Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 04 жовтня 2016 року відповідач уклав з ПАТ «Ідея Банк» угоду № С03.217.72290 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до якої відповідачу було встановлено максимальний ліміт кредитної лінії - 200 000 грн. Банк на виконання умов угоди надав позичальнику грошові кошти в сумі 7000 грн,. Процентна ставка за користування кредитом становить 48,00% річних. Відповідач зобов`язався повернути кошти в строк до 04.10.2021, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, однак свої зобов`язання за кредитом не виконав, має заборгованість в розмірі 20990,76 грн. На підставі договору факторингу від 03.12.2020 право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Профіт Капітал», у зв`язку з чим останній просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, а також 3% річних за користування кредитом в розмірі 1085,06 грн. та заборгованість за інфляційними витратами в розмірі 5814,44 грн. Від відповідача відзив на позов не надходив. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. 03 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 04 жовтня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» і [PERSON] укладено угоду № С03.217.72290 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до п.2 якої Банк відкрив Клієнту поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, та випустив Клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard Word терміном на два роки, з максимальним лімітом кредитної лінії по поточному рахунку 200 000,00 грн., з лімітом кредитної лінії, доступним Клієнту на момент укладання угоди - 7000,00 грн. Як зазначено в п.п.3.3 Угоди, процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48,0000 % річних. В п.4 Угоди зазначено, що повернення заборгованості здійснюється згідно умов Договору, типового графіку розрахунку сукупної вартості кредиту, а також тарифів, які розміщені на сайті Банку. Підписавши Угоду, в п.5.1. якої зазначено, що Клієнт ознайомлений з Умовами Договору, які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний, відповідач підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору на зазначених в ньому умовах, умови повернення коштів, тобто зобов`язався договір виконувати (а.с.5). Із виписки по рахунку відповідача № [NUMBER] вбачаються операції з видачею траншу кредиту, поповнення поточного рахунку, погашення заборгованості по кредиту, списання комісії тощо (а.с.6-7). Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно з довідкою-розрахунком ПАТ «Ідея Банк» заборгованість відповідача по договору станом на 03 грудня 2020 року становить 20990,76 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість за основним боргом, 13990,76 грн - заборгованість за несплаченими відсотками (а.с.8). 03 грудня 2020 року АТ «Ідея Банк» уклало з ТОВ «Профіт Капітал» договір факторингу № 12/90, згідно з яким відступило останньому право вимоги до [PERSON] за договором № С03.217.72290 від 04.10.2016 (а.с.16-21). Позивач направив боржнику досудову вимогу від 30 листопада 2021 року щодо дострокового повернення простроченої суми заборгованості в розмірі 20990,76 грн. в якій попередив про подання позову до суду у разі невиконання даної вимоги (а.с.10-12). За невиконання зобов`язань за договором позивачем здійснено нарахування 3% річних на кредитну заборгованість за період з 03.12.2020 по 23.08.2022 в розмірі 1085,06 грн та інфляційних втрат в розмірі 5814,44 грн (а.с.9). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, наданими йому на підставі укладеного договору, належним чином умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло права вимоги до [PERSON] за договором № С03.217.72290 від 04.10.2016 в сумі 20990,76 грн. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись з вказаним позовом позивач окрім суми заборгованості просить стягнути з відповідача три відсотки річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитними договором. Відповідач (позичальник) не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не подав до суду відзиву на вимоги позивача та доказів на їх спростування. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат у заявлених позивачем розмірах. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку та враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, нарахування процентів за користування кредитом було передбачено умовами договору, укладеного між відповідачем та первісним кредитором, тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved