Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що він є спадкоємцем, який прийняв спадщину, попереднього власника будинку [PERSON] , яка померла [INFO] , проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності. Гришковецька селищна рада Бердичівського району Житомирської області позов визнала, про що подала заяву від 14.11.2022\~р. Судом з`ясовано, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом від 22.02.1995\~р. про смерть (а.\~с.\~13). [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] , матір`ю [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом від 07.06.1974\~р. про народження, свідоцтвом від 30.06.2022\~р. про смерть та повним витягом від 29.06.2022\~р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.\~с.\~10, 11, 12), тобто [PERSON] є онуком [PERSON] Таким чином, зважаючи на статті 524, 525, 527 та 529 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на момент смерті [PERSON] , спадкоємцем останньої за законом є [PERSON] . Відповідно до статті 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з частинами першою та другою статті 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З довідок від 30.06.2022\~р. №\~97, від 30.06.2022\~р. №\~98 та від 04.06.2020\~р. №\~192 Виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області вбачається, що [PERSON] до дня смерті за записом погосподарської книги була головою двору за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована та проживала за цією адресою, разом з нею за тією ж адресою були зареєстровані та проживали невістка [PERSON] , та онук [PERSON] , останній проживав там від народження та проживає на нас видачі довідки (від 04.06.2020\~р.) (а.\~с.\~15, 16, 17). З довідки від 14.11.2022\~р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука\~В.А. випливає, що [PERSON] є єдиними спадкоємцем [PERSON] , який звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.\~с.\~33). Таким чином [PERSON] є єдиними спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадщину. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Приймаючи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що до [PERSON] перейшли права та обов`язки (спадщини) [PERSON] , у тому числі права власності останньої. Між тим, постановою від 17.08.2022\~р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука\~В.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю у нього документів, що посвідчують право власності [PERSON] на цей будинок (а.\~с.\~9). З довідки від 24.01.2020\~р., виданої Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації", випливає, що станом на 31.12.2012\~р. на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , право власності не зареєстровано (а.\~с.\~18). З інформації від 19.07.2021\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що право власності на на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.\~с.\~22). Як свідчить технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , виготовлений станом на 26.12.2019\~р., цей будинок та господарські будівлі і споруди до нього були побудовані у 1972\~р., 1979\~р., 1980\~р. та 1990\~р. (а.\~с.\~19 21). За записом погосподарської книги [PERSON] до дня смерті була головою двору за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 30.06.2022\~р. №\~97 Виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області (а.\~с.\~15). Наведене у попередніх чотирьох абзацах свідчить про те, що [PERSON] до дня своєї смерті була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , проте правовстановлюючого документа на нього не оформила та права власності не зареєструвала. Як вказувалось вище, у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджував б право власності [PERSON] на цей будинок, [PERSON] , будучи спадкоємцем за законом [PERSON] , який прийняв спадщину (до якого перейшли права та обов`язки [PERSON] , зокрема, право власності на будинок), не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності будинок. Частиною другою статті 12 Закону України "Про власність", який був чинним на момент прийняття [PERSON] спадщини від [PERSON] , передбачалось, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Зважаючи на зазначене, Суд вважає, що [PERSON] у 1995\~р. набув як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , проте не може оформити за собою це право, тобто наявні законні підстави для задоволення позову. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання Гришковецькою селищною радою Бердичівського району Житомирської області позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. Враховуючи викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved