Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

11 лютого 2022 позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з даним позовом та просить визнати за нею право власності на 2/3 квартири за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2,4869 га, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, Новоархангельський район, Підвисоцька сільська рада в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] є її рідною сестрою, яка померла [INFO] та після його смерті відкрилася спадщина на належну їй 2/3 частки квартири та земельну ділянку. В зв`язку з тим, що на момент смерті сестри, остання проживала сама, то позивач займалась її похованням та утриманням майна. 06 травня 2021 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. із заявою при прийняття спадщини. 26 травня 2021 року приватним нотаріусом було заведено спадкову справу №82/2021. На протязі шести місяців, ніхто крім позивача не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , їх сестра [PERSON] 28 червня 2021 року подала нотаріально засвідчену заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Син померлої, [PERSON] , який тривалий час не проживав з матір`ю, і його фактичне місце проживання не відоме, не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач 06 жовтня 2021 року звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак постановою від 06.10.2021 їй було відмовлено у зв`язку з тим, що на момент смерті [PERSON] з нею був прописаний її син [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після смерті матері. Позивач вважає, що хоча [PERSON] і був прописаний в квартирі за адресою: [ADDRESS] , але на момент смерті спадкодавця фактично там не проживав і не міг проживати, спільного господарства не вів, спадщину фактично не приймав, а тому він не може вважатися таким, що фактично прийняв спадщину. Ухвалою суду від 23 березня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25.10.2022 року вирішено питання щодо витребування спадкової справи. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25.10.2022 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, до початку розгляду справи надали письмову заяву, в якій просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши письмові матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 89/2021, заведеної 26 травня 2021 року до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач [PERSON] є рідню сестрою [PERSON] . Зазначені обставини встановлено із свідоцтв про народження та про шлюб. За спадкодавцем [PERSON] зареєстровано право власності на 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (спадкова справа 570/2012), Витягом про державну реєстрацію прав № 36176824 від 08.11.2012 та на земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва кадастровий номер 3523684200:02:000:1209, площею 2,4869 га, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, Новоархангельський район, Підвисоцька сільська рада, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9638621 від 19.09.2013. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . 26 травня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. із заявою, посвідченою приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Висоцькою С.І. за № 355, про прийняття спадщини після смерті рідної сестри [PERSON] , померлої [INFO] . 28 червня 2021 року до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. звернулась [PERSON] із заявою, посвідченою нотаріусом Калиніградського нотаріального округу РФ Козелькіною О.Ю., про відмову від прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] , на користь [PERSON] .. 06 жовтня 2021 року до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. звернулась [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] на підставі довіреності, з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. від 06.10.2021 року відмовлено [PERSON] , що діє від імені [PERSON] на підставі довіреності, у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] , на частину квартири [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва кадастровий номер 3523684200:02:000:1209, площею 2,4869 га, оскільки син померлої [PERSON] , на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №452/02-вих від 26.05.2021 року наданої відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, він вважається спадкоємцем першої черги згідно ст.. 1261 ЦК України, що прийняв спадщину. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцями спадщини визначені у частинах 3, 4 ст. 1268 ЦК України). За частиною третьою ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята ст. 1268 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя ст. 1296 ЦК України). Окрім цього, статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина перша статті 1259 ЦК України). Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України). Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК України. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Згідно частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20); у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18) у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18). Враховуючи обставини справи та вищевказані норми, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є її процесуальним обов`язком, щодо ухилення відповідача [PERSON] від надання спадкодавцеві [PERSON] допомоги при можливості її надання. Оскільки одночасне настання наведених вище обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності не підтверджено відповідними доказами, тому [PERSON] , як спадкоємець не може бути усунутий від спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] .. Суд не приймає доводи позивача, що відповідач [PERSON] , як спадкоємець першої черги, не може вважатися таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця фактично не проживав разом з нею (лист ГУНП в Полтавське РУП ВП №1 № 1119/115/102/01-2021 від 16.06.2021, що гр.. [PERSON] виїхав до РФ та на даний момент мешкає на території РФ), спільного господарства не вів, спадщину фактично не приймав, оскільки відповідач вільний у своєму праві щодо свободи пересування та вибору місця проживання. Отже, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , який на момент її смерті був зареєстрованим разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №452/02-вих від 26.05.2021 року наданої відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, тому він вважається спадкоємцем першої черги згідно ст.. 1261 ЦК України, що прийняв спадщину. Таким чином, підстави задоволення позову відсутні. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed