Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Позивач Концерн «МТМ» звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , який мотивує тим, що Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м. Запоріжжя. Відповідач [PERSON] є споживачем наданих послуг оскільки її квартира за адресою [ADDRESS] , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.10.2015 р. по 31.10.2021 р. позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 42880,50 грн., яку відповідач не сплатила. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2481, 00грн. Ухвалою судді від 14.06.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні та наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов. Представник позивача в судове засідання не прибув, в позовній заяві зазначено про розгляд справи у відсутності представника позивача, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в призначений судом день не з`явилась,, про час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 11.07.2022 р. відповідачем на електронну адресу суду надіслано заяву про застосування строків позовної давності та відмову в задоволенні позову у повному обсязі. 17.08.2022 р. представником позивача через канцелярію суду подано письмові пояснення щодо заяви відповідача щодо застосування строків позовної давності. Зі змісту вказаних пояснень представник позивача заперечувала проти застосування строків позовної давності через наявність факту переривання строку позовної давності. В судові засідання, призначені на 17.08.2022 р., 06.09.2022 р., 28.09.2022 р., 26.10.2022 р.,23.11.2022 р. відповідач не з`явилась. На електронну адресу суду надсилались заяви про відкладення розгляду справи через введення на території України воєнного стану. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами; зловживання процесуальними правами не допускається. у відповідності зі ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження потягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання\~дотримання розумних\~строків розгляду\~судами цивільних,\~кримінальних справ\~і справ\~про адміністративні\~правопорушення» Судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків. Справедливий і публічний розгляд упродовж розумного строку основний принцип, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд,\~враховуючи згоду\~позивача і\~наявність достатніх\~даних для\~вирішення спору,\~вважає можливим\~відповідно до\~ ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України\~провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.\~\~ Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд встановив, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню м. Запоріжжя для побутових потреб. На квартиру, в якій зареєстрована відповідач [PERSON] розташованій за адресою: [ADDRESS] , відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , який зареєстрований за відповідачем [PERSON] . Вказана квартира підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно виписки з особового рахунку, заведеного на вказану квартиру, за період з 01.10.2015 р. по 31.10.2021 р. заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води становить 42880,50 грн. Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.10.2015 р. по 31.10.2021 р. позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 42880,50 грн., яку відповідач не сплатила . Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст.67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житла. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст.19 відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є:власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст. 20 вказаного закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~липня 2005р.\~№ 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно п.30 Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідач як споживач комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконувала своїх зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.10.2015 р. по 31.10.2021 р. в розмірі 42880,50 грн. Щодо заяви відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом (постанова Верховного Суду від 03.07.2019 р., справа №342/180/17). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг\~позовної\~давності\~починається\~заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до ст.253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто, новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась Позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. У Постанові Верховного Суду України від 14.02.2018р. у справі №161/15679/15-ц наведено загальне тлумачення ч.1 ст.264 ЦК України, яке полягає у тому, що вказана норма права пов`язує переривання позовної давності з будь якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). Також Постановою Верховного суду України від 27.04.2016р., справа №3-269гс16 наведено певний узагальнений перелік дій, які можуть свідчити про те, що боржник визнав свою заборгованість перед кредитором. Зокрема,\~у постанові\~зазначено,\~що до\~дій,\~що свідчать\~про визнання\~боргу або\~іншого обов`язку,\~з урахуванням\~конкретних обставин\~справи,\~можуть належати:\~визнання пред`явленої\~претензії;\~зміни договору,\~з якої\~вбачається,\~що боржник\~визнає існування\~боргу,\~а так\~само прохання\~боржника про\~таку зміну\~договору;\~письмове прохання\~відстрочити сплату\~боргу;\~підписання уповноваженою\~на це\~посадовою особою\~боржника разом\~з кредитором\~акту звірки\~взаєморозрахунків,\~який підтверджує\~наявність заборгованості\~в сумі,\~щодо якої\~виник спір;\~письмове звернення\~боржника до\~кредитора щодо\~гарантування сплати\~суми боргу;\~часткова сплата\~боржником або\~з його\~згоди іншою\~особою основного\~боргу та/або сум санкцій. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції, що була чинною впродовж періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість). З огляду на те, що між Позивачем та Відповідачами склалися фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Аналогічний висновок зроблено в Постанові Запорізького апеляційного суду по справі №336/4353/20 від 16.12.2020 року. При цьому, суд виходить з того, що квартира відповідача підключена до мережі централізованого постачання та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період їй надавались і нею споживались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг нею не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідач здійснювала оплату нерегулярно та не в повному обсязі. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про наявність факту переривання строку позовної давності діями відповідача(часткова сплата за надані комунальні послуги) по всьому періоду заборгованості, що вказує на те, що строк позовної давності не пропущено позивачем у всьому періоді заборгованості, внаслідок чого стягненню з відповідача підлягає заборгованість за весь заявлений позивачем період та у заявленому розмірі, а саме: за період 01.10.2015 р. по 31.10.2021 р. в розмірі 42 880,50 грн. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю. Крім того,\~на підставі\~ст.\~141\~ЦПК України\~суд вважає\~необхідним стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача понесені\~ним \~судові витрати\~по сплаті\~судового збору\~в сумі\~2481,00\~грн.

Outcome: approved