Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому прохає розірвати безстроковий трудовий договір, укладений між нею та АТ «Лисичанськвугілля», на підставі якого 03.11.2021 позивачку прийнято на посаду інспектора з кадрів. Заявлені вимоги позивачка мотивує тим, що з 03.11.2021 її прийнята на посаду інспектора з кадрів АТ «Лисичанськ вугілля» та працювала на займаній посаді до 24.02.2022, тобто до моменту введення воєнного стану в Україні та ведення бойових дій на території міста Лисичанськ. Наказом в.о. генерального директора АТ «Лисичанськвугілля» № 126 від 01.07.2022 призупинено дію трудових договорів з працівниками АТ «Лисичанськвугілля» з 01.07.2022 до стабілізації ситуації в зоні знаходження підприємства. Запроваджено дистанційну роботу для працівників виконавчого апарату управління до стабілізації ситуації. [PERSON] вимушена покинути своє місце проживання та переїхати до м. Горішні Плавні, де її взято на облік як внутрішньо переміщену особу. На відомі позивачці електронні адреси відповідача [PERSON] направлялися заяви про звільнення за власним бажанням з 21.09.2022, проте відповідного наказу позивачкою не отримано. Оскільки трудові відносини позивачки з АТ «Лисичанськвугілля» юридично дійсні, то у неї не має можливості працевлаштуватися на законних підставах, з огляду на що змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 24.10.2022 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від позивачкиа надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги нею підтримані повністю. Представник відповідача правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався. У зв`язку з неявкою сторін фіксація розгляду справи технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Як вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] 03.11.2021 на підставі наказу № 846-к від 02.11.2021 прийнято на посаду інспектора з кадрів АТ «Лисичанськ вугілля» (а.с.9). Згідно довідки № 1633-5000445568 від 22.03.2022 [PERSON] взято на облік як внутрішньо-переміщену особу за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до копії наказу в.о. генерального директора АТ «Лисичанськвугілля» № 126 від 01.07.2022 призупинено дію трудових договорів з працівниками АТ «Лисичанськвугілля» з 01.07.2022 до стабілізації ситуації в зоні знаходження підприємства. Запроваджено дистанційну роботу для працівників виконавчого апарату управління до стабілізації ситуації (а.с.11). Згідно до п.2-5 ч.4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа, яка не мала можливості припинити трудовий договір (інший вид зайнятості) відповідно до пункту 1 статті 36, статей 38, 39 Кодексу законів про працю України у зв`язку з неможливістю продовження роботи за таким трудовим договором (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю і соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття має право припинити такий трудовий договір в односторонньому порядку, подавши до центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи заяву на ім`я роботодавця про припинення трудового договору. Датою припинення трудового договору є день, наступний за днем подання такої заяви. Центр зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи у день припинення трудового договору повідомляє про це: роботодавця (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними). У разі якщо у таких осіб не розірвані трудові договори з роботодавцем, що перебуває на непідконтрольній території або щодо якого відсутня інформація про місце перебування, заява зберігається у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на підконтрольній території до моменту деокупації (розблокування) відповідних територій, після чого протягом 7 календарних днів повідомляє роботодавця (будь-якими засобами комунікації, у тому числі електронними); територіальний орган Пенсійного фонду України; територіальний орган Державної податкової служби. Взята на облік внутрішньо переміщена особа, яка не має документів, необхідних для надання статусу безробітного, отримує статус безробітного без вимог, що застосовуються за звичайної процедури. До отримання документів та відомостей про періоди трудової діяльності, заробітну плату (дохід), страховий стаж допомога по безробіттю таким особам призначається у мінімальному розмірі, встановленому законодавством на випадок безробіття. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 30.09.2022. Так, зокрема, відповідно до вказаного переліку належить Лисичанська міська територіальна громада Луганської області. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні контракту. Згідно п.4 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Під час судового розгляду встановлено, що трудові відносини між позивачкою та відповідачем фактично припинено через окупацію російською федерацією території, на якій знаходиться АТ «Лисичанськвугілля»,однак позивачка не може розірвати трудові відносини з відповідачем згідно діючого законодавства через не залежані від неї обставини. Разом з тим, суд приймає до уваги, що внаслідок таких обставин, позивачка позбавлена можливості самостійно захистити своє порушене право через загрозу життю та неможливості проживання в м. Лисичанськ. Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно із ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів. За таких обставин суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає необхідним розірвати трудовий договір, укладений між [PERSON] та АТ «Лисичанськвугілля», на підставі якого 03.11.2021 [PERSON] прийнята на посаду інспектора з кадрів АТ «Лисичанськвугілля» з дня набрання рішенням у справі законної сили. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved