Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Згідно позовної заяви, позивач вказує про те, що 26 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, зареєстрований Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 26 червня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 322 та 26 червня 2019 року видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від зазначеного шлюбу народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , про що 01.08.2019 року складено відповідний актовий запис № 414 Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області та 01.08.2019 р., видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Зазначає, що у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння з Відповідачем, агресивною поведінкою з його боку відносно неї, вважає, що подальше спільне життя з Відповідачем є неможливим. На даний час спільного господарства разом не ведеться. Майнового спору немає. Дитина проживає разом з позивачкою, однак між Позивачем та Відповідачем не досягнуто домовленості щодо цього. Просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 26 червня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 322 та 26 червня 2019 року видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ; визначити місце проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] ; судові витрати покласти на Відповідача. В судове засідання позивач не з`явилась, до суду надала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, В судове засідання відповідач не з`явився, до суду надав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. В судове засідання третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації свого представника не направили, до суду подали заяву, за змістом якої просять розгляд справи проводити у їх відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в юридичному шлюбі, зареєстрованому 26 червня 2019 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 26 червня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 322 та 26 червня 2019 року видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , про що 01.08.2019 року складено відповідний актовий запис № 414 Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області та 01.08.2019 р., видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] , визначили місце проживання дитини з разом матір`ю. Судом встановлено, що сім`я сторін розпалася. Подружні стосунки не підтримують, не ведеться спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Оскільки, судом встановлено, що сторони остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, приймаючи до уваги, що сім`я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, фактично припинила своє існування і формальне збереження шлюбу сторін буде суперечить правам та інтересам подружжя, термін на примирення позитивного результату не дасть, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1, 2 і\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ч.2 ст.\~161 СК України,\~місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, судом встановлено, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст.ст. 105, 110-112 СК України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 247, 263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved