Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

06.09.2022 року позивач як фактор в особі свого представника за довіреністю засобами поштового зв`язку звернувся до суду із відповідним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідачки на його користь 16084,62 грн. заборгованості за кредитним договором №3239372, укладеним між ТОВ «Авентус України» (первісний кредитор) та відповідачкою 23.11.2020 року, яка складається з 7652,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу та 8432,62 грн. суми заборгованості за процентами, а також просив суд стягнути з відповідачки сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2481,00 грн. В обгрунтування позову було зазначено, що 23.11.2020 року між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3239372 в електронній формі шляхом проставлення електронного підпису відповідачки, відповідно до якого відповідачка отримала у первісного кредитора кредит у готівковій формі шляхом переказу на банківську картку відповідачки у розмірі 8000,00 грн. терміном 19 календарних днів до 12.12.2020 року з можливістю пролонгації на той же строк та встановленням зниженої процентної ставки 0,01% на день від суми кредиту, що становило 3,66% річних та стандартною ставкою 1,90% на день від суми кредиту, що становило 695,40% річних. Вказаний кредит був наданий відповідачці 23.11.2020 року. 26.08.2021 року між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та позивачем по даній справі ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу №26082021, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило позивачу права грошової вимоги, в тому числі, і за кредитним договором №3239372 від 23.11.2020 року. Відповідно до вказаного договору позивач набув право грошової вимоги до відповідачки на суму 16084,00 грн., які і просить стягнути з відповідачки, оскільки з моменту отримання права грощової вимоги [PERSON] не було здійснено жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані позивачеві, ані первинному кредитору. При цьому 02.09.2021 року позивач у порядку ч.2 ст.1082 Цивільного кодексу України здійснив повідомлення відповідачки про відступлення йому права грошової вимоги до неї. Ухвалою судді від 12.09.2022 року вказана позовна заява була залишена без руху на підставі частин першої та другої статті 186 ЦПК України через не виконання вимог пунктів 3, 5 та 8 ст.175 ЦПК України (а.с.36). 22.09.2022 року представник позивача за довіреністю Ткаченко Марія Миколаївна засобами Електронного суду надала суду заяву про усунення недоліків позовної заяви разом із довіреністю на її ім`я, в якій вимоги ухвали судді від 12.09.2022 року виконала у обсязі, необхідному для відкриття провадження. 30.09.2022 року вказана заява з додатком надійшла засобами поштового зв`язку. Ухвалою судді від 13.10.2022 року провадження по справі було відкрито, визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, наданий відповідачці час для подання відзиву, справа призначена до розгляду за участі сторін по справі на 07.11.2022 (а.с.52). Ухвалою суду від 07.11.2022 року розгляд справи відкладено через неявку належним чином повідомленого відповідача, встановлено відсутність відзиву по справі (а.с.57). Позивач у судове засідання в особі свого уповноваженого представника не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином (а.с.61), у позовній заяві у пункті 4 прохальної частини представник позивача просив суд розглядати справу без участі представника позивача (а.с.4). Ідентичні вимоги містилися і у п.4 заяви представника позивача про усунення недоліків позовної заяви від 22.09.2022 року (а.с.48, зворотній бік). В первинній заяві надав дозвіл на заочний розгляд справи в разі неявки належним чином повідомленого відповідача (а.с.4). Відповідачка у судове засідання повторно не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином у порядку п.4 ч.8 ст.128 та п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.62-63), причини неявки суду не повідомила, клопотань, вирішення яких потребує участі суду, не надавала. Таким чином, судом встановлюється повторна неявка у судове засідання відповідачки, належним чином повідомленої про день, час та місце судового засідання без поважних причин. Тому суд у порядку статей 280 та 281 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу по суті на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступних обставин, встановлених під час судового розгляду. 23.11.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3239372, строком дії без пролонгації до 12.12.2020 року, розмір кредиту - 8000,00 грн., зі сплатою процентів за зниженою ставкою у розмірі 3,66% річних, що становить 0,01% від суми кредиту на день, та процентів за стандартною ставкою у розмірі 695,40% від суми кредиту на день, що становить 1,90% на день від суми кредиту. Кредит був укладений в електронній формі шляхом акцептування відповідачкою запропонованих позивачем умов та проставлення власного електронного цифрового підпису на нього. 26.08.2021 року між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №26082021 року, відповідно до п.п.1.1 якого актор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 11-12). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників до вказаного договору від 26.08.2021 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 5415, чим виконав договір факторингу у повному обсязі (а.с.13). Вирішуючи справу по суті, суд зазначає, що заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені з двох підстав, які, самі по собі, є самостійними підставами для відмови у задоволенні позовних вимог окремо одна від одної. Відносно першої підстави. Звертаючись до суду із даним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначила, що вона набула права вимоги за вищевказаним кредитним договором, що підтверджують договір факторингу від 26.08.2021 року, акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №26082021 від 26.08.2021 року та витяг з реєстру боржників до договору факторингу №26082021 від 26.08.2021 року. Погодитися з такою думкою позивача суд не може, оскільки договір факторингу від 26.08.2021 року, як і акт прийому-передачі реєстру боржників від 26.08.2021 року був підписаний на той час виконуючою обов`язки генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Міщенко Антоніною Іванівною, яка діяла на підставі наказу від 02.08.2021 року №341-а та статуту позивача, а ось витяг з реєстру боржників відносно відповідачки був підписаний як вказано у той же день 26.08.2021 року вже генеральним директором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Р.О.Ревуновим, що слідує з вказаного витягу, який сформований невідомо коли представником позивача Ткаченко М.М. (а.с.15), тобто два документа від імені позивача щодо відступлення права вимоги підписала одна особа, яка виконувала повноваження генерального директора, а сам витяг в цей же день підписав сам генеральний директор. Вказана обставина свідчить про подання до суду завідомо неналежного доказу, що вказує на відсутність переходу до позивача права вимоги до відповідчки з боку первісного кредитора. Крім цього, договір факторингу від 26.08.2021 року та акт прийому-передачі реєстру боржників від 26.08.2021 року містять реквізити первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» (реквізити, уповноважена особа, її підпис, печатка), а ось витяг з реєстру боржників, наданий позивачем, містить виключно реквізити первісного кредитора та його уповноважену особу, однак не містить підпису уповноваженої особи та печатки, сформований, як зазначалося вище невідомо коли представником позивача за підписом генерального директора позивача Ревунова Р.О., який 26.08.2021 року не підписував сам договір факторингу та акт прийому-передачі реєстру боржників. За таких обставин, зазначений документ не може вважатися належним доказом переходу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до позивача, оскільки саме витяг з реєстру боржників підтверджує не перехід загальної кількості прав вимоги до позивача у кількості 5415 штук, а підтверджує перехід права вимоги саме щодо відповідачки і саме щодо конкретного кредитного договору. На підставі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч.2 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло прав вимоги до [PERSON] . Отже, позивачем не доведено право вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від №3239372, укладеним між ТОВ «Авентус України» (первісний кредитор) та відповідачкою 23.11.2020 року. Щодо другої підстави для відмови у позові. Відповідно до п.1.4 договору про надання споживчого кредиту №3239372 від 23.11.2020 року строк кредиту встановлюється у 19 днів; дата повернення кредиту вказується у графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору; строк і умови договору можуть бути продовжені у порядку і на умовах, визначених у розділі 4 цього договору (а.с.5-8). Пунктом 5.1. договору визначено, що сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: 1.5.1. знижена процентна становить 0,01 % від суми позики в день від суми кредиту (3,66% річних) у межах строку надання кредиту, зазначеногов пункті 1.4 цього договору; 1.5.2. стандартна процентна ставка становить 1,90% в день від суми кредиту за кожний день користування позикою в разі пролонгації або порушення строків виконання зобов`язання (695,40% річних). Пунктом 4.2 договору передбачено, що споживач у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн. (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом відповідно до п.п.4.3 Договору. Згідно з пунктом 4.3 договору пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство або шляхом проставлення відповідної відмітки в особистому кабінеті товариства, або направлення поштового повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом. Відповідно до п.4.4 договору товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті, зазначені в договорі. Згідно з п.4.5 у випадку акцептування товариством пропозиції споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня за днем вчинення споживачем дій, зазначених у п.4.3. договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою. З доданої до позовної заяви картки обліку договору №3239372 від 23.11.2020 року на ім`я відповідачки вбачається, що за даними позивача: - кредит наданий 23.11.2020 року у розмірі 8000,00 зі зниженою процентною ставкою 0,01% на день до 11.12.2020 року; - 10.12.2020 року відповідачка сплатила знижені проценти за користування кредитом у розмірі 14,40 грн., у зв`язку з чим строк дії договору був продовжений до 29.12.2020 року, однак вже зі стандартною процентною ставкою у розмірі 1,90% на день; - 29.12.2020 року відповідачка сплатила на користь первинного кредитора 2888,00 грн. стандартних процентів за період з 11.12.2020 року до 29.12.2020 року у зв`язку з чим строк дій договору був продовжений 17.01.2021 року; - 18.01.2021 року відбулося перше прострочення строку дії договору з боку відповідачки, яке тривало 6 днів до 23.01.2021 року, коли відповідачка сплатила на користь первісного кредитора 3800,00 грн. стандартних процентів, а відповідно строк дії договору був продовжений до 11.02.2021 року; - 12.02.2021 року відбулося друге прострочення строку дії договору з боку відповідачки, яке тривало 31 день до 14.03.2021 року, коли відповідачка сплатила на користь первісного кредитора 7600,00 грн. стандартних процентів, строк дії договору не продовжувався; - 15.03.2021 року відповідачка сплатила на користь первісного кредитора 500,00 грн., з яких 152,00 грн. пішли на сплату стандартних денних процентів, а 348,00 грн. на сплату основного боргу; - в подальшому відповідачка коштів первісному кредитору не сплачувала, строк дії договору не продовжувався, та на 90 день прострочення (12.05.2021 року) первісний позивач зупинив стягнення процентів поза межами дії договору у порядку п.3.1 Договору та була визначена заборгованість за кредитним договором у розмірі, який позивач пред`явив до стягнення. При цьому загальний розмір сплачених відповідачкою на користь первісного кредитора коштів склав 14802,40 грн., з яких 348,00 грн. - основного боргу, 14,40 грн. - знижених процентів та 14440,00 грн. - стандартних процентів. Погодитися із вказаним розрахунком заборгованості відповідачки суд не може, оскільки первинно відповідачка сплатила знижені проценти 10.12.2020 року, тобто за день до закінчення першого строку дії кредитного договору. Вважати вказану оплату згодою на пролонгацію кредитного договору не можна, оскільки суду не надані докази того, що відповідачка в особистому кабінеті не просила про це позивача відповідно до п.4.3 договору. Обов`язок подання вказаних доказів в даній категорії справ процесуальний закон покладає на позивача, який не надав жодних доказів того, що відповідачка бажала продовжити строк дії договору після 12.12.2020 року, так і подальшому 29.12.2020 року і 23.01.2021 року. Таким чином, строк дії договору закінчився 12.12.2020 року, станом на час закінчення строку дії договору відповідачка повинна була сплатити первісному кредитору 8000,00 грн. основного боргу та 0,80 грн. знижених процентів. До 15.12.2020 року також діяла знижена процентна ставка відповідно до п.1.5.1 договору як пільгові 3 дні після закінчення строку дії договору. Вказані кошти в значно більшому розмірі вона внесла пізніше, тобто повністю виконала свої зобов`язання перед первісним кредитором, навіть з урахуванням прострочення повернення основної суми боргу з урахуванням вимог п.3.1 договору, що позивач з власних мотивів у позовній заяві не зазначив. Отже, з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що [PERSON] не має заборгованості за договором №3239372 про надання споживчого кредиту від 23.11.2020 року, адже вона нею погашена. Позовні вимоги нового кредитора товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з відповідачки суми заборгованості та процентів за користування позикою є необґрунтованими. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 та 3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed