Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на утримання неповнолітньої дитини на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу). В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 21.06.2008 року він та [PERSON] уклали шлюб, від якого [INFO] народився в них син [PERSON] . 21.12.2012 року шлюб між ними був розірваний. Він сплачував аліменти на утримання сина самостійно, але 28.11.2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за заявою [PERSON] був виданий судовий наказ про стягнення з нього на утримання сина аліментів у розмірі 1/4 заробітку (доходу), починаючи з 08.11.2019 року, до досягнення дитиною повноліття. Також вказує, що [INFO] у нього від шлюбу з [PERSON] народився син [PERSON] . Відповідно до судового наказу від 05.12.2019 року, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, з нього на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з 21.11.2019 року. Таким чином з нього стягуються аліменти на утримання двох дітей, народжених від різних шлюбів, що сумарно складає 50% всіх його доходів, що суперечить вимогам п.5 ст. 183 СК України, де вказано, що виплата аліментів на двох дітей складає 1/3 частину заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, [INFO] у нього від шлюбу з [PERSON] народилась ще дочка [PERSON] . Отже, після того як з нього були стягнуті аліменти на двох дітей, в нього змінився сімейний стан та народилась ще дитина. Він працює у ФОП [PERSON] , отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів не має, проте сплачуючи з мінімальної заробітної плати 1/4 її розміру на утримання старшого сина [PERSON] , він опинився у скрутному матеріальному становищі, оскільки на забезпечення чотирьох осіб в нього майже нічого не залишається. У зв`язку з цим звернувся до суду з проханням зменшити розмір аліментів. 06.08.2021 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Відповідач 27.09.2021 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування відзиву зазначила, що вона не збільшувала розмір аліментів, хоча виплати були не регулярні та завжди були на межі мінімального їх розміру, про додаткові витрати на дитину не просила позивача, сподіваючись на відповідальне ставлення [PERSON] до батьківства, тому що він так само виховує молодшого сина та усвідомлює витрати на його утримання. Позивач вже вдруге звертається до суду протягом року з приводу зменшення розміру аліментів на сина, кожного разу змінюючи підставу. В позовній заяві зазначено, що у позивача народилась третя дитина і в нього змінився сімейний стан, оскільки на утриманні позивача перебувають троє осіб, проте не зазначає про отримуваний гарантований розмір допомоги від держави, як одноразової при народженні дитини (10320 грн.), так і щомісячної (860 грн.), що є приховуванням достовірних даних. До того ж, позивач вказує, що на теперішній час він працює в ФОП [PERSON] , отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів не має, однак відповідно до довідки, виданої ФОП [PERSON] , не вказано ні посада [PERSON] , ні умови та режим роботи, ні його заробітна плата, що не є належним доказом отримання позивачем заробітної плати в мінімальному розмірі. Крім того, позивачу належить квартира за адресою: [ADDRESS] , а його дружині належить транспортний засіб SKODA OCTAVIA, 2008 року випуску, зареєстрований 03.06.2020 року в період перебування у шлюбі з позивачем, що не свідчить про скрутне матеріальне становище позивача. Також саме на цьому автомобілі позивач виїжджав з України через пункт перетину [PERSON] до Польщі, що свідчить про тривале перебування [PERSON] за кордоном, користування спільним рухомим майном подружжя та приховування придбання рухомого майна, витрати на придбання якого значно перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити. \~ \~ \~ \~26.05.2022 року від представника позивача адвоката Черненко Т.Б. - надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких позовні вимоги просила задовольнити. На обґрунтування вказано, що позовні вимоги обґрунтовані саме тим, що у позивача народилась третя дитина, а позивач отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 6500 грн. Після відрахування податків у нього лишається лише 5232,50 грн., з яких 2616,25 він сплачує на утримання двох дітей за судовими наказами. Таким чином в нього лишається лише 2616,25 грн. на утримання сім`ї. Щодо квартири вказує, що позивач постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , а право власності 17.01.2020 року було отримано внаслідок її приватизації, що також свідчить про погіршення матеріального стану позивача. Щодо придбання автомобілю то, відповідно до довідки РСЦ ГСЦ МВС України у Дніпропетровській області, відомостей щодо надання згоди позивачем дружині на придбання транспортного засобу немає. Тому відповідач не надала належних та допустимих доказів того, що цей автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, а факт користування нічого не доводить. \~ \~ \~ \~24.10.2022 року відповідач подала до суду письмові пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позову, на обґрунтування пояснень зазначила, що позивач неодноразово перетинав державний кордон України з Польщею на транспортному засобі, що належить його дружині, інколи перебував за кордоном більше 90 днів поспіль, що свідчить про наявність у нього робочої візи та отримання офіційного заробітку у Польщі. Щодо збільшення членів родини та погіршення його матеріального стану вказує, що позивач не надав належних та допустимих доказів щодо факту проживання дружини разом з ним та знаходження її на повному утриманні позивача. \~ \~ \~ \~Сторони у судове засідання не з`явилися. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Черненко Т.Б. у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила відмовити у задоволенні позові повністю. \~ \~ \~ \~В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21.06.2008 року по 21.12.2012 року, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська (а.с. 10, 12). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). 28 листопада 2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська винесено судовий наказ по цивільній справі № 209/3724/19, згідно якого з нього, [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). З 07.03.2015 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 13). Від шлюбу вони мають дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.15, 17). Згідно судового наказу Дніпровського районного суду по цивільній справі № 209/3870/19 від 05.12.2019 року з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 21.11.2019 року до досягнення віку повноліття (а.с.16). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 17.01.2020 року позивачу [PERSON] була подарована 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.39). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 27.09.2021 року (а.с. 40), за [PERSON] 03.06.2020 року зареєстровано право власності на транспортний засіб SKODA OCTAVIA, 2008 року випуску. Згідно наданого суду Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, витягу щодо перетинання державного кордону України гр. [PERSON] , зазначено, що позивач протягом періоду часу з лютого 2019 року по вересень 2021 року перетинав державний кордон України з Польщею (а.с.42, 86, 165). Відповідно до копії трудової книги (а.с.131), останнє місце роботи позивача було на посаді охоронця з 24.01.2020 року по 30.04.2021 року у ФОП [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ст.\~141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові\~від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до Постанови Верховного суду від 16.09.2020 року у справі № №\~565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20), зміна сімейного стану позивача, а саме\~народження іншої дитини\~не є\~безумовною підставою\~для зміни\~розміру аліментів.Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про погіршення його матеріального становища. Крім того, згідно з довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 01.09.2022 року № 60982786 (а.с.165), позивач неодноразово у період з 24.12.2019 року по 09.09.2021 року регулярно здійснював перетин державного кордону України. Суд не приймає, як доказ довідку №1 від 01.07.2021 року про підтвердження місця роботи, що видана ФОП [PERSON] (а.с.19), оскільки вона не містить інформації щодо посади, яку займає позивач та його заробітної плати за вказаним місцем роботи. Крім того, вона спростовується довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 01.09.2022 року № 60982786, відповідно якої позивач у період, зазначений у довідці про підтвердження місця роботи, більшість часу знаходився за межами України. Також позивачем не доведено, що з нього на користь [PERSON] , з якої він перебуває у шлюбних відносинах, стягуються аліменти на утримання [PERSON] на підставі судового наказу № 209/3870/19 Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.12.2019 року, а саме, що зазначений судовий наказ звернуто до виконання. Обставини, зазначені позивачем у позові, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed