Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Маховика Р.В., звернулась до суду з позовом, який був надісланий 03 жовтня 2022 року засобами поштового зв`язку «Укрпошта», до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] . Окрім цього, просила залишити неповнолітню доньку [PERSON] проживати разом з матір`ю. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 05 серпня 2016 року, про що зроблено актовий запис №1456 Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними фактично припинилися подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. На даний час їх спільна неповнолітня дочка проживає разом із нею та перебуває на утриманні позивача, при цьому спір щодо місця проживання у сторін відсутній, а тому відповідно до позиції, висловленої в постанові ВС від 15 січня 2020 року (справа №200/952/18) є підстави для залишення дитини з матір`ю. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 14 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 16 листопада 2022 року на 14 год. 30 хв. 17 жовтня 2022 року від представника позивача [PERSON] адвоката Маховика Р.В. надійшла заява про розгляд про розгляд справи без його та позивача участі, згідно з якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. 16 листопада 2022 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. 16 листопада 2022 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України розгляд справи слід здійснити за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів, оскільки сторони заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 05 серпня 2016 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №1456 Дарницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Від даного шлюбу в сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 вересня 2017 року. Згідно з довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №6117-5000551115 від 29 березня 2022 року та №6117-5000550548 від 29 березня 2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] , однак фактично проживають/перебувають в [ADDRESS] . Щодо вимоги про розірвання шлюбу. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя з відповідачем не склалося, між ними фактично припинилися подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] не заперечив проти розірвання шлюбу, про що подав письмову заяву. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Щодо вимоги стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, судом установлено, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів, оскільки встановлено, що дитина сторін проживає з позивачем, а відповідач у поданій ним заяві визнав позов про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у повному обсязі. Враховуючи відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України матеріальне становище дитини, яка росте, потребує постійного матеріального забезпечення, стан її здоров`я, матеріальне становище відповідача, стан його здоров`я, беручи до уваги, що існують підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України у частці від доходу відповідача, оскільки позивачем обрано саме такий спосіб стягнення аліментів, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача [PERSON] у її користь аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення нею повноліття, відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України. Щодо вимоги про залишення дитини проживати разом з позивачем, то суд вважає її необгрунтованою й такою, що до задоволення не підлягає. Так, Сімейним кодексом України не передбачено залишення проживання дитини з одним із подружжя при розірванні шлюбу. Про таку можливість зазначив Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18, вказавши, що «за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу». Тобто, ключовим у даному випадку є відсутність спору про те, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти після розірвання шлюбу. Крім того, вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу суд може, але не повинен, оскільки Сімейним кодексом України такий обов`язок не встановлений. Виходячи з обставин справи, в якій Верховний Суд виклав цю правову позицію, ключовим було те, що Верховний Суд не вважав помилкою суду першої інстанції вирішення питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, але ця правова позиція не є імперативною нормою про обов`язкове вирішення такого питання під час розгляду цієї категорії справ. Долученими до позовної заяви доказами не підтверджено відсутності спору між сторонами щодо того, з ким батьків буде проживати дитина сторін після розірвання шлюбу. Відповідач, згідно з поданою ним заявою про визнання позову в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів, про відсутність такого спору також не зазначав. За вказаних обставин позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів у межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. У зв`язку з частковим задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 992,40 грн. понесеного судового збору за вимогу про розірвання шлюбу та в дохід держави 992,40 грн. судового збору за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена при пред`явленні позову. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115, 180 - 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial