Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до ТОВ «ВЕЛЛФІН» про визнання зобов`язань припиненими, стягнення коштів. Свої вимоги мотивувала тим, що 19 листопада 2018 року між нею та ТОВ «ВЕЛЛФІН» було укладено договір позики № 636815 на суму 1500 гривень на споживчі потреби на 21 день, з 19 листопада 2018 року по 10 грудня 2018 року зі сплатою 1,9 процентів в день на суму позики. Згідно графіку розрахунків до договору позики сукупна вартість позики складає 2120 гривень, з яких: 1500 гривень - сума позики, 620 гривень - сума нарахованих процентів. У встановлений договором строк до 10 грудня 2018 року вона суму позики не повернула та проценти не сплатила. Після 10 грудня 2018 року вона сплатила на користь відповідача 3895 гривень 21 копійку, зокрема: -14 грудня 2018 року сплачено 1338 гривень; -16 грудня 2018 року сплачено 78 гривень 90 копійок; -20 грудня 2018 року сплачено 138 гривень 09 копійок; -23 січня 2019 року сплачено 749 гривень 62 копійки; -20 лютого 2019 року сплачено 1590 гривень 60 копійок. Відповідно до п. 6.2. договору позики у разі надходження на поточний рахунок позикодавця грошових коштів від позичальника в достатньому обсязі для сплати заборгованості, зобов`язання позичальника вважаються належно виконаними у такому випадку договір позики припиняє свою дію з дати зарахування грошових коштів на рахунок позикодавця. Проте, відповідач не вважає, що зобов`язання за договором припинено 23 січня 2019 року, про що свідчить нарахування останнім процентів після зазначеної дати. У зв`язку з цим виникла переплата в сумі 1775 гривень 21 копійки, що є безпідставно отриманими коштами. Крім того, 17 травня 2019 року між нею та ТОВ «ВЕЛЛФІН» було укладено договір позики № 865550 на суму 2000 гривень на споживчі потреби на 30 днів, з 17 травня 2019 року по 16 червня 2019 року зі сплатою 1,8 процентів в день на суму позики. Згідно графіку розрахунків до договору позики сукупна вартість позики складає 3094 гривні, з яких: 2000 гривень - сума позики, 1094 гривні - сума нарахованих процентів. У встановлений договором строк до 16 червня 2019 року вона суму позики не повернула та проценти не сплатила. Після 16 червня 2019 року вона сплатила на користь відповідача 4250 гривень, зокрема: -17 червня 2019 року сплачено 1206 гривень; -16 липня 2019 року сплачено 3044 гривні. Відповідач не вважає, що зобов`язання за договором припинено 16 липня 2019 року, про що свідчить нарахування останнім процентів після зазначеної дати. У зв`язку з цим виникла переплата в сумі 1156 гривень, що є безпідставно отриманими коштами. 17 липня 2019 року між нею та ТОВ «ВЕЛЛФІН» було укладено договір позики № 928664 на суму 3000 гривень на споживчі потреби на 15 днів, з 17 липня 2019 року по 01 серпня 2019 року зі сплатою 1,8 процентів в день на суму позики. Згідно графіку розрахунків до договору позики сукупна вартість позики складає 3810 гривні, з яких: 3000 гривень - сума позики, 810 гривень - сума нарахованих процентів. У встановлений договором строк до 01 серпня 2019 року вона суму позики не повернула та проценти не сплатила. Після 01 серпня 2019 року вона сплатила на користь відповідача 17802 гривні, зокрема: -06 серпня 2019 року сплачено 1434 гривні; -08 жовтня 2019 року сплачено 5382 гривні; -15 листопада 2019 року сплачено 2532 гривні; -23 грудня 2019 року сплачено 2532 гривні; -23 січня 2020 року сплачено 1734 гривні; -14 лютого 2020 року сплачено 4188 гривень. Відповідач не вважає, що зобов`язання за договором припинено 08 жовтня 2019 року, про що свідчить нарахування останнім процентів після зазначеної дати. У зв`язку з цим виникла переплата в сумі 13992 гривні, що є безпідставно отриманими коштами. Станом на 05 серпня 2021 року за договором позики № 928664 від 17 липня 2019 року заборгованість відповідача становить 16314 гривень 96 копійок, з яких: -13992 гривні - безпідставно отримані грошові кошти; -1638 гривень 12 копійок - інфляційні втрати за період з 08 жовтня 2019 року по 05 серпня 2021 року; -684 гривні 84 копійки - три проценти річних за період з 08 жовтня 2019 року по 05 серпня 2021 року. 12 березня 2020 року між нею та ТОВ «ВЕЛЛФІН» було укладено договір позики № 1218582 на суму 3000 гривень на споживчі потреби на 30 днів, з 12 березня 2020 року по 11 квітня 2020 року зі сплатою 1,8 процентів в день на суму позики. Згідно графіку розрахунків до договору позики сукупна вартість позики складає 4620 гривень, з яких: 3000 гривень - сума позики, 1620 гривень - сума нарахованих процентів. У встановлений договором строк до 11 квітня 2020 року вона суму позики не повернула та проценти не сплатила. Після 11 квітня 2020 року вона сплатила на користь відповідача 6816 гривень, зокрема: -30 квітня 2020 року сплачено 3806 гривень; -15 січня 2021 року сплачено 3010 гривень. Відповідач не вважає, що зобов`язання за договором припинено 15 січня 2021 року, про що свідчить нарахування останнім процентів після зазначеної дати. У зв`язку з цим виникла переплата в сумі 2196 гривень, що є безпідставно отриманими коштами. Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати зобов`язання [PERSON] перед ТОВ «ВЕЛЛФІН» за чотирма договорами позики припиненими; - стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в загальній сумі 19119 гривень 21 копійка; - стягнути з відповідача 1638 гривень 12 копійок інфляційних втрат за період з 08 жовтня 2019 року по 05 серпня 2021 року; - стягнути з відповідача 684 гривні 84 копійки три проценти річних за період з 08 жовтня 2019 року по 05 серпня 2021 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження. Відповідач позовну заяву з додатками отримав, відзив на позов у встановлений законом строк до суду не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «ВЕЛЛФІН» було укладено чотири договори позики, зокрема: - 19 листопада 2018 року було укладено договір позики № 636815 на суму 1500 гривень на споживчі потреби на 21 день, з 19 листопада 2018 року по 10 грудня 2018 року зі сплатою 1,9 процентів в день на суму позики; - 17 травня 2019 року було укладено договір позики № 865550 на суму 2000 гривень на споживчі потреби на 30 днів, з 17 травня 2019 року по 16 червня 2019 року зі сплатою 1,8 процентів в день на суму позики; - 17 липня 2019 року було укладено договір позики № 928664 на суму 3000 гривень на споживчі потреби на 15 днів, з 17 липня 2019 року по 01 серпня 2019 року зі сплатою 1,8 процентів в день на суму позики; - 12 березня 2020 року було укладено договір позики № 1218582 на суму 3000 гривень на споживчі потреби на 30 днів, з 12 березня 2020 року по 11 квітня 2020 року зі сплатою 1,8 процентів в день на суму позики. З позову вбачається, що [PERSON] у визначені договорами строки суму позики та проценти не сплачувала. Проте, оплату зазначених сум здійснювала після встановлених договорами строків. Разом з тим, відповідач не вважає, що зобов`язання позивача за договорами припинені у зв`язку зі сплатою сум позики та процентів, про що свідчить нарахування останнім процентів після вказаних дат. У зв`язку з цим, у позивача виникли переплати за чотирма договорами позики в загальній сумі 19119 гривень 21 копійка, які остання вважає безпідставно отриманими грошовими коштами. Частиною 1 ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Отже, оскільки відносини, які склалися між сторонами, є договірними, то судом помилково застосовано до них ст. 1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року в справі № 6-122цс14. Вбачається, що між сторонами існують договірні відносини щодо виконання умов договорів позики. За таких обставин, положення ст. 1212 ЦК України не застосовуються до правовідносин, що склалися між [PERSON] та ТОВ «ВЕЛЛФІН». За огляду на викладене, у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed