Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2011 року. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з відповідачем подружні стосунки належним чином не склалися, станом на дату звернення із даною позовною заявою подано позов до Луцького міськрайонного суду Волинської області про розірвання шлюбу між сторонами. Вказує, що самостійно немає змоги утримувати дітей, оскільки отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 6500 грн. Зазначає, що витрати на старшого сина складають у розмірі 6300 грн., а на меншого близько 6000 грн. Батько дітей добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання синів хоча має змогу, адже займається ремонтами зовнішніх та внутрішніх робіт, а тому має значний дохід. Враховуючи вищевикладене просить стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, у розмірі 3150 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Булат Ю.В. надійшла заява в якій вона просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи засобами мобільного зв`язку, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку смс повідомлення щодо документу «судова повістка», в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Також в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду, згідно якого відповідачу вручено ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками - 01.11.2022 року. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав , суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дослідженими копіями свідоцтва про народження (а.с.5.6). Також встановлено, що неповнолітні сини проживають разом з матір`ю, яка здійснює їх виховання, догляд та матеріальне утримання. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривні, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідач не надав відзив на позовну заяву, в судове засідання не з`явився,не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання спільних з позивачем синів, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обґрунтованими та такими, що базуються на нормах чинного сімейного законодавства України. В матеріалах справи відсутні дані про доходи відповідача, а тому, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, у розмірі 3150 гривень щомісячно, та на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, у розмірі 3000 гривень щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з розрахунку витрат на кожну дитину, який наведено у позовній заяві. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, їх фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітніх дітей. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 992, 40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved