Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Представник Акціонерного товариства "Альфа-Банк" звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що 22.10.2013 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ Альфа-Банк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 299СІ10131022001, згідно якого останній отримав грошові кошти в сумі 150 000,00 грн на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 08.08.2022 має заборгованість у загальному розмірі 119 905,74 грн. На забезпечення умов виконання кредитного договору № 299СІ10131022001 від 22.10.2013 року між Банком, відповідачем [PERSON] , як позичальником та відповідачем [PERSON] , як поручителем, було укладено Договір поруки № 299СІ10131022001-ПОР/1 від 22.10.2013, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання позичальником умов Кредитного договору власними коштами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явилися і від них не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідачі не подали. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст.280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та вимоги позову підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй заяві. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно рішення №5/2019 AT «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариста «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 22.10.2013 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ Альфа-Банк" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 299СІ10131022001, згідно якого останній отримав грошові кошти в сумі 150 000,00 грн на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Суд констатує, що правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані нормами ЦК України, чинного із 01.01.2004 року та умовами кредитної угоди. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі». Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON] , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 08.08.2022 має заборгованість, а саме: сума заборгованості за кредитом 76 963,49 грн, сума заборгованості за відсотками 42 942,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. На забезпечення умов виконання кредитного договору № 299СІ10131022001 від 22.10.2013 року між Банком , відповідачем [PERSON] , як позичальником та відповідачем [PERSON] , як поручителем було укладено Договір поруки № 299СІ10131022001-ПОР/1 від 22.10.2013 року, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання позичальником умов Кредитного договору власними коштами. У зв`язку з невиконанням позичальником свого обов`язку по сплаті кредиту, у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також і за рахунок поручителя. Таким чином, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими, обставини, наведені позивачем, знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 2481,00 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у рівних частинах з кожного.

Outcome: approved