Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивач [PERSON] в особі свого представника - адвоката АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «АВТОПОМІЧ»» Коневалика А.В. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1156091 від 17.08.2022 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатського діяльністю серія ЛВ № 002040 від 20.11.2020 року в оригіналі та належно засвідченій копії відповідно приєднані до матеріалів позовної заяви), скориставшись відділенням поштового зв`язку, 22.08.2022 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві суду 25.08.2022 року за вх. № 11140, в якій просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь майнову шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 296 708 грн. 12 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення даної позовної заяви до суду, у розмірі 2 967 грн. 08 коп., а також в оплаті витрат на отримання професійної правничої допомоги, у розмірі 15 000 грн., позивач [PERSON] при ухвалення рішення у даній справі просить покласти на відповідача [PERSON] .. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки NISSAN моделі QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER] , котрим він керував 13.03.2022 року та з котрим по обіді зазначеного дня на автодорозі М06 сполученням Київ-Чоп, на її ділянці 628 км+775 м, що у с. Гірне Стрийського району Львівської області, зіткнувся транспортний засіб марки INFINITY моделі Q50, реєстраційний номер [NUMBER] , під керування відповідача [PERSON] .. Постановою судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягіна В.О., винесеною 21.04.2022 року у справі № 194/393/22, провадження № 3/194/120/2022, котра 03.05.2022 року набрала законної сили, відповідача [PERSON] визнано винуватим у порушенні Правил дорожнього руху, що призвели до вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, та накладено відповідне адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»» згідно полісу № 206437011, кого позивач [PERSON] у визначені законом строки та порядку повідомив про настання страхового випадку. Суб`єктом оціночної діяльності на замовлення страховика ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»» було визначено вартість відновлювального ремонту належного позивачеві [PERSON] транспортного засобу марки NISSAN моделі QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням його зносу, котра складає 426 708 грн. 12 коп.. Позивач [PERSON] стверджує, що страховиком ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»» йому було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн., що не покриває усієї суми понесеного матеріального збитку. Відповідно, загальний розмір заподіяної відповідачем [PERSON] позивачеві [PERSON] майнової шкоди, становить 296 708 грн. 12 коп. (426 708 грн. 12 коп. - 130 000 грн. = 296 708 грн. 12 коп.). Відтак, позивач [PERSON] просить на підставі статей 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України пред`явлені ним позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про відшкодування майнової шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не подав, свою позицію у справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів. Заяви та клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в особі свого представника - адвоката АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «АВТОПОМІЧ»» Коневалика А.В. 17.10.2022 року, скориставшись електронним зв`язком, скерував у Стрийський міськрайонний суд Львівської області клопотання про участь у судових засіданнях у цій справі в режимі відеоконференції, що було зареєстроване в діловодстві суду 17.10.2022 року за вх. № ЕП-1414, в якому просить забезпечити проведень судових засідань у режимі відеоконференції за його участі з допомогою сервісу EASYCON за посиланням: vkz.court.gov.ua. Позивач [PERSON] в особі свого представника - адвоката АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «АВТОПОМІЧ»» Коневалика А.В. 29.11.2022 року, скориставшись електронним зв`язком, скерував у Стрийський міськрайонний суд Львівської області клопотання про розгляд цієї справи по суті, в силу неможливості здійснювати відеоконференцію, за його відсутності та за відсутності зазначеного представника, що було зареєстроване в діловодстві суду 29.11.2022 року за вх. № ЕП-1675, в якому одночасно вказано, що цей позивач проти заочного розгляду даної цивільної справи заперечень немає. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи, котрі стосувалися процесуальних питань й залишилися нерозглянутими, до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 26.08.2022 року було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідача [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 30.08.2022 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Визначено місце, дату та час судового засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 24.10.2022 року о 10:00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 18.10.2022 року задоволено клопотання позивача [PERSON] , подане через свого уповноваженого представника - адвоката АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «АВТОПОМІЧ»» Коневалика А.В., про його участь у судових засіданнях у цій справі у режимі відеоконференції. Проведення усіх судових засідань у цій справі ухвалено здійснювати у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення ВКЗ Державне підприємство «Центр судових сервісів» із застосуванням електронного підпису за вебадресою: https://vkz.court.gov.ua, за участю зазначеного представника позивача Чміля І.П.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 24.10.2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд цієї справи по суті відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час нового судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 29.11.2022 року о 10:00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 29.11.2022 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи та ухвалення у ній заочного рішення. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі, про що у цій справі наявні відповідні письмові підтвердження. Судом також було задоволено клопотання уповноваженого представника позивача [PERSON] - адвоката АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «АВТОПОМІЧ»» Коневалика А.В. про розгляд даної справи за його відсутності й відсутності його довірителя, та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати заочний судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів. Судом встановлено, що 13.03.2022 року о 16:10 год. на ділянці автодороги М06 із сполученням Київ-Чоп, що на 628 км.+775 м. у с. Гірне Стрийсього району Львівської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки INFINITY моделі Q50, реєстраційний номер [NUMBER] , під керування відповідача [PERSON] , та транспортного засобу марки NISSAN моделі QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER] , під керування позивача [PERSON] , внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічних ушкоджень, а їх власникам були заподіяні матеріальні збитки. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 20.01.2021 року (копія міститься у справі, а. с. 8), власником транспортного засобу марки NISSAN моделі QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди та станом на дату ухвалення даного заочного рішення у цій справі, був та є позивач [PERSON] .. Відомостей про власника транспортного засобу марки INFINITY моделі Q50, реєстраційний номер [NUMBER] , котрим керував відповідач [PERSON] , як станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, так і станом на дату ухвалення даного заочного рішення у цій справі, її матеріали не містять. Як вбачається з постанови судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягіна В.О., винесеної 21.04.2022 року у справі № 194/393/22, провадження № 3/194/120/2022, котра 03.05.2022 року набрала законної сили (копія міститься у справі, а. с. 7), у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано винуватим відповідача [PERSON] та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.. Суд, у межах пред`явлених у даній справі позовних вимог про правові наслідки дій відповідача [PERSON] , стосовно якого винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, котра набрала законної сили, приймає таку постанову до уваги як обов`язкову у питанні, чи мала місце така дія та чи вчинена вона з вини цього відповідача, у зв`язку з чим оцінку обставині щодо вини цього відповідача у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди за його участі та участі позивача не надає, а вина відповідача у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди вважається встановленою у межах вищевказаної справи про адміністративне правопорушення. Судом у межах даної цивільної справи встановлено, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] як водія транспортного засобу марки INFINITY моделі Q50, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»»на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 206437011, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 130 000 грн., без розміру франшизи, котрий був діючим (копія міститься у справі, а. с. 9). Судом також встановлено, що у квітні 2022 року ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»»здійснила позивачеві [PERSON] страхову виплату за вказаним вище договоромобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у максимальному розмірі - 130 000 грн.. Визначений ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»» розмір виплачених позивачеві [PERSON] коштів в якості страхового відшкодування сторонами у цій справі не оскаржувався. При цьому, розмір оціненої майнової шкоди, що становить вартість відновлювального ремонту належного позивачеві [PERSON] транспортного засобу марки NISSAN моделі QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням його зносу, був визначений ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»» у сумі 426 708 грн. 12 коп.. Знову ж-таки, визначений ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»» розмір заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди сторонами у цій справі не оскаржувався. Доказів про вчинення позивачем [PERSON] дій щодо відновлення належного йому вищевказаного транспортного засобу й понесення на це власних коштів (реальні збитки) матеріали цієї справи не містять. Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного заочного рішення. Встановлені судом цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням розміру майнової шкоди, заподіяної у тому числі джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно роз`яснень, котрі містяться у пунктах 4, 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд, за вибором потерпілого, може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір матеріальних збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В силу ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Висновок суду за результатами розгляду справи. Оскільки судом не здобуто доказів про те, що відповідач [PERSON] станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди був власником транспортного засобу марки INFINITY моделі Q50, реєстраційний номер [NUMBER] , то положення ст. 1187 ЦК України, котра врегульовує порядок відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом як джерелом підвищеної небезпеки та покладення такого обов`язку по відшкодуванню шкоди на власника джерела підвищеної небезпеки, у даному випадку застосуванню не підлягають. Попри це, зазначена шкода, на преконання суду, може й повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON] як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, на загальних підставах, визначених статтями 15-16, 1166, 1192 ЦК України. Відтак, з огляду на досліджені обставини справи, пов`язані із встановленням вини відповідача [PERSON] у порушенні ним Правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, причинно-наслідковим зв`язком між такою пригодою й заподіяною шкодою майну позивача [PERSON] , а також частковим відшкодуванням такої шкоди ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»», суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що у випадку явної недостатності страхового відшкодування, котре складає лише чи не третину вартості матеріального збитку, зазначені норми не допускають з боку відповідача [PERSON] дій щодо можливості покласти виключно на позивача [PERSON] тягар відновлення свого транспортного засобу та сплати інших двох третин вартості зазначеного матеріального збитку для відновлення транспортного засобу, що був пошкоджений саме з вини зазначеного відповідача. За таких обставин, суд вважає, що при зібраних матеріалах справи позиція відповідача [PERSON] щодо уникнення цивільно-правової відповідальності за наслідки спричиненої ним дорожньо-транспортної пригоду, не узгоджується з приписами статей 2, 4-5, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] для повного відшкодування завданої останньому майнової шкоди, підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром такої шкоди і виплатою в якості страхового відшкодування, котра становить 296 708 грн. 12 коп. (426 708 грн. 12 коп. вартості матеріального збитку - 130 000 грн. виплати в якості страхового відшкодування = 296 708 грн. 12 коп.). При цьому суд вважає за необхідне наголосити, що визначений ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»» розмір майнової шкоди, як і розмір здійсненого ним позивачеві [PERSON] як потерпілій особі страхового відшкодування, ніким з учасників дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі й відповідачем [PERSON] як її винуватцем, не оспорювався. Відтак, позовні вимоги у цій справі підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви з однією вимогою майнового характеру, у розмірі 2 967 грн. 10 коп., й підтверджуються квитанцією Львівського відділення 114 АТ «ТАСКОМБАНК» до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН3188250 від 17.08.2022 року (оригінал міститься у справі, а. с. 1), а також в оплаті АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «АВТОПОМІЧ»» витрат на отримання професійної правничої допомоги у вигляді підготовчих й організаційних дій та підготовки й подання позовної заяви до суду, у загальному розмірі 15 000 грн., й підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги № 0091-ц від 10.08.2022 року, додатком № 1 до вказаного договору від 10.08.2022 року, актом виконання робіт з надання правничої допомоги від 17.08.2022 року (копії містяться у справі, а. с. 24-26), а всього - 17 967 грн. 10 коп., слід здійснити у порядку, визначеному у статтях 133, 141 ЦПК України, зокрема з урахуванням відповідної позиції зазначеного позивача з цього приводу та задоволенням його позовних вимог у повному обсязі, покласти на відповідача [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто стягнути з зазначеного відповідача на користь позивача [PERSON] також у повному обсязі. Доказів понесення учасниками цієї справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved