Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Позивачі в особі свого представника - адвоката Ковальчука С.М. звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на частку у праві спільної власності на квартиру та встановлення порядку її користування. Ухвалою Деснянського районного суду в м. Києві від 08.02.2022 року судом відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Відповідно до ухвали постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 22.06.2022 року було вирішено закрити підготовчий розгляд справи призначивши справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.09.2022 року позов було задоволено частково. 27.05.2022 від представника відповідача - адвоката Микитишин О.М. на адресу суду надійшла заява про розподіл судових витрат. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд вказаної заяви у відсутність позивачів та їх представника, одночасно просили суд відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, а також стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у вигляді оплати вартості судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 9 900 грн. Представник відповідача у судовому засіданні подану нею заяву підтримала, просила суд розподілити судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За результатом розгляду судом цивільної справи 15.09.2022 року позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права на частку у праві спільної власності на квартиру та встановлення порядку її користування задоволено частково. Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правової допомоги до суду надано Акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №04/2022 від 10.05.2022, копія квитанції №000-01-04/2022 на оплату послуг з надання правової допомоги 09.05.2022 року; копія квитанції №000-02-04/2022 на оплату послуг з надання правової допомоги 21.06.2022 року; копія квитанції №000-03-04/2022 на оплату послуг з надання правової допомоги 15.09.2022 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розподіляючи витрати, понесені [PERSON] на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному представником позивача розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з позивачів [PERSON] , [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн. з кожного, сплачені відповідачем згідно квитанцій на оплату послуг з надання правової допомоги №000-02-04/2022 від 21.06.2022 року; №000-03-04/2022 від 15.09.2022 року; №000-03-04/2022 від 15.09.2022 за Договором № 04/2022 від 10.05.2022. Суд, вирішуючи питання щодо вимог заяви представника позивачів - адвоката Ковальчука С.М. про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачів понесені судові витрати у вигляді оплати вартості судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 9 900 грн. дійшов висновку про часткове задоволення даної вимоги з урахуванням часткового визнання відповідачем позову та часткового задоволення даних вимог судом. Таким чином суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів витрати у вигляді оплати вартості судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2475,00 грн.. З урахуванням викладених вище обставин, вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про постановлення додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial