Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

У червні\~2021\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовомдо Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) [PERSON] про встановлення факту перебування в трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди та понесених збитків. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що з 03 квітня 2020 року по 10.11.2020 року вона фактично перебувала у трудових відносинах з ФОП [PERSON] , з яким був укладений усний трудовий договір, без належного оформлення. Зазначала, що пропозиція роботодавця щодо умов праці обговорених при прийнятті на роботу до відповідача на посаду прибиральника приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] її повністю влаштовувала. У квітні 2020 року вона була прийнята на зазначену посаду, сумлінно виконувала свої трудові обов?язки, а відповідач виплачував їй заробітну плату в строки та в розмірах, а саме 3\~500 грн за місяць, що були обговорені при прийомі на роботу. Однак, з вересня 2020 року відповідач припинив виплачувати їй заробітну плату в повному розмірі, незважаючи на те, що вона продовжувала працювати, а 10.11.2020 року повідомив її про те, що цей день є останнім робочим днем. При цьому, відповідач не здійснив жодних виплат, в тому числі й попередньої заборгованості. Вказувала, що заборгованість по заробітній платі становить 6\~500 грн за 46 днів (вересень (частково), жовтень та листопад). На її вимоги до відповідача здійснити належний розрахунок, останній запевнював, що наразі коштів не має, тому заборгованість буде виплачена частково, проте повного розрахунку так і не провів. Вважає, що вищезазначені дії ФОП [PERSON] є такими, що порушують її права, як працівника та призвели до моральних страждань в зв?язку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовом до відповідача з вимогами встановлення факту перебування в трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди та понесених збитків. Моральну шкоду, що полягає в стражданнях і переживаннях, внаслідок ситуації що виникла між нею та роботодавцем, яка негативно відображається на її психічному та емоційному стані, вона стала знервованою та дратівливою, втратила сон, перебуває у стані нервового стресу, оскільки не може отримати чесно зароблені гроші, позивач оцінює, з урахуванням об?єму та характеру завданих їй моральних страждань, ступеню вини роботодавця, а також вимог розумності та справедливості, в розмірі 10\~000 грн. У зв?язку з відсутністю у позивача спеціальних знань в області права, вона була вимушена звернутися за професійною допомогою до юридичної компанії, до каси якої було сплачено 8\~140 грн, що є її збитками понесеними з вини відповідача. Посилаючись на викладені обставини позивач просила: - встановити факт перебування [PERSON] в трудових відносинах з ФОП [PERSON] в період з 01.03.2020 року по 10.11.2020 року; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 6\~500 грн; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн; -\~стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~збитки,\~у вигляді\~витрат по\~оплаті юридичних\~послуг у\~розмірі 8\~140,00\~грн. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в даній цивільній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.67). Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Статтею 13 ЦПК України\~ визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке грунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду із даним позовом, просить встановити факт перебування її в трудових відносинах з ФОП [PERSON] в період з 01.03.2020 року по 10.11.2020 року та стягнути з відповідача на її користь 6\~500 грн заборгованості по заробітній платі, 10\~000 грн у відшкодування моральної шкоди та 8\~140 грн збитків, понесених на оплату юридичних послуг. На підтвердження своїх вимог позивач надала суду: скріни зі смартфонів у роздрукованому вигляді, які на думку позивача є скріни переписок з роботодавцем і адміністраторами; роздруківку з сайту You Control з даними з Єдиного державного реєстру, копію договору №Д-817 від 27.01.2021 р., укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський центр правової допомоги» про надання юридичних послуг та фіскальний чек про сплату останньому 8\~140 грн за надання цих послуг. Із скрінів зі смартфонів, що надані позивачем у роздрукованому вигляді вбачається, що вони містять листування (переписку) між користувачами смартфонів - « [PERSON] » та « [PERSON] » (76-86). Згідно з роздруківкою з сайту You Control з даними з Єдиного державного реєстру [PERSON] фізична особа-підприємець не перебуває в процесі припинення, дата реєстрації 01.08.2021 року (11 місяців), види діяльності надання комбінованих офісних адміністративних послуг, фотокопіювання, підготовка документів та інша спеціалізована допоміжна офісна діяльність, консультування з питань комерційної діяльності й керування (а.с. 65). 27 січня 2021 року [PERSON] уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський центр правової допомоги» договір №Д-817, предметом якого є надання юридичних послуг, та сплатила останньому 8\~140 грн за надання юридичних послуг, що підтверджується копією договору №Д-817 від 27.01.2021 р. та фіскальним чеком від 02.02.2021 року (а.с. 45) Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України ).\~ Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.\~ Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст. 21 КЗпП України ).\~ Відповідно до ч.1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні контракту; при укладенні трудового договору з фізичною особою.\~ При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи (ч.ч.2-4 ст. 24 КЗпП України ).\~ Таким чином, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.\~ Суд може визнати трудовий договір укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема виконання працівником обов`язку щодо надання паспорта або іншого документу, що посвідчує особу, трудової книжки, а у випадках, передбачених законодавством, - також документу про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інших документів, за наявності письмових чи інших доказів дотримання цих умов, окрім показань свідків.\~ Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 522/4807/15-ц (провадження №61-13454св18).\~ Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~ Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.\~ За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~ Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.\~ Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.\~ Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України ).\~ Тобто, згідно вимог ст.ст. 76, 77 , 79 , 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.\~ Позивач на підтвердження позовної вимоги про встановлення факту перебування у трудових відносин із відповідачем з 01.03.2020 року по 10.11.2020 року надала лише скріни зі смартфонів у роздрукованому вигляді, що містять листування (переписку) між користувачами смартфонів (76-86).\~ Однак, суд вказаний доказ не може взяти до уваги як належний, оскільки неможливо ідентифікувати авторів, відправників листування (переписки), а також зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. \~ Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] заяву про прийняття на роботу не писала. У матеріалах справи також не міститься будь-яких інших доказів того, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, зокрема, ознайомлення з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, з посадовою інструкцією, документами, у яких обумовлено розмір щомісячної заробітної плати, визначено робоче місце тощо. Як і не надано доказів виконання нею будь - якої роботи у відповідача.\~ Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою-підприємцем, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.\~ Разом з тим, належних доказів, наявності між сторонами трудових відносин у вказаний період, позивачем не подано.\~ З огляду на те, що позивач не довела належними та допустимими доказами факту перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем і судом не встановлено, позовні вимоги [PERSON] встановити факт перебування позивача у трудових відносинах з ФОП [PERSON] з 01.03.2020 року по 10.11.2020 року задоволенню не підлягають.\~ Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітної плати у сумі 6 500 грн суд приходить до наступних висновків.\~ Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України Про оплату праці та іншими нормативно-правовими актами.\~ Згідно зі ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.\~ Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст.115 КЗпП України).\~ Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.\~ Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення.\~ Вимоги працівника про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком.\~ Згідно з абз. 5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при задоволенні позову про оплату праці суд має навести у рішення розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку та інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.\~ Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту перебування у трудових відносинах з відповідачем, отже підстави передбачені законом для стягнення заявленої позивачем суми заборгованості по заробітній платі, відсутні. У зв?язку з тим, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди та понесених збитків є похідними від вимоги про встановлення факту перебування у трудових відносинах у задоволенні якої відмовлено, то ці позовні вимоги також задоволенню не підлягають. Виходячи з викладених обставин, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази у справі, враховуючи вищезазначені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що в позовні вимоги [PERSON] до ФОП [PERSON] про встановлення\~факту перебування\~в трудових\~відносинах,\~стягнення заборгованості\~по заробітній\~платі,\~відшкодування моральної\~шкоди та\~понесених збитківне підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі\~ст.141 ЦПК України\~і в зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed