Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа: [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» відповідно до кредитного договору № 192/554 від 14.07.2008 року надало [PERSON] кредит у розмірі 80000 грн зі сплатою 23% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 13 липня 2018 року. Позивачем всі зобов`язання за кредитним договором були виконані належним чином, [PERSON] було надано кредит у сумі 80000 грн. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, позивач був змушений звернутись до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 03 березня 2011 року Харцизьким міським судом Донецької області по справі № 2-153/2011 було винесено рішення, відповідно до якого позовна заява акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом було задоволено, стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 192/554 від 14.07.2008 року в сумі 77172,01 грн та судовий збір у розмірі 891,00 грн. Станом на 21 жовтня 2021 року заборгованість за кредитним договором № 192/554 від 14.07.2008 року складає 238636,09 грн та складається з: 70613,80 грн суми основної заборгованості по кредиту, у тому числі простроченої заборгованості по кредиту, 16879,03 грн суми процентів за користування кредитом, у тому числі прострочених процентів, 14834,83 грн суми пені, 86164,44 грн суми втрат від інфляції втрати на суму простроченого кредиту, 29513,14 грн суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, 15573,03 грн розміру 3% річних на суму простроченого кредиту та 5057,82 грн розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Розмір основної заборгованості підтверджується по рахункам позивальника та розрахунком заборгованості. В забезпечення кредитного договору № 192/554 від 14.07.2008 року між позивачем та [PERSON] , [PERSON] (поручителями) було укладено іпотечний договір № 7231. Відповідно умов іпотечного договору позивачу в забезпечення кредитного договору було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира [ADDRESS] . За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Вартість предмета іпотеки станом на 14.07.2008 року становить 115188,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 192/554 від 14 липня 2008 року перед АТ «Державний ощадний банк України в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» в розмірі 238636,09 грн, яка складається з: 70613,80 грн суми основної заборгованості по кредиту, у тому числі простроченої заборгованості по кредиту, 16879,03 грн суми процентів за користування кредитом, у тому числі прострочених процентів, 14834,83 грн суми пені, 86164,44 грн суми втрат від інфляції втрати на суму простроченого кредиту, 29513,14 грн суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, 15573,03 грн розміру 3% річних на суму простроченого кредиту та 5057,82 грн розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору № 7231 від 14 липня 2008 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України та [PERSON] , [PERSON] , а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS] , шляхом її продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 гривень. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24 січня 2022 року закрито підготовче провадження по справ та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача, акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у відсутність представника товариства, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою місця взяття її як внутрішньо переміщеної особи та розміщення інформації про дату, час та місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб - порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет з посиланням на веб-адресу (http://www.reyestr.court.gov.ua). Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення інформації про дату, час та місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб - порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет з посиланням на веб-адресу (http://www.reyestr.court.gov.ua). Третя особа, [PERSON] , у судове засідання не з`явився без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення інформації про дату, час та місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб - порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет з посиланням на веб-адресу (http://www.reyestr.court.gov.ua). Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі частини 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідачі не з`явилися без поважних причин. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, повідомивши відповідачів про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/ (http://www.reyestr.court.gov.ua/)),\~посилаючись на\~єдиний унікальний\~номер справи\~(Справа\~№)\~227/4406/21. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особи отримали судове рішення. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 14 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», що є юридичною особою за законодавством України, в особі заступника керуючого філією Харцизьке відділення № 5373 ВАТ Ощадбанк Лепковою Г.П., з однієї сторони, та фізичною особою [PERSON] , з другої сторони, було укладено кредитний договір № 192/554 (а.с.10-12). Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 зазначеного договору банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 80000 грн з процентною ставкою 23% річних, терміном на 120 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13 липня 2018 року. Згідно з положеннями підпункту 1.5 кредитного договору, позичальник зобов`язався щомісячно до 31 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 667,00 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 14 серпня 2008 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії Харцизьке відділення 5373 ВАТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих процентів здійснити не пізніше 13 липня 2018 року. Для забезпечення кредитного договору № 192/455 від 14 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем), [PERSON] (іпотекодавцем) був укладений іпотечний договір № 7231 від 14 липня 2008 року (а.с.13-16), відповідно до умов договору іпотекодавці, як майнові поручителі боржника, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передають в іпотеку, а іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі предмет іпотеки, який належить іпотекодавцям на праві власності по Ѕ частині кожному, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон (а.с.37-38). Згідно з п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки за іпотечним договором є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира [ADDRESS] . Квартира має загальну площу 65,20 кв.м, житлову площу 39,80 кв.м. Вартість предмета іпотеки визначена сторонами шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності і згідно звіту про незалежну оцінку від 14 липня 2008 року складає 115 188, 00 гривень (пункт 1.4 іпотечного договору). Відповідно до пункту 6.1 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов`язків, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Згідно п. 4.3 іпотечного договору, іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно: основну суму кредиту; проценти за користування кредитом; комісійну винагороду, визначену кредитним договором; нараховані та несплачені на момент реалізації права застави штрафні санкції за порушення зобов`язань за кредитним договором (пеня, штраф); витрати, понесені іпотекодержателем у зв`язку із зверненням стягнення на предмет застави та його реалізацією, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтверджені витрати іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце; спричинені іпотекодержателю збитки в повному обсязі. 03 березня 2011 року Харцизьким міським судом Донецької області було ухвалено рішення по цивільній справі № 2-153/2011 р. за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у особі філії Харцизького відділення № 5373 до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, яким було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Харцизького відділення № 5373 філії ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 77172,01 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 771,72 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн, а всього 78063,73 грн (а.с.33). Вищевказане рішення рішенням Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2012 року було скасовано. Стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 77172 грн 01 коп (сімдесят сім тисяч сто сімдесят дві грн. 01 коп.), яка складається з простроченого боргу 70613 грн 80 коп. (сімдесят тисяч шістсот тринадцять гривень 80 копійок), відсотків 5951,51 грн (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня 51 коп.), пені 606,70 грн (шістсот шість гривень 70 копійок). Також стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» понесені судові витрати у розмірі (вісімсот дев`яносто одну) грн. 72 коп. В решті позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відмовлено (а.с.34). Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2019 року заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», заінтересована особа [PERSON] ,про відновлення втраченого судового провадження задоволено частково. Відновлено втрачене судове провадження в частині вступної та резолютивної частини рішення Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2012 року за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення Харцизького міського суду Донецької області від 3 березня 2011 року по цивільній справі 2-153/11 за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом (а.с.30-32). Як вказано позивачем та не спростовано відповідачами [PERSON] належним чином зобов`язання за кредитним договором № 192/554 від 14.07.2008 року не виконує, порушив його умови та норми чинного законодавства, у зв`язку із чим відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7-8) та звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом (а.с.9) має заборгованість в загальному розмірі 238636,09 грн та складається з: 70613,80 грн суми основної заборгованості по кредиту, у тому числі простроченої заборгованості по кредиту, 16879,03 грн суми процентів за користування кредитом, у тому числі прострочених процентів, 14834,83 грн суми пені, 86164,44 грн суми втрат від інфляції втрати на суму простроченого кредиту, 29513,14 грн суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, 15573,03 грн розміру 3% річних на суму простроченого кредиту та 5057,82 грн розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За кредитним договором (ст. 1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.\~629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526\~ЦК\~України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення загальної суми в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі ст.\~625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625\~ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ч. 2 ст. 589 ЦК України). Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Згідно з положеннями частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя (ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Таким чином, оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно кредитного договору, позивач має право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань у порядку, встановленому умовами іпотечного договору згідно з чинним законодавством. Велика палата Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 дійшла висновку, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. У постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі №404/2610/16-ц вказано, що купівля іпотечного майна за кредитні кошти не є обов`язковою умовою для звернення на нього стягнення у передбаченому іпотечним договором і Законом України\~«Про\~іпотеку» порядку. Також законодавство не передбачає такої підстави для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як неспівмірність заборгованості за основним зобов`язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання. Зазначене може враховуватися лише у разі, якщо порушенням основного зобов`язання іпотекодержателю не завдано збитків. Якщо боржник судове рішення про стягнення з нього заборгованості не виконує і заборгованість не сплачує, то немає підстав для висновку про те, що іпотекодержателю не завдано збитків. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611\~ЦК України та змісту кредитного договору суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного або іпотечного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Суд при цьому зазначає, що 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). За положеннями ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який чинний з 15 жовтня 2014 року до тепер, протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України та перебуває в іпотеці, зупиняється дія, зокрема, ст. 41, 43-47 (щодо реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку». Норма цієї статті діє у порядку виконання судового рішення та не впливає на право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічна правова позиція була висловлена Апеляційним судом Донецької області у рішенні від 28 квітня 2015 року по справі № 263/10514/14-ц. 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність:розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Місцем розташування нерухомого майна відповідачів є м. Харцизьк Донецької області. Місто Харцизьк Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 року та від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню та у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 192/554 від 14.07.2008 року, у розмірі 238636,09 грн, яка складається з: 70613,80 грн суми основної заборгованості по кредиту, у тому числі простроченої заборгованості по кредиту, 16879,03 грн суми процентів за користування кредитом, у тому числі прострочених процентів, 14834,83 грн суми пені, 86164,44 грн суми втрат від інфляції втрати на суму простроченого кредиту, 29513,14 грн суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, 15573,03 грн розміру 3% річних на суму простроченого кредиту та 5057,82 грн розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, слід звернути стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру [ADDRESS] , шляхом її продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Виконання рішення належить зупинити на час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд на підставі ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по справі у вигляді судового збору в загальному розмірі 2270 грн, по 1135 грн з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved