Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Скиба\~В.М., звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача пені за несплату аліментів в розмірі 44\~863 грн. В обгрунтування позову позивачем зазначено, що з 11 листопада 2011 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 серпня 2013 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року відповідача зобов`язано виплачувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. З жовтня 2019 року відповідач перестав сплачувати аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01 липня 2022 року становить 44863 грн. За її розрахунками за період з жовтня 2019 року по липень 2022 року розмір пені відповідача за несплату аліментів становить 250\~510,86 грн. Однак, оскільки розмір пені значно перевищує розмір заборгованості по аліментах, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 44\~863 грн, яка відповідає розміру заборгованості останнього по аліментах. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 31 жовтня 2022 року відповідач подав відзив на позов. Вказав, що розрахунок пені здійснений позивачем за період з жовтня 2019 року по червень 2022 року. Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з жовтня 2019 року по червень 2022 року, сума заборгованості складає 39\~496,50 грн. Таким чином, розмір пені не може перевищувати суми заборгованості по сплаті аліментів за нарахований позивачем період з жовтня 2019 року по червень 2022 року, тобто 39\~496,50 грн. Крім цього, він офіційно не працевлаштований, його дохід є мінливим, оскільки він одержує кошти на різних підробітках, які не є стабільними. Його доходу ледь вистачає на забезпечення його сім`ї, оскільки на його утриманні знаходиться малолітній син [PERSON] , [INFO] , та дружина [PERSON] , яка не працює, оскільки доглядає за сином. Працюючи на важких роботах, його здоров`я погіршується та він змушений звертатись до медичних закладів, що кладе на його плечі додаткові витрати. При цьому, курс лікування та необхідні операційні втручання для стабілізації стану здоров`я є дороговартісним та змусить витрачати час на реабілітацію протягом 1-2 місяців, що не дасть змогу забезпечувати свою сім`ю необхідним мінімумом для прожиття. Крім цього, він не має жодного об`єкта нерухомого майна, в той час, як у позивача у власності наявна чотирьохкімнатна квартира загальною площею 74,7 кв.м., яка знаходиться по [ADDRESS] . Також, ним 04 жовтня 2022 року та 19 жовтня 2022 року сплачено аліменти у загальній сумі 1000 грн. Посилаючись на наведене та його майновий стан, відсутність власного житла, життєві обставини, безробітну дружину, наявність малолітньої дитини, які повністю перебувають на його утриманні, просив зменшити розмір пені за прострочення сплати аліментів до 5000 грн, у зв`язку з чим задовольнити позов частково, стягнувши з нього пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 5000 грн. 08 листопада 2022 року представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив. Вказав, що згідно розрахунку заборгованості щодо несплати аліментів, складеного державним виконавцем 01 липня 2022 року, станом на 01 липня 2022 року заборгованість по несплаті аліментів становить 44\~863 грн невірними є посилання відповідача на те, що позивач зазначає заборгованість лише з жовтня 2019 року, оскільки [PERSON] з жовтня 2019 року повністю перестав сплачувати аліменти. До цього у відповідача також була заборгованість у розмірі 5366,50 грн, яку позивач вимагає стягнути нарахувавши пеню. Відтак, беручи до уваги, що до даної вимоги не застосовується позовна давність, доводи відповідача є помилковими. Щодо доводів відповідача про наявність іншої сім`ї та другої дитини зазначив, що відповідач стверджує про відсутність офіційного працевлаштування, однак вказує про те, що отримує дохід, оскільки працює на важких роботах. Тобто останній має неофіційний дохід та має можливість сплачувати аліменти. При цьому, закон не виділяє безробіття як обставину, за якої аліменти можуть не сплачуватись. Незалежно від того, коли та з якої причини платник втратив роботу, обов`язок зі сплати аліментів залишається. Крім цього, відповідач утримує другу дитини, тобто купує їжу, одяг та інші речі, при цьому умисно ухиляється від утримання спільного з позивачем сина [PERSON] . Стосовно стану здоров`я відповідача зазначив, що наявний в останнього діагноз встановлений у 2021 році, він не є складним та таким, що унеможливлює сплату аліментів в розмірі встановленому судом. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивача адвокат Скиба В.М. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 11 листопада 2011 року, який розірвано рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 29 серпня 2013 року. Після розірвання шлюбу, позивачу відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 серпня 2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2015 року із 600 грн щомісячно до 1000 грн щомісячно, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який проведений державним виконавцем Гелецькою Ю.Я., станом на 01 липня 2022 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів з грудня 2018 року по червень 2022 року становить 44 863 грн. 02 лютого 2016 року відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02 лютого 2016 року, актовий запис №95. Від даного шлюбу у відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 грудня 2016 року. З консультації невропатолога [PERSON] від 14 вересня 2021 року вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: Гостра люмбалгія. Розглянувши матеріали справи суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). Відповідно до частини другої\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою\~статті 155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~статті 182 СК України). Відповідно до статті 196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Статтею 180\~СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. У постанові\~Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії\~та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в\~абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість\~за аліментами за певний місяць. Суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що\~оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21, повинні бути враховані при застосуванні норм права до спірних правовідносин у даній справі. Встановлено, що станом на 01 липня 2022 року у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка складає 44 863 грн. Жодних доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні цієї заборгованості судом не здобуто. Судом установлено, що згідно виконаного позивачем розрахунку загальна сума пені у зв`язку з простроченням сплати аліментів становить 250\~510,86 грн, що не спростовано відповідачем. Позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 44 863 грн., що не перевищує ста відсотків заборгованості відповідача зі сплати аліментів. Наведене повністю відповідає вимогам статті 196 СК України. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 44\~863 грн. Щодо клопотання відповідача про зменшення розмір пені за прострочення сплати аліментів до 5000 грн, слід зазначити наступне. Відповідно до вимог частини другої статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом не встановлено наявність будь-яких обставин та доказів, які б свідчили про скрутне майнове становище відповідача. Відсутність офіційного працевлаштування та стабільного доходу, про що зазначає відповідач, не свідчить про поганий майновий стан останнього. Крім цього, відповідачем не доведено відсутності його вини у виникненні заборгованості за аліментами. Твердження відповідача про свій поганий стан здоров`я, необхідність дороговарістного та тривалого лікування не підтверджено останнім належними доказами. Долучена відповідачем копія консультації невропатолога не свідчить про важкий стан здоров`я відповідача. Самі по собі доводи відповідача про те, що на його утриманні знаходиться син від другого шлюбу та дружина не є підставою для зменшення розміру пені, оскільки не звільняє останнього від обов`язку сплачувати аліменти на сина [PERSON] та відповідно нести відповідальність за їх не сплати, зокрема у вигляді сплати неустойки (пені). При цьому, несплата відповідачем аліментів носить постійний характер та на момент звернення позивачем з позовом до суду відповідач не сплачував аліментів більше двох років. Враховуючи вищенаведене, суд не вбачається підстав для зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів до 5000 грн, а тому у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що розмір пені не може перевищувати суми заборгованості по сплаті аліментів за нарахований позивачем період з жовтня 2019 року по червень 2022 року, тобто 39\~496,50 грн., з огляду на наступне. Як вже зазначалось судом розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів за період з грудня 2018 року по червень 2022 року включно становить 44\~863 грн. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Розрахунок розміру пені позивачем здійснено за період з жовтня 2019 року по червень 2022 року включно. Сума пені за цей період становить 250\~510,86 грн, що не спростовано відповідачем. Відтак, нарахована позивачем сума пені значно перевищує розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів 44\~863 грн. Таким чином, розмір пені, який просить стягнути позивач, відповідає вимогам статті 196 СК України. Доводи відповідача про наявність у власності позивача нерухомого майна не стосуються вирішення справи по суті у даному випадку, а тому є такими, що не заслуговують на увагу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України\~«Про судовий збір», а відтак відповідно до ст.\~141\~ЦПК України останній слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved