Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

08 вересня 2022 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач [PERSON] , посилаючись на статті 104-105,110,112 СК України, просить розірвати шлюб між ним, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 22 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 100. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області. За час шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що нормальні сімейні стосунки з відповідачем не склалися в силу психологічної несумісності характерів. Як виявилося з часом, у кожного з них різні погляди на сімейне життя, подружні права та обов`язки. Це призвело до того, що в їхній родині виникають сварки, що відбуваються на очах у дітей та негативно впливають на їх виховання. Через загострення відносин між позивачем та відповідачем останніх пів року вони почали віддалялися один від одного, проживають окремо, припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, в кожного з них окремий бюджет. Враховуючи характер роботи позивача, діти залишаються проживати з відповідачем, а він братиме участь у їх вихованні. Він надає відповідачу матеріальну допомогу на утримання дітей. Станом на час розгляду справи спірних питань стосовно майна, набутого за час шлюбу, немає. Ухвалою судді від 20 вересня 2022 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 18 жовтня 2022 року. Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року зупинено провадження у справі, встановлено сторонам строк для примирення один місяць та призначено судове засідання на 18 листопада 2022 року. Ухвалою суду від 18 листопада 2022 року провадження у справі поновлено. Позивач у призначене судове засідання не з`явився, про дату, часу і місце судового засідання повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, оскільки примирення з відповідачем не відбулося. Відповідач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила задовольнити. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 22 серпня 2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що 22 серпня 2009 року складено відповідний актовий запис за № 100. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.13). Під час шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є позивач, матір`ю відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.14,15). Як вбачається з позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що нормальні сімейні стосунки з відповідачем не склалися в силу психологічної несумісності характерів, у кожного з них різні погляди на сімейне життя, подружні права та обов`язки. Між ними виникають сварки, що відбуваються на очах у дітей та негативно впливають на їх виховання. Через загострення відносин між позивачем та відповідачем останніх пів року вони почали віддалялися один від одного, проживають окремо, припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, в кожного з них окремий бюджет. Відповідно до\~положень статті\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у частині першій статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Після надання строку для примирення сімейні відносини у подружжя не відновилися, примиритися їм не вдалося, про що позивач зазначив у поданій до суду заяві (а.с.41). За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається зі змісту позовної заяви, на час розгляду справи спірних питань стосовно майна, набутого за час шлюбу немає, після розірвання шлюбу, діти залишаються проживати з відповідачем. Відповідно до статті 113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У поданій до суду заяві відповідач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 992,40 гривень. У поданій до суду заяві позивач просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору. За змістом частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, з відповідача на користь позивача не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved