Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідач [PERSON] є батьком її повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після досягнення повноліття продовжує навчатись, є учнем ДПТНЗ «Білоцерківського професійного ліцею», денної форми навчання та потребує матеріальної допомоги, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом належно, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, жодних клопотань чи заперечень суду не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується матеріалами справи. Встановлено, що повнолітній син сторін [PERSON] здобуває професію «Оператор з обробки інформації …» в ДПТНЗ Білоцерківського професійного ліцею, період навчання з 01.09.2020 р. по 30.06.2023 р., денна форма навчання. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , знаходиться на утриманні батьків та проживає з позивачем за однією адресою. При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Подаючи позовну заяву до суду, особа має довести наявність передбачених статтею 199 СК України факторів, які надають право стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання. Так, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. А згідно ч. 3 вказаної статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що відповідач не надає добровільно допомогу своєму сину, який потребує матеріальної підтримки, відповідач є працездатним, повнолітня дитина сторін здобуває професію і на даний час, навчання є основним видом його діяльності, він не має змоги працювати та повністю себе утримувати. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved