Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У жовтні\~2022\~році [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини,\~яку мотивує\~тим,\~що з\~відповідачем у\~зареєстрованому шлюбі\~не перебуває,\~мають \~малолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який проживає\~разом з\~нею та\~знаходиться на\~її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вона знаходиться в декретній відпустці і їй важко без допомоги утримувати дитину. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні на 23 листопада 2022 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] ,\~будучи належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~до суду\~надав відзив\~на позову\~заяву,\~в якому\~позовні вимоги\~визнає повністю,\~не заперечує\~проти стягнення\~з нього\~аліментів на\~утримання сина\~ [PERSON] у\~розмірі 1/4 заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, разом з тим не погоджується з доводами позивача про те, що він добровільної допомоги на утримання сина не надає, зазначає, що після розірвання шлюбу з позивачем між ними була досягнута усна домовленість про те, що замість аліментів він буде надавати грошову допомогу на утримання сина, він надає грошову допомогу позивачу на утримання сина, забезпечує дитину речами та предметами необхідними для навчання, виховання та розвитку, у разі необхідності ліками, а тому в розумінні ст.180 СК України виконує батьківський обов`язок щодо утримання сина. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 29 серпня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2020 року (а.с.4-5). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідачем не оспорюється той факт, що малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до положень частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Доводи відповідача з приводу того, що він в добровільному порядку щомісячно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання сина [PERSON] підтверджується наданою відповідачем випискою з карткового рахунку. На підставі викладеного та враховуючи, що обов`язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення в повному обсязі. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення п.п.1 п.1 ч.2 ст.4, п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», статей 133, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved