Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача щомісячно аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . [INFO] сину виповнилось 18 років, але він продовжує навчання у вищому учбовому закладі, у зв`язку з чим потребує додаткових коштів на своє утримання. Станом на теперішній час дитина навчається в Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж промислової автоматики та інформаційних технологій Одеського національного технологічного університету» на другому курсі денного відділення за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення». Термін закінчення навчання 30.06.2024 року. У зв`язку з продовженням навчання значно збільшились витрати по утриманню дитини, оскільки син навчається в м. Одесі, з чим пов`язані значні матеріальні затрати на проїзд до навчального закладу, а також кошти на придбання учбового матеріалу, спеціального одягу, продуктів харчування тощо. Крім того, дитина має вади здоров`я, а саме хронічне захворювання на цукровий діабет 1-го типу, у зв`язку з чим потребує тривалого постійного лікування, що відповідно також впливає на обсяг витрат по утриманню дитини. Відповідач матеріальної допомоги на навчання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює в АТ «ДТЕК Одеські електромережі», де отримує стабільну пристойну заробітну плату. За таких обставин, вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимогах наполягає та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглянути у його відсутність. Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеського району Одеської області №1115 від 22.09.2022 року (а.с.6). З 01.09.2020 року [PERSON] навчається у ВСП «Фаховий коледж промислової автоматики та інформаційних технологій Одеського національного технологічного університету» на ІІ курсі спеціальності 121 «Інженерія програмного забезпечення» в групі КП-201 на відділенні «Інформаційних технологій» (денне відділення) за кошти Державного бюджету України. Термін закінчення закладу освіти 30.06.2024 року, що підтверджується довідкою ВСП Фаховий коледж промислової автоматики та інформаційних технологій Одеського національного технологічного університету» №1849 від 08.08.2022 року (а.с.7). Із корінця медичного висновку №49 на дитину з інвалідністю віком до 18 років від 19.11.2020 року вбачається, що [PERSON] хворіє на цукровий діабет І типу (а.с.8). Відповідач матеріальної допомоги на навчання сина не надає. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~199\~СК України,\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право\~на утримання\~припиняється у\~разі припинення\~навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі\~ст.\~200\~СК України\~суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, у разі припинення якого право на утримання припиняється. Навчання, крім побутових витрат, також потребує коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги, що спільна дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, відповідач як батько зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися до досягнення ним двадцяти трьох років, матеріальне становище позивачки та відповідача, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, а тому вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на період навчання їх дитини, але не більше, як до досягнення нею 23 років, у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму щомісяця. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, з урахуванням чого суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме з 18.10.2022 року. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved