Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

У грудні 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява виконавчого комітету Миколаївської міської ради як органу опіки та піклування до [PERSON] , в якій позивач просить: позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно її сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] [INFO] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі ј частини від заробітку матері, але не менше 50% прожиткового мінімуму на користь органу опіки та піклування Миколаївської міської ради з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; передати [PERSON] , [INFO] органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для вирішення його подальшої долі. В обгрунтування позову позивач вказує, що [PERSON] не виконує батьківські обов`язки по вихованню та розвитку дитини, не створює для неї належні умови проживання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала позов, просила його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що на даний час вона працює, не вживає алкогольні напої та до початку війни постійно відвідувала сина. Після початку війни вона не має змоги відвідувати сина, оскільки останній був евакуйований до м. Чернівців. А за такого просила в позові відмовити. Представник відповідача вказав, що відповідач в період часу після відібрання у неї дитини змінила свій спосіб життя, пішла працювати, припинила вживати спиртні напої, припина спілкування з особам, що вживають спиртне, старшин син переїхав на проживання до Одескої області. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом досліджено свідоцтво про народження серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] народився [INFO] , в графі батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Судом досліджено витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 04 грудня 2021 року згідно якого запис про батька [PERSON] вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Судом досліджено витяг з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 24.11.2021 року згідно якого за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Судом досліджено довідку-характеристику відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області від 23.11.2021 року згідно якого [PERSON] за адресою проживання ( [ADDRESS] ) характеризується негативно, неодноразово помічалась за вживання алкогольних напоїв, порушує систематично громадський порядок. Підтримує відношення з підрозрілими особами, які ведуть антигромадський спосіб життя та притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184, 178 КУпАП. Судом досліджено лист Миколаївського міського центру соціальних служб від 06.07.2021 року з якого вбачається, що в ході відвідування місця проживання [PERSON] з`ясовано, що у помешканні не дотримуються санітарно-гігієнічні норми, є потреба у проведенні ремонтних робіт та прибиранні. Дитина забезпечена речами першої необхідності у невеликій кількості, наявне окреме місце для сну, облаштоване місце для гри. [PERSON] мала ознаки алкогольного сп`яніння, зі спеціалістами поводилась грубо та зухвало. Судом досліджено педагогічну характеристику дошкільного навчального закладу № 29 загального типу м. Миколаєва від 12.10.2020 року на дитину [PERSON] , [INFO] згідно якої встановлено, що до садочка [PERSON] приходить завжди чистий та охайний, мати завжди цікавиться справами свого сина. Дитина майже не хворіє, з дорослими та дітьми контактує добре, до нової обстановки пристосовується добре. Судом досліджено лист Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 20.11.2021 року згідно якого вбачається, що ювенальною превенцією СЮП МРУП ГУНП в Миколаївській області був здійснений вихід за адресою: [ADDRESS] . З матір`ю [PERSON] було проведено профілактичну бесіду та було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Судом досліджено наказ служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 21.10.2020 року згідно якого поставлено на облік малолітнього [PERSON] [INFO] . Судом досліджено акти обстеження умов проживання від 25.09.2020 року, 22.07.2021 року, 22.11.2021 року, 30.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] згідно якого встановлено, що квартира з усіма зручностями, наявні кухня, ванна, туалет. Проте в приміщенні брудно, відчувається неприємний запах. В квартирі тривало відсутнє прибирання, квартира потребує косметичного ремонту. Меблі старі та побиті, одяг розкидани, наявні продукти харчування. На момент відвідування від матері відчувався запах алкоголю. Умови для проживання дитини потребують покращення, Судом досліджено висновок виконавчого комітету Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] [INFO] . Судом досліджено характеристику директора КУ «Миколаївський зоопарк», з якої вбачається, що [PERSON] працює в відділі акватераріум КУ «Миколаївський зоопарк» робітницею з догляду за тваринами з 13 січня 2022 року. На роботі [PERSON] характеризується як людина відповідальна і працьовита, якісно виконує свої обов`язки, з відповідальністю ставиться до результатів виконання. За період роботи [PERSON] не має дисциплінарних стягненнь, випадків порушення трудової дисципліни не допускала, проявляє особисту ініціативу при вирішенні виробничих завдань. Судом досліджено довідку про доходи [PERSON] від 15.09.2022 року з якої вбачається, що [PERSON] працює на посаді робітника з догляду за тваринами в Комунальній установі «Миколаївський зоопарк». Загальна сума доходу за період з лютого 2022 року по серпень 2022 року становить 53242 грн. 38 коп. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що знає відповідача більше 20 років, остання є його сусідом, їх квартира знаходиться на одній сходовій площадці. Свідок вказав, що після того як в неї відібрали дитину, вона влаштувалась на роботу. Свідок зазначив, що за весь період роботи відповідача у зоопарку ні разу не бачив її в стані алкогольного сп`яніння та на даний час остання веде звичайний тихий спосіб життя. Окрім того свідок вказав, що зоопарк - це об`єкт підвищеної небезпеки, а тому вживання алкоголю суворо заборонено. Зокрема, свідок зазначив, що раніше він чув що в квартирі відповідача відбувались гулянки, було шумно та були сумнівні компанії. На роботі його обрали головую профспілки, тому життя трудового колективу він знає. До нього не зверталися працівники установи та адміністрації установи щодо негативної поведінки відповідача чи щодо незадовільного виконання нею своїх трудових обов`язків, конфлікти відсутні. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Сімейним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року роз`яснено позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні відповідачем обов`язків по вихованню дитини, а також встановити, що відповідач ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї доньки в матеріалах справи відсутні. Так, судом хоча і встановлено, що відповідач вживала алкогольні напої та ухилялась від належного виконання батьківських обов`язків, проте суд враховує, що відповідач змінила свій спосіб життя, влаштувалась на роботу та припинла спілкування з особами, що вживають алкогольні напої. Поведінка відповідача в період після відібрання дитини змінилась, що свідчить про її бажання належно виховувати дитину. За такого, суд вважає за можливим надати відповідачу можливість здійснювати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Позивачем не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матері по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed