Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Кулеба І.І., звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючих документів: державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №664902, виданого 14 березня 2001 року Лисичинською сільською радою на ім`я [PERSON] ; заповіту складеного у Лисичинській сільській раді 06 квітня 2000 року за №16, від імені [PERSON] , на ім`я [PERSON] . У судове засідання заявник [PERSON] , та адвокат Кулеба І.І., будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не прибули, подали заяву з проханням справу слухати за їх відсутності, заявлені вимоги просять задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Скориківської територіальної громади (Скориківської сільської ради) в судове засідання не прибув, про дату і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Представник подав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку, що заява ґрунтується на встановлених законом підставах з огляду на наступне. Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частина друга ст. 315 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 04 квітня 2005 року Лисичинською сільською радою було видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . У своїй заяві представник заявника адвокат Кулеба І.І. зазначає, що [PERSON] маючи намір в установленому законом порядку оформити свої спадкові права після смерті дідуся, в процесі підготовки документів виявила, що у свідоцтві про смерть спадкодавця та у правовстановлюючому документі на земельну ділянку і заповіті виявлено розбіжності. Так, у свідоцтві про смерть померлий вказаний як « [PERSON] », а у державному акті на земельну ділянку та у заповіті він вказаний як « [PERSON] ». Той факт, що [PERSON] , якому видано державний акт та від імені якого складено заповіт і померлий [PERSON] це одна і таж сама особа підтверджується заявами двох свідків його сусідів [PERSON] та [PERSON] , в яких вони вказали, що добре знали покійного та стверджують, що всі сусіди завжди кликали його іменем « [PERSON] », а по-батькові « [PERSON] ». При цьому [PERSON] неодноразово розказував, що у документах, що стосуються його особи та майна присутні розбіжності, в одних документах він вказаний як « [PERSON] », а в інших як « [PERSON] ». Відповідно до витягів з Державного кадастру №НВ-1200341362022 від 10 лютого 2022 року та №НВ-1200341262022 від 31 січня 2022 року, дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,3376 га та 0,1284 га, що розташовані на території села Лисичинці, належать [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №664902, виданого 14 березня 2001 року. Враховуючи неможливість виправлення помилки в позасудовому порядку, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів відповідатиме інтересам заявника, забезпечить реалізацію її законних прав, суд дійшов до переконання, що заяву слід задовольнити та встановити факт належності померлому правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме: заповіту, складеного 06 квітня 2000 року за №16, та державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №664902, виданого 14 березня 2001 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved