Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

02.08.2022 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначивши, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у неї [INFO] наридилася дитина - син [PERSON] , батьком якого був записаний [PERSON] , у відповідності до вимог ст. 122 СК України. Однак, за довго до того, вони з відповідачем фактично припинили спільне подружнє життя, у зв`язку з чим з 2019 року у неї виникли відносини із [PERSON] , який і є біологічним батьком її сина. В свою чергу, [PERSON] визнає своє батьківство по відношенню до [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] даного факту не заперечує. Вказує, що вирішити даний спір у позасудовому порядку не виявляється за можливе, про що також свідчать рекомендації працівників органів РАЦСу щодо необхідності звернення до суду з даним позовом. Враховуючи наведене, просить суд визнати батьківство [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , виключити з актового запису про народження відомості про [PERSON] , як батька дитини, внести відповідні зміни в прізвище та по батькові дитини, а також відомості про [PERSON] як про його батька. До початку судового засідання позивачем було подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачем до початку судового засідання також було подано заяву, в якій він просить розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву із проханням судовий розгляд проводити у його відсутності, щодо задоволення позову жодних заперечень не має. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] . Його батьком вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.10.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Зі змісту позовної заяви [PERSON] слідує, що до моменту розірвання її шлюбу із відповідачем, вони впродовж тривалого часу не підтримували подружні зв`язки, син [PERSON] був народжений від [PERSON] з яким вона перебувала у фактичних подружніх відносинах з 2019 року, однак батьком дитини вказано відповідача як особу, з якою вона перебувала у зареєстрованому шлюбі на момент його народження. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно ст. 133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, - рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07.05.2009 року). Як встановлено судом, позивачкою до свого позову було долучено клопотання про призначення судової генетичної експертизи, однак [PERSON] доцільності проведення аналізу ДНК на батьківство не вбачає, оскільки останній не заперечує з того приводу, що він не є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Судом також встановлено, що третя особа [PERSON] визнає своє батьківство по відношенню до [PERSON] , [INFO] та позивач [PERSON] підтверджує факт народження нею дитини саме від останнього. За наведених обставин, суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] про визнання батьківства [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , а також виключення з актового запису про народження відомості про [PERSON] , як батька дитини. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст. 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. У своєму позові позивач просила судові витрати залишити за нею, а тому суд не вбачає підстав для їх розподілу за наслідками розгляду справи у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 129, 130, 133, 138 СК України,

Outcome: approved