Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 19 вересня 2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 69. За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Також позивачка вказала, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникали та виникають сварки і суперечності, свідком яких нерідко стає дитина. Крім того, зазначила, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх сім`ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Спільне господарство сторони не ведуть. За таких обставин їх шлюб носить формальний характер, а збереження сім`ї та примирення не можливе. На підставі наведеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, щопПозовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечила, а тому відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.09.2019 року, виданим виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що 19.09.2009 року зроблено актовий запис № 69. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 квітня 2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, [INFO] народилася [PERSON] , про що 01 квітня 2010 року складено актовий запис № 557. Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . Як встановлено в ході розгляду справи, сімейні стосунки між сторонами не склалися, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Між сторонами виникають сварки і суперечності, позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Згідно зі ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25\~СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст.\~112\~СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим, на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги висновок про задоволення позову, з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved