Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом в якому просила встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, в [ADDRESS] ; встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , державного акту серії [NUMBER] , виданого 20 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 242; державного акту серії ІІ-ПЛ № 032970, виданого 27 березня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 447. В позові посилається на те, що [INFO] в селищі Комишня, Миргородського району, Полтавської області, померла [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 57. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,76 га., розташованої на території Комишнянської селищної ради, Миргородського району, Полтавської області, яка належала [PERSON] на праві приватної власності, згідно державного акту серії І-ПЛ № 030133, виданого 20 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 242; земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,95 га., розташованої на території Комишнянської селищної ради Миргородського району, Полтавської області, яка належала [PERSON] на праві приватної власності, згідно державного акту серії ІІ-ПЛ № 032970, виданого 27 березня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 447. 11 липня 2022 року, через свого представника, вона, як спадкоємець за законом четвертої черги після смерті [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Р.В.Пазинич для оформлення спадкового майна у встановленому законодавством порядку та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. 11 липня 2022 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Р.В. Пазинич було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з підстав недоведеності факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та наявність розбіжностей у державних актах на право приватної власності на землі в зазначенні по батькові спадкодавця. Вважала, що підтвердженням факту проживання [PERSON] , [INFO] , з нею, [PERSON] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, в [ADDRESS] , є доданий до даної позовної заяви Акт від 15 лютого 2022 року та свідчення свідків [PERSON] та [PERSON] . Через відсутність документів, що посвідчують факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, а також у зв`язку з розбіжностями в написанні по-батькові у правовстановлюючих документах на земельні ділянки, позивач позбавлений можливості оформити у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні 26.10.2022 року свої позові вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. В судове засідання 01.11.2022, 08.11.2022, 29.11.2022 року не з`явилися, до суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] та адвоката Сидоренка Ю.В. надійшли заяви, в яких вони позовну заяву підтримали, просили позовні вимоги задовольнити. Крім того, адвокат Сидоренко Ю.В., просив долучити до матеріалів справи відповідь на його адвокатський запит. Представник відповідача Комишнянської селищної ради в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій не заперечував проти задоволення вимог [PERSON] , просив справу розглянути справу у його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона добре знала і знає [PERSON] і [PERSON] , остання прожила разом із [PERSON] однією сім`єю в будинку, вели спільне господарство, були спільні кошти і коли [PERSON] захворіла, то вони її доглядали, поховали і зараз їздять поминають. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] спочатку проживала зі своїм чоловіком, а коли він помер, вона залишилася сама і [PERSON] забрали [PERSON] до себе, вели спільне господарство і [PERSON] до своєї смерті жила разом із [PERSON] . Дітей і родичів у [PERSON] не було. Була сестра, але померла молодою. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку , що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту у відповідності до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ч.1 п.6\~ ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виходячи зі змісту п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Із матеріалів справи вбачається, що на ім`я [PERSON] були видані: державний акт на право приватної власності на землю площею 5,95 га, що знаходиться на території с.Шульги Комишнянської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5323255400:00:013:0151; державний акт на право приватної власності на землю площею 5,95 га, що знаходиться на території Комишнянської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5323255400:00:013:0152 (а.с.7-8). Однак, в вище вказаних документах не вірно зазначено по батькові спадкодавця, а саме замість « [PERSON] » зазначено невірне « [PERSON] ». Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Комишнянською селищною радою Миргородського району 05.11.2004 року, де вказано [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Крім того, згідно копії відповіді Миргородського ВДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) вбачається, що є актовий запис про шлюб №04 від 25.04.1954 року, складений виконавчим комітетом Комишнянської (Шульжанської сільської) селищної ради Миргородського району Полтавської області на [PERSON] та [PERSON] (а.с. 68 ). Отже, у документах наявна розбіжність в написанні по батькові спадкодавця, що позбавляє можливості позивача отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно. На підставі наведеного, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги в частині встановлення факту належності правовстановлюючих документів слід задовольнити і встановити факт належності правовстановлюючих документів [PERSON] . Судом встановлено, що інших спадкоємців, крім позивачки, які б претендували на спадкове майно, немає, спадкова справа на померлу [PERSON] не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.65). Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику с правах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1\~ ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1\~ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. У\~статті 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України). Згідно з частиною другою\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом\~статті 1268 ЦК України\~порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою\~статті 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно копії акту від 15.02.2022 підписаного головою Комишнянської селищної ради встановлено, що [PERSON] , [INFO] ,в період з 1999 року і до дня своєї смерті [INFO] проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS] , близьких родичів не мала (а.с.10). [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.11). Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом четвертої черги на майно померлої [PERSON] , яке вона прийняла в порядку ст. 1268 ч.3 ЦК України, однак, не може оформити право на спадщину через відсутність документів, що підтверджують факт проживання спадкоємця однією сім`єю із спадкодавцем, у зв`язку з цим приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Пазинич Р.В. своєю постановою від 11.07.2022 року відмовив у вчиненні нотаріальних дій (а.с.9). З огляду на те, що факт прийняття спадщини та постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення цього факту породить для позивача певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження цього факту не існує. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт належності [PERSON] державних актів на право власності на землю та факту проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини є доведеними, оскільки встановити дані факти в іншому порядку неможливо. Встановлення вказаних фактів для позивача має юридичне значення, оскільки необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, тому враховуючи вищевикладене позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved