Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

23 вересня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом, відповідно до вимог якого просить суд шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. Позивач обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, посилається на те, що 19 серпня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Позивач стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, з підстав наявності у них різних поглядів і відношення до життя. Оскільки відповідач є громадянином країни агресора, то після 24 лютого 2022 року, їхні подружні відносини були фактично розірвані. Мали місце постійні сварки, які супроводжувалися негативними висловлюваннями, лайкою та образами в сторону позивача. У зв`язку з цим, зважаючи на наявність між ними конфлікту, позивач не має можливості та бажання в подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем. На даний час, подружні відносини між ними припинені, спільне господарство вони не ведуть. Вважає, що вжиття заходів щодо примирення їх як подружжя, відповідно до ст. 111 СК України, не виправить стан їхніх подружніх відносин, а тому є недоцільним. Від їхніх подружніх відносин спільні діти відсутні. Спір про поділ спільного майна відсутній. У зв`язку з цим, зважаючи на неможливість вирішення даного питання в позасудовому порядку, позивач були вимушена звернутися до суду з вимогами про розірвання шлюбу з відповідачем. Крім того, зважаючи на майновий стан позивача, остання звернулася з клопотанням щодо відстрочення сплати судового збору за звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 28 жовтня 2022 року, яке в подальшому, з підстав неявки сторони відповідача до суду, було відкладено на 21 листопада 2022 року. Додатково, клопотання позивача задоволено та вирішено відстрочити їй сплату судового збору у даній цивільній справі в термін до 20 листопада 2022 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 23). 28 жовтня 2022 року звернулася до суду з заявою про здійснення розгляду справи без її участі та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем (а.с. 24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 22, 29). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 19 серпня 2015 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №45, що доводиться оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від подружніх стосунків у сторін спільні діти відсутні. Як вбачається матеріалів справи, відповідач [PERSON] є громадянином російської федерації, про свідчить відповідна копія належного йому паспорта № [NUMBER] (а.с. 6-9). Під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конституції України, прийнятої 28 червня 1996 року Законом № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), Закону України «Про міжнародне приватне право» № 2709-IV від 23 червня 2005 року (зі змінами та доповненнями) та Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10 січня 2002 року (із змінами та доповненнями), тощо. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні» питання підсудності визначається за загальними правилами, визначеними ЦПК України. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , належного позивачу, та довідки про її склад сім`ї №1570 від 22 вересня 2022 року, остання зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 15). За таких обставин, беручи до уваги вищезазначені положення законодавства, в даному випадку розірвання шлюбу між позивачем, яка є громадянкою України, та відповідачем, який є громадянином російської федерації, має здійснюватися на підставах і в порядку, передбачених главою 11 СК України. При цьому, суд зважає, що згідно з положенням Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України введений воєнний стан у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України. Таким чином, зобов`язання за міжнародними договорами України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах з російською федерацією унеможливлено до повного припинення посягання на суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України. Крім того, листування з російською федерацією припинено. Пошта України не здійснює пересилання кореспонденції між Україною та країною агресором. У зв`язку з цим, направлення будь-яких доручень чи інших документів до компетентних органів російської федерації є неможливим. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось, з підстав наявності у них різних поглядів і відношення до життя. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спільне господарство не ведуть. Діти від подружніх відносин відсутні. Збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, примирення неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved