Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Позивач звернулась із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати укладений між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , який діяв від імені та інтересах [PERSON] , за довіреністю, №514/98, посвідченою завідуючим Консульським відділом Посольства України в державі Ізраїль №573/410-98 від 20.02.1998 року, як продавцем, договір купівлі - продажу №529/98 квартири [ADDRESS] , зареєстрований 14 березня 1998 року на Одеській новій біржі - дійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач послалася на те, що позбавлена права власника на розпорядження спірним майном, оскільки договір на момент його укладення нотаріально посвідчений не був. Позивач в процесі розгляду справи надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, врахувавши позицію сторони позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення до суду, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений в 1998 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.03.1998 року позивач купила, а відповідач, від імені та в інтересах якого діяв [PERSON] на підставі довіреності №А514/98, посвідченої завідуючим Консульським відділом Посольства України в державі Ізраїль №573/410-98 від 20.02.1998 року, продав квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , у будинку ЖБК «Медик-2», зареєстрованому у ОМБТІ та РОН м. Одеси 12 березня 1998 року під №144 стор. 4, кн. 22,к. Спірний договір був відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на товарній біржі «Одеська нова біржа», про що в журналі реєстрації договорів по об`єктах нерухомості зроблений запис №529/98 від 14.03.1998 року. Нотаріально договір між сторонами посвідчений не був. 17.03.1998 року договір зареєстрований позивачем в ОМБТІтаРОН м. Одесі, про що був зроблений відповідний запис в реєстрову книгу під №6 доп. к-стор. 160 в кн. 228 пр. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Водночас, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. На час розгляду справи позивач позбавлена можливості реалізувати своє право власності, оскільки угода купівлі-продажу була оформлена з порушенням вимог закону в частині її нотаріального посвідчення, а відповідач від таких дій ухиляється. Поряд із тим, позивач виконала умови угоди, передала відповідачам гроші у якості плати за майно, вселилась у спірну квартиру. Відповідач отримав грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору, виселився з неї. На час вирішення спору право власності позивача на спірне майно не скасовано, За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним.

Outcome: approved