Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

18.08.2022 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Нововолинської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги мотивує тим, що її матір [PERSON] померла [INFO] . Її батько [PERSON] помер [INFO] . Під час шлюбу батьки позивача побудували житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , яка була перейменована на [ADDRESS] , згідно з рішенням Нововолинської міської ради від 24.05.2016 р. № 8/18 « Про перейменування вулиць міста». Вказує, що за презумпцією права спільної сумісної власності подружжя кожному з її батьків належало право власності на зазначений будинок в розмірі 1/2 частки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку майна, яку фактично отримали чоловік [PERSON] та дочка - позивач по справі [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, які постійно проживали разом із спадкодавцем до часу відкриття спадщини, що підтверджується відміткою про реєстрацію спадкодавця і спадкоємців у будинковій книзі. Однак юридично спадщину вони не оформили. Розмір успадкованих часток майна [PERSON] становить по 1/2 кожному, або по 1/4 частці від усього будинку. Таким чином вважає, що позивачу належить право власності на ј частку будинку, а її батькові на 3/4 частки будинку. Зазначає, що її рідна сестра [PERSON] не прийняла спадщину після батьків, оскільки не проживала разом з ними до дня їх смерті, не подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини у встановлений чинним законодавством шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, та не має наміру продовжувати цей строк у судовому порядку. Інших спадкоємців, які б мали право на спадщину після її батьків немає. Позивач прийняла спадщину після [PERSON] у відповідності з ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Стверджує, що вона є єдиним спадкоємцем, який отримав спадщину після [PERSON] і [PERSON] за законом першої черги, і таким чином вважає, що їй належить право власності на весь житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з експлікацією в технічному паспорті будинок є двохповерховим, 8-ми кімнатним загальною площею 220,0 кв.м., жилою площею 139,6 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами. Вказує, що через відсутність правовстановлюючого документа про власність спадкодавців на житловий будинок позивач не може отримати свідоцтво про спадщину за законом на вказане спадкове майно, що вбачається з постанови приватного нотаріуса Володимир Волинського районного нотаріального округу у Волинській області Башинської Л.П. від 11.07. 2022р. Оскільки відповідно до Іструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України до правовстановлюючих документів на житловий будинок відноситься рішення суду, тому воан змушена звернутися в суд з позовом про визнання за мною права власності на зазначений житловий будинок. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. У цьому випадку до правовідносин щодо спадкування слід застосовувати норму, яка діяла на час відкриття спадщини, а до правовідносин щодо набуття права власності на будинок спадкодавцем - законодавство, яке було чинним на момент закінчення будівництва. З Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризаціцї Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 03.08.2022р. вбачається, що будинок був закінчений будівництвом 13 липня 1992 року. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва, зокрема в порядку, передбаченому положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 року №533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5 та іншими нормативними актами. Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». А до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедури введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Відповідно до положень ч.3 ст.19 Закону України від 15.04.2014 № 1212-VII «Про внесення змін до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об`єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй Постанові від 15.01.2021 року по справі №1540/3952/18 та Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17. Щодо державної реєстрації права власності на будівлі, то нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тому при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно з висновком оцінщика від 17.08.2022 ринкова вартість житлового будинку з надвірними господарським спорудами становить 289634 .00 грн. Просить постановити рішення, яким визнати за нею, [PERSON] , право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами в розмірі 1/4 частки після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , і в розмірі 3/4 частки після батька [PERSON] , який помер [INFO] . У підготовче засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, представник позивача подала суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Судові витрати просить залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок, [ADDRESS] , який вона має право отримати у спадщину після смерті батьків (а.с.56). Представник відповідача Нововолинської міської ради Волинської області у підготовче засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позов визнає, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~ \~ \~ \~Враховуючи визнання позову відповідачами, що визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд позов задовольняє та визнає за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами в розмірі 1/4 частки після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , і в розмірі 3/4 частки після батька [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved