Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, в яких просить ухвалити рішення яким, надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації матері за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 жовтня 2017 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сумісне життя з відповідачем не склалося. З липня 2020 року позивач зібрала свої речі та речі дитини та переїхала проживати за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. Дитини проживає разом із позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. З моменту розірвання шлюбу сторони не спілкуються. Позивачка звернулася до відповідача [PERSON] з проханням щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із нею, але відповіді від відповідача так і не надійшло. 17 вересня 2021 року позивачка звернулася до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої доньки, але у реєстрації дитини їй було відмовлено у зв`язку з ненаданням письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. Оскільки з відповідачем будь-які засоби зв`язку відсутні, отримати його письмову згоду на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері неможливо, позивач просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] . Ухвалою судді від 21.10.2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України,в порядку статей 128, 130 ЦПК України. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду останній не подавав. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, не забезпечив явку свого представника до судового засідання, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судовою повісткою, будь-яких клопотань або заяв до суду не подавав. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, неповідомлення відповідачем причин неявки на судове засідання, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, що відповідає ч.1 ст. 280 ЦПК України. Судом не здійснювалось фіксування судового засідання технічним записом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 10 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 20.07.2018 року, [PERSON] народилася [INFO] у м. Одесі, її батьками зазначені сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 3287. Відповідно до Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 серпня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки № К3-207205-ф/л від 30.09.2020 року, виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 17 вересня 2021 року [PERSON] , з метою зміни місця проживання та місця реєстрації своєї дочки, звернулася із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради. В проведенні вказаної реєстраційної дії позивачу було відмовлено, оскільки відсутня згода батька дитини на реєстрацію її за новим місцем проживання, що підтверджується відповіддю Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 17.09.2021 року. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частин 1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно з п. 26 Правил, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як встановлено судом, за відсутності письмової згоди батька на реєстрацію, позивач позбавлена можливості зареєструвати малолітню дитину. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей віком до 14 років, тому приходить до висновку, що рішення про надання згоди на зміну місця реєстрації дитини без згоди батька за місцем проживання матері буде ефективним способом захисту прав дитини. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved