 12021111140000655 від 19.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України. Також позивач звертала увагу суду на той факт, що в квітні 2012 року був чинним Тимчасовий порядок державної реєстрації правочинів (Постанова КМ України від 26.05.2004 року № 671), який передбачав державну реєстрацію договорів купівлі-продажу земельної ділянки та визначав Міністерство юстиції держателем цього реєстру. Договір № 1-1098 від 06.04.2012 року не був зареєстрований в Державному реєстрі правочинів. Самі зміни до реєстру речових прав на нерухоме майно внесені не нотаріусом, що нібито посвідчував договір, а державними реєстраторами Руденко Аліною Леонідівною (Гірська сільська рада Бориспільського району) та Тимошенко Ольгою Олександрівною (Щасливська сільська рада Бориспільського району). А саме державним реєстратором Руденко А.Л. через сім років після нібито посвідчення договору Сніжнянським держнотаріусом, зареєстрований [PERSON] (ДРФО [NUMBER] , [ADDRESS] ) власником таких належних позивачу земельних ділянок: № 7 таблиці - площею 0,2425 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0303 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1857381332224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; відомості з ДЗК, серія та номер: 11276040, виданий 19.06.2019, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47466304 від 24.06.2019 09:19:55, Руденко Аліна Леонідівна , Гірська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 10 таблиці - площею 0,2464 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0296 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1857583332224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47470880 від 24.06.2019 11:13:05, Руденко Аліна Леонідівна , Гірська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 12 таблиці - площею 0,2464 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0615 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1858647432224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; відомості з ДЗК, серія та номер: 11276040, виданий 19.06.2019, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47493395 від 25.06.2019 11:55:27, Руденко Аліна Леонідівна , Гірська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 4 таблиці - площею 1,9702 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0760 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1858820832224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; відомості з ДЗК, серія та номер: 11276040, виданий 19.06.2019, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47496813 від 25.06.2019, Руденко Аліна Леонідівна , Гірська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 1 таблиці - площею 0, 2506 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0313 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1858771032224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; відомості з ДЗК, серія та номер: 11276040, виданий 19.06.2019, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47495918 від 25.06.2019, Руденко Аліна Леонідівна , Гірська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 5 таблиці - площею 1,9711 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0754 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1857551032224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; відомості з ДЗК, серія та номер: 11276040, виданий 19.06.2019, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47470226 від 25.06.2019, Руденко Аліна Леонідівна , Гірська сільська рада Бориспільського району, Київська область). Крім того іншим державним реєстратором Тимошенко О.О. також через сім років після нібито посвідчення договору Сніжнянським держнотаріусом зареєстрований [PERSON] (ДРФО [NUMBER] , [ADDRESS] ) власником таких належних позивачу земельних ділянок, загальною площею 1,7375 га: № 8 таблиці - площею 0,2463 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0299 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1863582132208; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 24.09.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47597852 від 03.07.2019 11:15:15, Тимошенко Ольга Олександрівна , Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 9 таблиці - площею 0,2464 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0292 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1863448432208; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 28.03.2016, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області, Результат перевірки бланка ВРР 608607. Дата витрачання бланка: 06.04.2012. Дата та час перевірки бланка: 27.06.2019 11:28:47; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47594989 від 03.07.2019 09:58:19, Тимошенко Ольга Олександрівна, Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 11 таблиці - площею 0,5014 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0757 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1864023532224; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 22.09.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47606805 від 03.07.2019 15:41:35, Тимошенко Ольга Олександрівна, Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 13 таблиці - площею 0,4927 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0758 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1864362032224; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 23.09.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47614214 від 04.07.2019 09:31:59, Тимошенко Ольга Олександрівна , Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область) № 14 таблиці - площею 0,2507 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0324 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1864400232224; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 21.09.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47614638 від 04.07.2019 09:43:39, Тимошенко Ольга Олександрівна, Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 2 таблиці - площею 0,4928 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0756 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1864475632224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47616416 від 04.07.2019, Тимошенко Ольга Олександрівна , Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 3 таблиці - площею 0,2464 га, кадастровий номер 33222487000:03:001:0305 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1863866632208; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47603726 від 04.07.2019, Тимошенко Ольга Олександрівна , Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область). В подальшому, Приватний нотаріус Бойко О.В. здійснив державну реєстрація створення [PERSON] (ДРФО [NUMBER] , але вже інша адреса [ADDRESS] та інший паспорт [NUMBER] виданий Пролетарським РВ УМВС України в Донецький обл. 19.07.2005 року) юридичної особи (31.07.2020 15:31:26, [NUMBER] ) - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ" (ЄДРПОУ 43741163), до статутного фонду якого передані земельні ділянки нібито куплені зареєстровані на підставі договору 1-1098 від 06.04.2012 року, посвідченого нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори Таранцовим О.А. За 5 календарних днів той самий приватний нотаріус Бойко О.В. здійснив державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи (05.08.2020 20:37:48, 10741050001092277), що полягали в зміні складу засновників (учасників) з [PERSON] на Деяка Івана Степановича , ( [INFO] , країна громадянства - Україна, місце проживання - [ADDRESS] ), який з моменту створення (тобто вже цілих п`ять календарних днів) був директором цього товариства. Позивач відзначає, що на її думку, очевидно, що реєстрація юридичної особи, нібито передача до статутного капіталу земельних ділянок, що оформлена рішенням засновника та актами приймання-передача, та негайна зміна учасника товариства, є фіктивними по-суті. Державний реєстратор Одрихівський Олексій Тимофійович (Пірнівська сільська рада Вишгородського району) зареєстрував зміну власника належних позивачу земельних ділянок (що перед цим державними реєстраторами Руденко А.Л. та Тимошенко О.О. були протизаконно (на думку позивача) перереєстровані на Болоцького) на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ", код ЄДРПОУ 43741163: № 5 таблиці - площею 1,9711 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0754, (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1857551032224; Підстава для державної реєстрації: Акт приймання-передачі та оцінки негрошового вкладу учасника до статутного капіталу ТОВ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ", серія та номер: б/н, виданий 03.08.2020, видавник: Сторони; відомості з ДЗК, серія та номер: 21901136, виданий 03.08.2020, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53474617 від 05.08.2020 16:54:49, Одрихівський Олексій Тимофійович, Пірнівська сільська рада Вишгородського району, Київська область); № 4 таблиці - площею 1,9702 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0760, (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1858820832224; Підстава для державної реєстрації: Акт приймання-передачі та оцінки негрошового вкладу Учасника до статутного капіталу ТОВ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ", серія та номер: б/н, виданий 03.08.2020, видавник: Сторони; відомості з ДЗК, серія та номер: 21902481, виданий 03.08.2020, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53475347 від 05.08.2020 17:28:05, Одрихівський Олексій Тимофійович, Пірнівська сільська рада Вишгородського району, Київська область); № 3 таблиці - площею 0,2464 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0305, (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1863866632208; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 22.09.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: Акт приймання-передачі та оцінки негрошового вкладу Учасника до статутного капіталу ТОВ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ", серія та номер: б/н, виданий 03.08.2020, видавник: Сторони; відомості з ДЗК, серія та номер: 21902671, виданий 03.08.2020, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53476044 від 05.08.2020 18:03:04, Одрихівський Олексій Тимофійович, Пірнівська сільська рада Вишгородського району, Київська область); № 2 таблиці - площею 0,4928 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0756, (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1864475632224; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 22.09.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: Акт приймання-передачі та оцінки негрошового вкладу Учасника до статутного капіталу ТОВ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ", серія та номер: б/н, виданий 03.08.2020, видавник: Сторони; відомості з ДЗК, серія та номер: 21902562, виданий 03.08.2020, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53475660 від 05.08.2020 17:41:47, Одрихівський Олексій Тимофійович, Пірнівська сільська рада Вишгородського району, Київська область); № 1 таблиці - площею 0,2506 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0313 Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1858771032224; Підстава для державної реєстрації: Акт приймання-передачі та оцінки негрошового вкладу учасника до статутного капіталу ТОВ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ", серія та номер: б/н, виданий 03.08.2020, видавник: Сторони; відомості з ДЗК, серія та номер: 21902622, виданий 03.08.2020, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53475855 від 05.08.2020 17:52:00, Одрихівський Олексій Тимофійович , Пірнівська сільська рада Вишгородського району, Київська область). Після чого, Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО «ЕКО-СВІТ» в особі директора Деяка Івана Степановича було здійснено поділ земельних ділянок. Так, земельна ділянка з кадастровим номером 32222487000:03:001:0754 загальною площею 1, 9711 га на підставі заяви директора ТОВ КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО ЕКО-СВІТ» про згоду на поділ земельних ділянок 391 від 16.03.2021 року була поділена, в результаті чого зареєстровано наступні ділянки: 3222487000:03:001:5261 загальною площею 0.114га, 3222487000:03:001:5263 загальною площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5653 загальною площею 0.1294га, 3222487000:03:001:5259 загальною площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5264 загальною площею 0.114га, 3222487000:03:001:5258 загальною площею 0.114га, 3222487000:03:001:5651 загальною площею 0.114га, 3222487000:03:001:5262 загальною площею 0.114га, 3222487000:03:001:5652 загальною площею 0.114га, 3222487000:03:001:5654 загальною площею 0.1139га, 3222487000:03:001:5655 загальною площею 0.1139га, 3222487000:03:001:5657 загальною площею 0.1139га, 3222487000:03:001:5656 загальною площею 0.1139га, 3222487000:03:001:5658 загальною площею 0.1139га, 3222487000:03:001:5659 загальною площею 0.1139га, 3222487000:03:001:5662 загальною площею 0.1041 га, 3222487000:03:001:5660 загальною площею 0.0711га, 3222487000:03:001:5661 загальною площею 0.0711га. При цьому, новостворена земельна ділянка з кадастровим номером 3222487000:03:001:5660 площею 0.0711 га була відчужена за Договором купівлі-продажу від 18.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Новостворена земельна ділянка за кадастровим номером 3222487000:03:001:5661 площею 0.711 га була відчужена за Договором купівлі-продажу від 18.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Земельна ділянка з кадастровим номером 32222487000:03:001:0760 загальною площею 1, 9702 га на підставі заяви директора ТОВ КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО ЕКО-СВІТ» про згоду на поділ земельних ділянок 388 від 16.03.2021 року була поділена, в результаті чого зареєстровано наступні ділянки: 3222487000:03:001:5677 загальною площею 0.1399 га, 3222487000:03:001:5676 загальною площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5675 загальною площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5674 загальною площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5673 загальною площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5672 загальною площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5671 загальною площею 0.1399 га, 3222487000:03:001:5670 загальною площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5669 загальною площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5668 загальною площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5667 загальною площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5666 загальною площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5665 загальною площею 0.0988 га, 3222487000:03:001:5664 загальною площею 0.0988 га, 3222487000:03:001:5663 загальною площею 0.16 га. Новостворена земельна ділянка з кадастровим номером 3222487000:03:001:5677 загальною площею 0.1399 га була відчужена 02.10.2021 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Станом на дату подання даної позовної заяви, за [PERSON] зареєстровано наступні належні Позивачеві земельні ділянки: 3222487000:03:001:0324 площею 0.2507 га, 3222487000:03:001:0758 площею 0.4927 га, 3222487000:03:001:0757 площею 0.5014 га, 3222487000:03:001:0299 площею 0.2463 га, 3222487000:03:001:0292 площею 0.2464 га, 3222487000:03:001:0615 площею 0.2464 га, 3222487000:03:001:0296 площею 0.2464 га, 3222487000:03:001:0303 площею 0.2452 га. Земельна ділянка з кадастровим номером 32222487000:03:001:0305 загальною площею 0.2464 га на підставі заяви директора ТОВ «КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО «ЕКО-СВІТ» про згоду на поділ земельних ділянок 387 від 16.03.2021 року була поділена, в результаті чого зареєстровано наступні ділянки: 3222487000:03:001:5681 загальною площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5680 загальною площею 0.1232 га. Земельна ділянка з кадастровим номером 32222487000:03:001:0313 загальною площею 0.2506 га на підставі заяви директора ТОВ «КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО ЕКО-СВІТ» про згоду на поділ земельних ділянок 389 від 16.03.2021 року була поділена, в результаті чого зареєстровано наступні ділянки: 3222487000:03:001:5679 площею 0.1253 га, 3222487000:03:001:5678 площею 0.1253 га. Земельна ділянка за кадастровим номером 3222487000:03:001:0762 площею 0.4927 га 26.06.2021 року була відчужена на підставі договору купівлі-продажу номер 308, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Єременко Л.О. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Земельна ділянка за кадастровим номером 3222487000:03:001:0758 площею 0.7431 га 26.06.2021 року була відчужена на підставі договору купівлі-продажу номер 312, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Єременко Л.О. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Земельна ділянка за кадастровим номером 3222487000:03:001:0757 площею 0.5014 га 26.06.2021 року була відчужена на підставі договору купівлі-продажу номер 310, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Єременко Л.О. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Земельна ділянка за кадастровим номером 3222487000:03:001:0573 площею 1.5042 га 26.06.2021 року була відчужена на підставі договору купівлі-продажу номер 306, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Єременко Л.О. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 25.01.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 11.07.2022 року представником відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Котеджне Містечко «Еко-Світ» Деяк І.С. було подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що наведені доводи позовної заяви вважає безпідставними та не обґрунтованими, зважаючи на наступне. Деяк І.С. вказував, що земельні ділянки з кадастровими номерами: 3222487000:03:001:0313, 3222487000:03:001:0756, 3222487000:03:001:0757, 3222487000:03:001:0754, 3222487000:03:001:0615, 3222487000:03:001:0324, 3222487000:03:001:0292, 3222487000:03:001:0296, 3222487000:03:001:0305, 3222487000:03:001:0758, 3222487000:03:001:0299, 3222487000:03:001:0760, 3222487000:03:001:0303 [PERSON] набув у власність за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 06.04.2012 року, укладеним між ним, як покупцем, та [PERSON] , як продавцем. У 2019 році [PERSON] зареєстрував ТОВ КМ «Еко-Світ». У подальшому вказані земельні ділянки передав до статутного фонду ТОВ КМ «Еко-Світ». Передача [PERSON] до статутного фонду ТОВ КМ «Еко-Світ» спірних земельних ділянок відбулась в порядку, встановленому законом. Законність такої передачі визнана державою, що підтверджується внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У позовній заяві [PERSON] висловлює власну думку про фіктивність реєстрації юридичної особи ТОВ КМ «Еко-Світ», зміну складу учасників товариства та внесення до статутного фонду товариства земельних ділянок, проте у позовній заяві не наведено жодної підстави фіктивності визначеної у статті 55-1 Господарського кодексу України та, відповідно не наведено жодного письмового доказу. Звертав увагу суду, що позивач приховала від суду про той факт, що нею до компетентних органів оскаржувались рішення та дії, прийняті державним реєстратором Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області Руденко А.Л., державним реєстратором Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області Тимошенко О.О. на підставі яких була проведена державна реєстрація права власності на земельні ділянки за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.04.2012 року нотаріусом Сніжнянської ДНК Донецької області Таранцовим О.А. за реєстровим № 1-1098 та державних актів на право власності на земельні ділянки з відповідними відмітками державного нотаріуса Таранцова О.А. про перехід права власності на підставі договору купівлі-продажу; державним реєстратором Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області Одрихівським О.Т. на підставі яких була проведена державна реєстрація переходу права власності на земельні ділянки від [PERSON] до ТОВ КМ «Еко-Світ» на підставі акту приймання-передачі та реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, проведені приватним нотаріусом Київського МНО Бойком О.В. на підставі яких була проведена державна реєстрація ТОВ КМ «Еко-Світ» та змінено склад його учасників. За результатами розгляду скарги Міністр юстиції України 20.05.2021 року видав наказ № 1603/7 про відмову у задоволенні скарги [PERSON] . За наведених обставин, доводи позовної заяви в наведеній частині є безпідставними та не можуть бути взяті судом до уваги. Відзначав, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2008 року, на яке посилається позивач, у Єдиному державному реєстрі судових рішень не оприлюднено. А відтак, набувач ТОВ КМ «Еко-Світ» не могло бути обізнаним про наявність такого судового рішення. Крім того, додана [PERSON] копія вказаного судового рішення до скарги на рішення/дії та реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, адресованій МЮУ містить розбіжності у тексті із копією, яка міститься в архіві суду, в частині розміру державного мита, який підлягає стягненню з [PERSON] . Щодо ефективності обраного позивачем способу захисту вказав, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту. Щодо витребування земельних ділянок, вказав, що попередній власник спірних земельних ділянок [PERSON] набув право власності на них на підставі договору купівлі-продажу від 06.04.2012 року № 1-1098, укладеного між ним, як покупцем, та [PERSON] , як продавцем. Дійсність договору купівлі-продажу земельних ділянок від 06.04.2012 року у встановленому законом порядку не оспорювалась, тобто вказаний договір є чинним. Водночас у позовній заяві міститься лише особисте суб`єктивне твердження позивача про підробку договору купівлі-продажу від 06.04.2012 року, яке жодним письмовими доказами не підтверджено. Доданий до позовної заяви Витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань щодо підробки документів невстановленими особами на право власності на її земельні ділянки, які розташовані на території Ходосівської сільської ради Обухівського району Київської області, не є належним доказом факту підробки правочину, а лише засвідчує факт звернення до правоохоронних органів. Ураховуючи наведенні обставини, вказував, що відсутні правові підстави вважати, що позивач [PERSON] набула право на витребування земельних ділянок в порядку статті 388 ЦК України. При ухваленні рішення суду, просив застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що не погоджується з твердженням позивача про те, що про реєстрацію спірних земельних ділянок за відповідачами їй стало відомо 25.02.2021 року під час проведення слідчих дій в межах кримінального провадження від 24.12.2020 року, так як [PERSON] кожного року мала нести видатки по сплаті земельного податку. Отже, не отримавши відповідне повідомлення від податкових органів по нарахуванню земельного податку у 2013 році (за 2012 рік) мало, щонайменше викликати у [PERSON] занепокоєння про своє майно та давало їй право для з`ясування такої обставини. Крім того, відзначав, що у позовній заяві не наведено, у чому саме полягає «суспільний», «публічний» інтерес, який виправдав би втручання у право набувача, та протиправна поведінка набувача ТОВ КМ «Еко-Світ». Позивач не аргументувала ні мету, яку вона переслідує подавши цей позов, ні співмірність відповідній меті. У позові відсутні жодні обґрунтування того, що витребування земельної ділянки не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини і основоположних свобод. На підставі вище наведеного, просив суд, відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Котеджне Містечко «Еко-Світ», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про витребування майна та визнання права власності. 29.07.2022 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Верес М.О. було зареєстровано відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Котеджне Містечко «Еко-Світ», в якому вона зазначила наступне. Що стосується посилань Відповідача 1 на відсутність доказів фіктивності, визначених ст. 55-1 ГК України, зауважувала, що в якості підстав позовних вимог [PERSON] зазначала на наявність підстав, передбачених ст. ст. 377-378 ЦПК України, зокрема майно вибуло з володіння поза волею позивача, на підставі підробленого договору, який позивачем не підписувався. Щодо посилання відповідача 1 на «приховування» факту звернення позивача до МЮУ, то зауважила, що позивач наведенні обставини не приховувала, а зазначення їх в якості обставин справи не є обов`язковим з огляду на предмет позову. Щодо витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння вказувала, що визначальним для надання правильної оцінки фактичним обставинам та для правильного застосування норм права у цьому випадку при розгляді заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння у цій справі є дослідження правомірності саме первісного відчуження спірного майна. Право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. У випадку якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, і має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння. На підтвердження того, що майно вибуло із власності позивача поза її волі, та на підтвердження того, що підпис на договорі купівлі-продажу від 2012 року від імені « [PERSON] » виконано третьою особою, [PERSON] звернулася до ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ДОСЛІДНА СЛУЖБА УКРАЇНИ» із відповідною заявою про проведення почеркознавчої експертизи. За висновком експерта № 819/12/2021 від 23.12.2021 року підпис від імені [PERSON] у договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 06.04.2012 року виконано не [PERSON] , а іншою особою. Наведене свідчить, що позивач зазначений правочин не укладала, свого волевиявлення на продаж земельних ділянок не надавала, що в свою чергу свідчить про наявність всіх передбачених ЦК України підстав для витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння в порядку ст. 388 ЦК України. Щодо застосування строків позовної давності вказувала, що твердження відповідача 1 стосовно пропуску строків позовної давності позивачем не заслуговують на увагу та не підтвердженні матеріалами справи. Вказувала, що на думку Відповідача 1 позивач мала дізнатися про вибуття з її володіння земельних ділянок у 2013 році, однак наведене не відповідає ані обставинам справи, ані вимогам чинного законодавства з огляду на те, що договір купівлі-продажу земельних ділянок, підписаний від імені позивача іншою особою, було ніби то укладено у 2012 році, в той час як реєстрація права власності на земельні ділянки відбулась в середині 2019 року, відтак про існування зазначеного підробленого договору позивач знати не могла, оскільки його не укладала. Також відзначала, що за змістом п. 1 ст. 284 ПК України, підставою для нарахування податковим органом земельного податку є дані, що містяться в Єдиному державному реєстрі права на нерухоме майно та їх обтяжень, де як підтверджено доданими до позовної заяви документами, зазначені відомості з`явилися лише в 2019 році. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 11.08.2022 року представником відповідача 1 «Котеджне Містечко «Еко-Світ» - адвокатом Мосею Л.Л. через канцелярію суду зареєстровано заперечення в порядку ст. 180 ЦПК України, в яких зазначила, що вважає, що наданий стороною позивача висновок експерта № 819/12/2021 від 23.12.2021 року не є належним та допустимим доказом на підтвердження того, що позивач [PERSON] не підписувала договір купівлі-продажу від 06.04.2012 року, оскільки наданий особою, яка не мала права на проведення почеркознавчої експертизи, а результат дослідження не достовірний, тому що порушена експертна методика. Звертала увагу суду на той факт, що колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів Міністерства юстиції 15.03.2021 року дійшла висновку, що скарга [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки оскаржувані рішення та реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців прийняті на підставі документів, комплексність, зміст та форма яких відповідає вимогам законодавства у сфері державної реєстрації. Зазначала, що на переконання сторони відповідача 1 даний висновок компетентного органу підлягає обов`язковій оцінці в межах цієї справи, оскільки спростовує посилання позивача на те, що в неї зберігаються державні акти на право власності на спірні земельні ділянки та доводить про її підписання договору купівлі-продажу від 06.04.2012 року. Щодо нарахування земельного податку та строку позовної давності вказувала, що закон і судова практика Верховного Суду вказують на те, що на власника/користувача земельної ділянки покладено саме обов`язок по несенню видатків по сплаті земельного податку. Сплата земельного податку є обов`язком, а не правом власника/користувача. Доводи позивача про відсутність підстав для нарахування податку на землю за попередні роки (2012-2019) у зв`язку з тим, що підставою для нарахування земельного податку є дані, що містяться в Єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень вважає безпідставними, оскільки п. 1 ст. 286 ПК України з такою редакцією діє лише з 01.01.2022 року, а відтак, не може бути застосований до правовідносин, які виникли раніше. На підставі вище наведеного, просила суд, відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Котеджне Містечко «Еко-Світ», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про витребування майна та визнання права власності. 05.10.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача Варес М.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача 1 Деяк І.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Також просив суд в разі задоволення позовних вимог застосувати строк позовної давності. Представник відповідача 1 Мося Л.Л. судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Також просила суд в разі задоволення позовних вимог застосувати строк позовної давності. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися у встановленому чинним законодавством порядку. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі (справа "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", рішення від 07.07.1989 року). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення. Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав). Суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Отже, за висновками суду, неявка відповідачів 2, 3, 4, 5 у черговий раз, може призвести до затягування строків розгляду справи та, як наслідок, порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Приймаючи до уваги належне повідомлення сторін про розгляд даної справи, а також приймаючи до уваги, що судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19). Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Статтею 43 ЦПК України серед іншого визначено, що учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, за цими правилами суд надає оцінку доказам, які є в матеріалах справи та на які сторони посилаються, як на підтвердження своїх вимог та заперечень, та не може вважати встановленими факти, які не підтверджені наявними у справі доказами. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд зазначає, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених обставин є обов`язковим, оскільки такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43, 57 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 229 ЦПК України, визначено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Судом встановлено, що позивач як на підставу виникнення права власності на спірні земельні ділянки посилається на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 13.03.2008 року, справа № 2-798/2008, яким визнано дійсними спірні договори купівлі-продажу від 03.01.2007 року, 05.01.2007 року, 08.01.2007 року та визнано за [PERSON] право власності на земельні ділянки, що знаходяться в адміністративних межах Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з цільовим призначенням: ведення особистого селянського господарства та визнано за [PERSON] право власності на земельні ділянки, що знаходяться в адміністративних межах Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з цільовим призначенням: ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221349 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 0,2506 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222487000:03:001:0313, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900310. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221353 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 0,4928 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222487000:03:001:0756, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900311. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221201 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 0,2464 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222487000:03:001:0305, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900312. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221219 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 1,9702 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222487000:03:001:0760, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900313. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221218 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 1,9711 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222487000:03:001:0754, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900315. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221215 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 1,5042 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222487000:03:001:0573, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900321. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221335 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 0,2425 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222487000:03:001:0303, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900319. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221336 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 0,2463 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222487000:03:001:0299, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900318. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221341 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 0,2464 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222487000:03:001:0292, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900317. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221340 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 0,2464 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222487000:03:001:0296, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900316. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221226 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 0,5014 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222487000:03:001:0757, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900314. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221220 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 0,2464 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222487000:03:001:0615, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900309. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221223 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 0,4927 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222487000:03:001:0758, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900308. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221225 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 0,2507 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222487000:03:001:0324, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900301. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221217 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 0,7431 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222487000:03:001:0762, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900300. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 221216 [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області справа № 2-798/2008 від 13.03.2008 року є власником земельної ділянки 3,7605 га, яка розташована в межах Ходосівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222487000:03:001:0759, дата видачі 19.06.2008 року, номер реєстрації 010832900299. В обґрунтування позову зазначено, що вище зазначені земельні ділянки у кількості шістнадцять штук, вибули з володіння власника [PERSON] - поза її волею. В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу земельних ділянок, укладений 06.04.2012 року в м. Сніжне, Донецької області, між наступними сторонами: Продавець - [PERSON] , код платника податків [NUMBER] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Покупець - [PERSON] , код платників податків [NUMBER] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчений Таранцовим О.А., нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори. Зареєстрований в реєстрі за № 1-1098. Згідно цього договору продавець продав та передав у власність покупцю, а покупець купив та прийняв у власність об`єкт нерухомості: земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0313, площею 0,2506 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221349, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0756, площею 0,4928 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221353, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0305, площею 0,2464 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221201, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0760, площею 1,9702 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221219, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0754, площею 1,9711 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221218, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0573, площею 1,5042 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221215, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0303, площею 0,2425 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221335, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0299, площею 0,2463 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221336, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0292, площею 0,2464 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221341, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0296, площею 0,2464 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221340, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0757, площею 0,5014 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221226, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0615, площею 0,2464 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221220, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0758, площею 0,4927 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221223, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0324, площею 0,2507 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221225, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0762, площею 0,7431 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221217, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року; земельна ділянка, кадастровий № 3222487000:03:001:0759, площею 3,76056 га, право власності належить продавцю на підставі Державного земельного акту серії ЯЖ № 221216, виданий управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області 19.06.2008 року. Згідно долученої позивачем до матеріалів справи належним чином засвідченої копії свого паспорта громадянина України, вбачається, що паспорт серія [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] було видано 14.07.2011 року Голосіївським РУ ГУМВС України в м. Києві. На десятій сторінці вище зазначеного паспорта позивачки, міститься відмітка про зареєстрований м/в РАЦСу м. Донецька 04.06.2011 року шлюб з [PERSON] , 1984 року народження. На одинадцятій сторінці вище зазначеного паспорта позивачки, міститься відмітка про те, що позивачка зареєструвала місце проживання 12.02.2009 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку № 819/12/2021 від 23.12.2021 року експерта першого класу Фраймович Людмили Володимирівни ЕКСПЕРТНО-ДОСЛІДНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою [PERSON] , зроблено висновок про те, що підпис від імені [PERSON] , зображення якого міститься у рядку «Підпис:» поряд із зображенням рукописного запису « [PERSON] » у технічній копії Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.04.2012 року, укладеного від імені [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори Донецької області Таранцовим О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1098, виконане не [PERSON] , а іншою особою. У вище зазначеному висновку, експертом Фраймович Людмилою Володимирівною зазначено, що відповідно до ч. 7 ст. 102 ЦПК України, зі змістом ст. 384 КК України щодо відповідальності за складання завідомо неправдивого висновку експерта обізнана. Таким чином з вище наведеного вбачається, що доводи позивача про те, що спірні земельні ділянки вибули поза її волею, знаходять своє підтвердження, так як: (1) договір купівлі-продажу земельних ділянок укладено 06.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] , хоча позивач, станом на 06.04.2012 року вже іменувалась як « [PERSON] ». Підтвердженням цього факту є долучена копія паспорта громадянина України серія [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , який було видано 14.07.2011 року Голосіївським РУ ГУМВС України в м. Києві, тобто за дев`ять місяців до укладення договору купівлі-продажу, який зареєстрований в реєстрі за № 1-1098, (2) крім того в договорі зазначено місце реєстрації позивачки - [ADDRESS] , хоча згідно відмітки, в паспорті позивачки. остання з 12.02.2009 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , (3) крім того експертизою визначено, що підпис на договорі купівлі-продажу від 06.04.2012 року зареєстрований в реєстрі за № 1-1098, був підписаний не позивачкою, а іншою особою. З вище наведеного слідує, що на момент визначеної в договорі купівлі-продажу, який зареєстрований в реєстрі за № 1-1098 дати, а саме - 06.04.2012 рік, позивач мала інше прізвище, була зареєстрована за іншою адресою, експертиза встановила, що підпис виконаний не позивачкою, а іншою особою. Суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що вона не укладала договір купівлі-продажу від 06.04.2012 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1-1098 аргументовано належними на те доказами. Доводи представника відповідача 1 про те, що почеркознавча експертиза згідно чинного законодавства може проводитись виключно державними установами не береться судом до уваги, так як таке твердження не відповідає дійсності. Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і висновками експертизи. Крім того, на експертне почеркознавче дослідження не поширюється вимога щодо необхідності його проведення виключно державними спеціалізованими установами. Такий висновок зробив ВС в постанові від 17.10.2018 року у справі № 526/2465/16-ц. Розглядаючи наведені доводи сторони відповідача 1, суд зауважує той факт, що сторона відповідача 1 була вправі під час розгляду справи заявляти клопотання про витребування доказів та призначенням будь-якої судової експертизи, проте таким правом сторона ТОВ «Котеджне Містечко «Еко-Світ», не скористалася. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами, міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) зазначено, що: «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема,ст. 1 Першого протоколу до неї /1952 року/ передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майно, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користування майном відповідно до загальних інтересів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у законодавстві України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Враховуючи викладене, суд зобов`язаний прийняти до уваги при вирішенні цього спору положення Конституції України як норми прямої дії, які встановлюють конституційне право громадян отримати та реалізувати своє право власності на землю, отримати ефективний судовий захист від протиправних посягань та порушень такого права. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, непорушність права власності, а саме ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, шляхом застосування передбачених законом способів. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. В той час, ст. 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. При цьому за змістом статті 388 названого Кодексу випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею іншим шляхом, ніж було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння або було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, що і має місце в спірних відносинах. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 6 Листа «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» від 27.09.2012 року за № 10-1387/0/4-12, захист права особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України (постанова ВССУ від 30.01.2012 року № 6-61цс11) Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 року у справі № 916/3727/15 зазначає, що зі змісту вказаних нормативних приписів вбачається, що лише і виключно власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Як зазначає Верховний Суд у постановах від 04.06.2019 року у справі № 5/112-Б-10, від 21.08.2018 року у справі № 902/1722/14, від 09.10.2018 року у справі № 922/2621/17, виходячи з аналізу статей 387, 388 ЦК України, власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності шляхом витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Предмет доказування у справах за таким позовом становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-то факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності в позивача суб`єктивного матеріального права на витребування майна з чужого незаконного володіння, він повинен надати суду відповідні належні докази, що підтверджують його право на зазначене майно. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було надано суду належні докази, що спірні земельні ділянки належать їй на праві власності, а саме такими доказами є належним чином завірені копії державних актів на право власності на земельні ділянки в матеріалах справи: Серія ЯЖ № 221349, Серія ЯЖ № 221353, Серія ЯЖ № 221201, Серія ЯЖ № 221219, Серія ЯЖ № 221218, Серія ЯЖ № 221215, Серія ЯЖ № 221335, Серія ЯЖ № 221336, Серія ЯЖ № 221340, Серія ЯЖ № 221341, Серія ЯЖ № 221226, Серія ЯЖ № 221220, Серія ЯЖ № 221223, Серія ЯЖ № 221225, Серія ЯЖ № 221217, Серія ЯЖ № 221216. Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством. Порядок засвідчення копій документів визначений п. п. 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55. За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом"; назви посади; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Аналогічна правова позиція висвітлена в рішенні ВС/КГС у справі № 904/8549/17 від 11.07.2018 року, а саме що незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказами у справі і є підставою для скасування судового рішення. Таким чином, суд не бере до уваги доводи представника відповідача 1 про те, що акти на право власності на спірні земельні ділянки відсутні у позивача у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу від 06.04.2012 року, так як позивачем до суду надано належним чином засвідчені їх копії, питання про витребування у позивача оригіналів даних державних актів, чи надання суду для огляду в судовому засіданні представником ТОВ «Котеджне Містечко «Еко-Світ» заявлено не було. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що вірність наданих позивачем копій доказів згідно з оригіналом було засвідчено представником позивача, який є адвокатом і щодо якого сторони не заявляли сумнівів щодо його добросовісності, підстави у суду збирати докази у вказаній справі з власної ініціативи відсутні. Суд не встановив підстав недобросовісної поведінки зі сторони позивача, чи його представника. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також у пункті 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Аналіз частини п`ятої статті 12 ЦК України свідчить про те, що добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Щодо належного способу захисту, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц, провадження № 14-2цс21 «Питання розмежування віндикаційного та негаторного позовів висвітлювалось і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18). Зокрема, в пункті 39 зазначено, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду; в пункті 89 зазначено, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. З огляду на усталену практику Великої Палати Верховного Суду, з метою більш чіткого і ясного викладення своєї правової позиції Велика Палата Верховного Суду вважає доцільним частково відступити від зазначених висновків шляхом такого уточнення: визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння» (п. 72 постанови). Згідно п. п. 146, 152, 153, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц, провадження № 14-2цс21 «набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення) з цієї особи нерухомого майна. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав (записів до Державного реєстру прав). З відображенням таких відомостей (записів) у Державному реєстрі прав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпує свою дію. Отже, вимога про скасування такого рішення після внесення на його підставі відповідних відомостей (записів) до Державного реєстру прав не відповідає належному способу захисту. Пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 3 свого Листа «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28.01.2013 року за № 24-150/0/4-13 роз`яснив, що крім речових, існують також зобов`язальні способи захисту права власності. До речових способів захисту права власності належать позови про витребування майна з чужого незаконного володіння, позови про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, і позови про визнання права власності. Одним із основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння. По суті, це вимога власника, який не володіє майном, повернути майно в натурі. До умов пред`явлення віндикаційного позову належать такі: 1) власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; 2) майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало у фактичному володінні іншої особи; 3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально визначеним. 4) віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав. Отже, з підстав зазначених в листі ВССУ, позивач має всі необхідні передумови для пред`явлення віндикаційного позову, оскільки будучи власником земельних ділянок не здійснює фактичне володіння над спірними земельними ділянками, яка знаходиться в повному розпорядженні відповідачів, зберігається в натурі та є індивідуально визначеною, а віндикаційний позов, пред`явлений позивачем, має недоговірний характер (земельні ділянки вибули поза волею позивача) та спрямований на захист її речових прав на земельну ділянку та незавершене будівництво, право приватної власності на яку позивач набув в законний спосіб та сторонами не оспорювався. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 свого Листа «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28.01.2013 року за № 24-150/0/4-13 роз`яснив, що власник майна не може витребувати його з незаконного володіння іншої особи за сукупної наявності трьох умов: а) набувач має бути добросовісним набувачем - він не повинен знати, що купує майно не у власника; б) майно має бути придбане за гроші, тобто повинно бути саме купленим; в) власник має втратити володіння цим майном із власної волі, тобто майно має бути передане власником за договором (схову, майнового найму) іншій особі, яка б продала його добросовісному набувачеві. За таких обставин, позивач має право витребувати із незаконного володіння відповідачів земельні ділянки, оскільки відсутня сукупна наявність всіх трьох умов, а саме умова про те, що власник має втратити володіння цим майном із власної волі, тобто майно має бути передане власником за договором іншій особі, яка б продала його добросовісному набувачеві. Така умова, як одна із підстав для витребування речі з незаконного володіння добросовісного набувача, міститься і в ст. 388 ЦК України. Однак, як вже зазначалося, земельні ділянки, не передавалась позивачем третій особі за договором, що свідчило б про втрату володіння цим майном із власної волі, відповідно набуття права на земельні ділянки третіми особами є не правомірними та незаконними. Таким чином, з наведених вище актів законодавства України та судової практики, випливає, що позивач як власник земельних ділянок (на підставі якого в подальшому було сформовано нові об`єкти які є предметом спору) і які вибули з володіння позивачки не з її волі, шляхом укладення від її імені договору купівлі-продажу, має право на підставі ст. 330, 388 ЦК України, витребувати земельні ділянки та новостворені об`єкти які є предметом спору від відповідачів як останніх володільців, оскільки є всі необхідні умови та законні підстави як для пред`явлення віндикаційного позову так і для витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння. Щодо новостворених об`єктів нерухомого майна. Судом встановлено, що державним реєстратором Руденко А.Л. через сім років після нібито посвідчення договору Сніжнянським держнотаріусом, зареєстрований [PERSON] (ДРФО [NUMBER] , [ADDRESS] ) власником таких належних позивачу земельних ділянок: № 7 таблиці - площею 0,2425 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0303 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1857381332224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; відомості з ДЗК, серія та номер: 11276040, виданий 19.06.2019, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47466304 від 24.06.2019 09:19:55, Руденко Аліна Леонідівна , Гірська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 10 таблиці - площею 0,2464 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0296 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1857583332224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47470880 від 24.06.2019 11:13:05, Руденко Аліна Леонідівна , Гірська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 12 таблиці - площею 0,2464 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0615 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1858647432224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; відомості з ДЗК, серія та номер: 11276040, виданий 19.06.2019, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47493395 від 25.06.2019 11:55:27, Руденко Аліна Леонідівна , Гірська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 4 таблиці - площею 1,9702 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0760 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1858820832224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; відомості з ДЗК, серія та номер: 11276040, виданий 19.06.2019, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47496813 від 25.06.2019, Руденко Аліна Леонідівна , Гірська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 1 таблиці - площею 0, 2506 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0313 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1858771032224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; відомості з ДЗК, серія та номер: 11276040, виданий 19.06.2019, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47495918 від 25.06.2019, Руденко Аліна Леонідівна , Гірська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 5 таблиці - площею 1,9711 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0754 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1857551032224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; відомості з ДЗК, серія та номер: 11276040, виданий 19.06.2019, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47470226 від 25.06.2019, Руденко Аліна Леонідівна, Гірська сільська рада Бориспільського району, Київська область). Крім того, іншим державним реєстратором Тимошенко О.О. також через сім років після нібито посвідчення договору Сніжнянським держнотаріусом зареєстрований [PERSON] (ДРФО [NUMBER] , [ADDRESS] ) власником таких належних позивачу земельних ділянок, загальною площею 1,7375 га: № 8 таблиці - площею 0,2463 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0299 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1863582132208; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 24.09.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47597852 від 03.07.2019 11:15:15, Тимошенко Ольга Олександрівна, Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 9 таблиці - площею 0,2464 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0292 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1863448432208; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 28.03.2016, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області, Результат перевірки бланка ВРР 608607. Дата витрачання бланка: 06.04.2012. Дата та час перевірки бланка: 27.06.2019 11:28:47; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47594989 від 03.07.2019 09:58:19, Тимошенко Ольга Олександрівна, Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 11 таблиці - площею 0,5014 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0757 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1864023532224; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 22.09.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47606805 від 03.07.2019 15:41:35, Тимошенко Ольга Олександрівна, Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 13 таблиці - площею 0,4927 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0758 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1864362032224; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 23.09.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47614214 від 04.07.2019 09:31:59, Тимошенко Ольга Олександрівна , Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область) № 14 таблиці - площею 0,2507 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0324 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1864400232224; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 21.09.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47614638 від 04.07.2019 09:43:39, Тимошенко Ольга Олександрівна, Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 2 таблиці - площею 0,4928 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0756 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1864475632224; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47616416 від 04.07.2019, Тимошенко Ольга Олександрівна , Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область); № 3 таблиці - площею 0,2464 га, кадастровий номер 33222487000:03:001:0305 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1863866632208; Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 1-1098, виданий 06.04.2012, видавник: Сніжнянська державна нотаріальна контора Донецької області; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47603726 від 04.07.2019, Тимошенко Ольга Олександрівна , Щасливська сільська рада Бориспільського району, Київська область). В подальшому, Приватний нотаріус Бойко О.В. здійснив державну реєстрація створення [PERSON] (ДРФО [NUMBER] , але вже інша адреса [ADDRESS] та інший паспорт [NUMBER] виданий Пролетарським РВ УМВС України в Донецький обл. 19.07.2005 року) юридичної особи (31.07.2020 15:31:26, [NUMBER] ) - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ" (ЄДРПОУ 43741163), до статутного фонду якого передані земельні ділянки зареєстровані на підставі договору 1-1098 від 06.04.2012 року, посвідченого нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори Таранцовим О.А. За 5 календарних днів приватний нотаріус Бойко О.В. здійснив державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи (05.08.2020 20:37:48, 10741050001092277), що полягали в зміні складу засновників (учасників) з [PERSON] на Деяка Івана Степановича , ( [INFO] , країна громадянства - Україна, місце проживання - [ADDRESS] ), який з моменту створення (тобто вже цілих п`ять календарних днів) був директором цього товариства. Державний реєстратор Одрихівський Олексій Тимофійович (Пірнівська сільська рада Вишгородського району) зареєстрував зміну власника належних позивачу земельних ділянок на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ", код ЄДРПОУ 43741163: № 5 таблиці - площею 1,9711 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0754, (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1857551032224; Підстава для державної реєстрації: Акт приймання-передачі та оцінки негрошового вкладу учасника до статутного капіталу ТОВ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ", серія та номер: б/н, виданий 03.08.2020, видавник: Сторони; відомості з ДЗК, серія та номер: 21901136, виданий 03.08.2020, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53474617 від 05.08.2020 16:54:49, Одрихівський Олексій Тимофійович, Пірнівська сільська рада Вишгородського району, Київська область); № 4 таблиці - площею 1,9702 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0760, (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1858820832224; Підстава для державної реєстрації: Акт приймання-передачі та оцінки негрошового вкладу Учасника до статутного капіталу ТОВ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ", серія та номер: б/н, виданий 03.08.2020, видавник: Сторони; відомості з ДЗК, серія та номер: 21902481, виданий 03.08.2020, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53475347 від 05.08.2020 17:28:05, Одрихівський Олексій Тимофійович, Пірнівська сільська рада Вишгородського району, Київська область); № 3 таблиці - площею 0,2464 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0305, (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1863866632208; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 22.09.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: Акт приймання-передачі та оцінки негрошового вкладу Учасника до статутного капіталу ТОВ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ", серія та номер: б/н, виданий 03.08.2020, видавник: Сторони; відомості з ДЗК, серія та номер: 21902671, виданий 03.08.2020, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53476044 від 05.08.2020 18:03:04, Одрихівський Олексій Тимофійович, Пірнівська сільська рада Вишгородського району, Київська область); № 2 таблиці - площею 0,4928 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0756, (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1864475632224; Дата державної реєстрації земельної ділянки: 22.09.2015, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області; Підстава для державної реєстрації: Акт приймання-передачі та оцінки негрошового вкладу Учасника до статутного капіталу ТОВ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ", серія та номер: б/н, виданий 03.08.2020, видавник: Сторони; відомості з ДЗК, серія та номер: 21902562, виданий 03.08.2020, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53475660 від 05.08.2020 17:41:47, Одрихівський Олексій Тимофійович, Пірнівська сільська рада Вишгородського району, Київська область); № 1 таблиці - площею 0,2506 га, кадастровий номер 3222487000:03:001:0313 Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1858771032224; Підстава для державної реєстрації: Акт приймання-передачі та оцінки негрошового вкладу учасника до статутного капіталу ТОВ "КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО "ЕКО-СВІТ", серія та номер: б/н, виданий 03.08.2020, видавник: Сторони; відомості з ДЗК, серія та номер: 21902622, виданий 03.08.2020, видавник: Державний земельний кадастр; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53475855 від 05.08.2020 17:52:00, Одрихівський Олексій Тимофійович, Пірнівська сільська рада Вишгородського району, Київська область). Після чого, Товариством з обмеженою відповідальністю «КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО «ЕКО-СВІТ» в особі директора Деяка Івана Степановича було здійснено поділ земельних ділянок: Так, земельна ділянка з кадастровим номером 32222487000:03:001:0754 загальною площею 1, 9711 га на підставі заяви директора ТОВ КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО ЕКО-СВІТ» про згоду на поділ земельних ділянок 391 від 16.03.2021 року була поділена, в результаті чого зареєстровано наступні ділянки: 3222487000:03:001:5261 загальною площею 0.114га, 3222487000:03:001:5263 загальною площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5653 загальною площею 0.1294га, 3222487000:03:001:5259 загальною площею 0.114 га, 3222487000:03:001:5264 загальною площею 0.114га, 3222487000:03:001:5258 загальною площею 0.114га, 3222487000:03:001:5651 загальною площею 0.114га, 3222487000:03:001:5262 загальною площею 0.114га, 3222487000:03:001:5652 загальною площею 0.114га, 3222487000:03:001:5654 загальною площею 0.1139га, 3222487000:03:001:5655 загальною площею 0.1139га, 3222487000:03:001:5657 загальною площею 0.1139га, 3222487000:03:001:5656 загальною площею 0.1139га, 3222487000:03:001:5658 загальною площею 0.1139га, 3222487000:03:001:5659 загальною площею 0.1139га, 3222487000:03:001:5662 загальною площею 0.1041 га, 3222487000:03:001:5660 загальною площею 0.0711га, 3222487000:03:001:5661 загальною площею 0.0711га. При цьому, новостворена земельна ділянка з кадастровим номером 3222487000:03:001:5660 площею 0.0711 га була відчужена за Договором купівлі-продажу від 18.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Новостворена земельна ділянка за кадастровим номером 3222487000:03:001:5661 площею 0.711 га була відчужена за Договором купівлі-продажу від 18.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Земельна ділянка з кадастровим номером 32222487000:03:001:0760 загальною площею 1, 9702 га на підставі заяви директора ТОВ КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО ЕКО-СВІТ» про згоду на поділ земельних ділянок 388 від 16.03.2021 року була поділена, в результаті чого зареєстровано наступні ділянки: 3222487000:03:001:5677 загальною площею 0.1399 га, 3222487000:03:001:5676 загальною площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5675 загальною площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5674 загальною площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5673 загальною площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5672 загальною площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5671 загальною площею 0.1399 га, 3222487000:03:001:5670 загальною площею 0.14 га, 3222487000:03:001:5669 загальною площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5668 загальною площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5667 загальною площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5666 загальною площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5665 загальною площею 0.0988 га, 3222487000:03:001:5664 загальною площею 0.0988 га, 3222487000:03:001:5663 загальною площею 0.16 га. Новостворена земельна ділянка з кадастровим номером 3222487000:03:001:5677 загальною площею 0.1399 га була відчужена 02.10.2021 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л.Д. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Станом на дату подання даної позовної заяви, за [PERSON] зареєстровано наступні належні Позивачеві земельні ділянки: 3222487000:03:001:0324 площею 0.2507 га, 3222487000:03:001:0758 площею 0.4927 га, 3222487000:03:001:0757 площею 0.5014 га, 3222487000:03:001:0299 площею 0.2463 га, 3222487000:03:001:0292 площею 0.2464 га, 3222487000:03:001:0615 площею 0.2464 га, 3222487000:03:001:0296 площею 0.2464 га, 3222487000:03:001:0303 площею 0.2452 га. Земельна ділянка з кадастровим номером 32222487000:03:001:0305 загальною площею 0.2464 га на підставі заяви директора ТОВ «КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО «ЕКО-СВІТ» про згоду на поділ земельних ділянок 387 від 16.03.2021 року була поділена, в результаті чого зареєстровано наступні ділянки: 3222487000:03:001:5681 загальною площею 0.1232 га, 3222487000:03:001:5680 загальною площею 0.1232 га. Земельна ділянка з кадастровим номером 32222487000:03:001:0313 загальною площею 0.2506 га на підставі заяви директора ТОВ «КОТЕДЖНЕ МІСТЕЧКО ЕКО-СВІТ» про згоду на поділ земельних ділянок 389 від 16.03.2021 року була поділена, в результаті чого зареєстровано наступні ділянки: 3222487000:03:001:5679 площею 0.1253 га, 3222487000:03:001:5678 площею 0.1253 га. Земельна ділянка за кадастровим номером 3222487000:03:001:0762 площею 0.4927 га 26.06.2021 року була відчужена на підставі договору купівлі-продажу номер 308, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Єременко Л.О. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Земельна ділянка за кадастровим номером 3222487000:03:001:0758 площею 0.7431 га 26.06.2021 року була відчужена на підставі договору купівлі-продажу номер 312, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Єременко Л.О. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Земельна ділянка за кадастровим номером 3222487000:03:001:0757 площею 0.5014 га 26.06.2021 року була відчужена на підставі договору купівлі-продажу номер 310, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Єременко Л.О. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Земельна ділянка за кадастровим номером 3222487000:03:001:0573 площею 1.5042 га 26.06.2021 року була відчужена на підставі договору купівлі-продажу номер 306, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Єременко Л.О. на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Об`єкти створені внаслідок формального поділу не можуть вважатися новоствореними у розмінні норм ЦК України. Отже, внаслідок такого поділу об`єкта майна попередній власник не позбавлений права звернутися з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, навіть якщо майно зазнало тих чи інших перетворень. Відчужене поза волею власника майно може бути витребуване з чужого незаконного володіння навіть у разі закриття відповідного розділу в Державному реєстрі та скасування індивідуального номера об`єкта нерухомого майна. Такої ж думки дотримувався Верховний Суд України (зокрема, у своїй постанові від 06.07.2016 року у справі №6-1213цс16) Таким чином, на підставі ст. ст. 330, 388 ЦК України, які регулюють речовий спосіб захисту права на майно та є спеціальним по відношенню до інших способів захисту цивільних прав, позивач має право пред`явити віндикаційний позов набувачеві про витребування з його незаконного володіння спірних об`єктів нерухомого майна, а саме: земельні ділянки розташовані в адміністративних межах Ходосівської сільської ради Київської області, які вибулу з володіння Позивача не з її волі, не заявляючи при цьому будь-яких інших додаткових вимог, пов`язаних з визнанням недійсних рішення про державну реєстрацію права власності, свідоцтва на право власності та інше. Вказані вище висновки обґрунтовані саме тим, що спеціальне положення ст. 330 ЦК України встановлює умови, які перешкоджають набуттю права власності добросовісним набувачем на майно, за наявності яких воно може бути витребуване власником, зокрема у тому випадку, якщо майно вибуло з володіння власника поза його волею. Таким чином, відповідачі не набули права власності на спірні земельні ділянки, такі об`єкти неправомірно та незаконно вибули з володіння [PERSON] не з її волі, а тому, на підставі ст. ст. 330, 388 ЦК України, вона має право витребувати такі об`єкти у відповідачів. Тобто, право власності [PERSON] на спірні об`єкти, не припинилися, оскільки позивач, в порядку передбаченому ст. ст. 316-319, 321, 346-347 ЦК України, не проявила свою волю до її розпорядження, шляхом укладання будь-якої із цивільно-правових угод, наявність якої є умовою для набуття відповідачами права власності на спірні об`єкти нерухомого майна на підставі ст. ст. 330, 388 ЦК України, а тому позов підлягає задоволенню. У постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі № 6-2407цс15 зроблено висновок, що "витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. До того ж одна з умов застосування віндикаційного позову - відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів". У пунктах 37 - 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що "предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду". У практиці Європейського суду з прав людини (серед багатьох інших, рішення Європейського суду з прав людини у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року, «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Сєрков проти України» від 07.07.2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам, право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Так, Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Європейський суд з прав людини, оцінюючи можливість захисту права, особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно, якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали Європейського суду з прав людини у справах «Раймондо проти Італії» від 22.02.1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 05.07.2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 05.07.2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 04.09.2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 06.11.2008 року). Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 29.06.2016 року (справа № 6-1376цс16), яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Верховний Суд України у своїх правових позиціях, викладених по справі № 6-3089цс15 зазначив, що згідно із статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача За змістом цієї статті випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Норми статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Отже, норми статей 1212 та 388 ЦК України можуть застосуватись у випадках, коли певна вимога власника майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання або збереження майна без достатньої правової підстави. При цьому підстави застосування положень статті 1212 ЦК України є більш широкими, ніж статті 388 цього Кодексу. Наявність підстав для витребування майна за статтею 388 ЦК України не виключає застосування положень статті 1212 цього Кодексу в частині, що не суперечать положенням статті 388 ЦК України. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу судового захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У § 145 рішення від 15.11.1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом. Статтею 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Цивільним кодексом України передбачено, зокрема, такі способи захисту порушених прав як віндикація або реституція. При цьому, реституція застосовується саме у спорах про визнання правочинів недійсними або нікчемними і полягає у поновленні порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, якою порушене право особи, тобто повернення або відновлення матеріальних цінностей у натурі - тих же самих, або подібних, або речей такої самої вартості. Якщо їх неможливо повернути у натурі, то відшкодовується їх вартість у грошах. Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першоюстатті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першоїстатті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18). Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Таким чином, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах. Аналіз встановлених судом обставин переконливо свідчить про те, що позивач будь-яких дій щодо передачі третім особам належних їй земельних ділянок не вчиняла, будь-які акти приймання-передачі щодо передачі права на належні їй земельні ділянки не підписувала і у будь-який інший спосіб не відчужувала, у жодного нотаріуса не підписувала, а тому зазначені земельні ділянки вибули із власності [PERSON] без її волевиявлення, а відповідачі відповідно без відповідної правової підстави заволоділа цими земельними ділянками, чим було порушено право позивача, мирно володіти своїм майном. Враховуючи викладене, а також з метою відновлення порушених прав позивача, як законного власника земельних ділянок, які поза волею вибули із її власності, та доказів на спростування вимог позову з боку відповідача суду надано не було, а відтак наявні підстави витребування майна із чужого володіння, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Щодо клопотання представника відповідача 1 застосувати в даній справі строк позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності відповідно до статті 257 ЦК України становить три роки. Згідно з частиною 1 статті З ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів У країни, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» і набрала чинності для України 11.09.1997 року. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Терміни позовної давності, що є звичайним явищем в національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконують кілька завдань, в тому числі забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (судове рішення від 20.09.2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Російської Федерації», пункт 570, та судове рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 51). Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне, Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Мельник проти України» від 28.03.2006р. вказав про те, що регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини, суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача 1 про застосування строку позовної давності з огляду на те, що з матеріалів справи вбачається, що спірні земельні ділянки вибули із власності позивача поза її волею, тобто позивач не могла знати про наявність договору купівлі-продажу від 2012 року. Крім того суд відзначає, що спірні земельні ділянки були зареєстровані лише через сім років, після укладення так званого договору купівлі-продажу, що також було перешкодою для позивача дізнатися про своє порушене право. Суд вважає переконливим твердження позивача, що тільки 25.02.2021 року під час проведення слідчих дій в межах кримінального провадження № 42020100000000604 від 24.12.2020 року їй стало відомо, що належні їй земельні ділянки на території Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі зареєстровані за Відповідачами. Так як з матеріалів справи вбачається, що позивач вживала активні дії щодо відновлення свого порушеного права на мирне володіння майном, одразу після 25.02.2021 року. Зокрема в березні 2021 року нею було подано скаргу до МЮУ. Представник відповідача 1, у поданому нею відзиві зазначала, що факт відмови МЮУ у задоволенні скарги [PERSON] є підставою для відмови позивачу у позові, проте суд, відповідаючи на таке твердження представника відповідача 1 зазначає, що не може погодитися з ним, так як Міністерство юстиції України при перевірці скарги досліджувало лише процедуру проведення реєстрації спірних земельних ділянок, а не правомірність правочинів на підставі яких відбулось вибуття майна від однієї особи до іншої. Також судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача 1 про те, що [PERSON] могла довідатися про вибуття майна з її володіння ще у 2012 році у зв`язку із тим, що позивач кожного року мала нести видатки по сплаті земельного податку, так як судом не виключається той факт, що позивачем було сплачено земельний податок на кілька років вперед, що не забороняється законом, також матеріали справи не містять доказів того, що позивачу направлялися платіжки з податкової щодо сплати податку, так як і відсутні докази сплати відповідного податку відповідачами. Крім того, сплата земельного податку не свідчить про наявність у особи права власності або користування земельною ділянкою та не підтверджує такого права. Враховуючи викладене, перевіривши факти і обставини, якими сторона позивача обґрунтовувала свої вимоги, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши характер правовідносин, що виникли між сторонами, і надавши їм належну правову оцінку, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає, що позов обґрунтований та законний, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 11350 гривень, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів. Враховуючи викладене,

Outcome: approved