Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що у вересні 2022 року він дізнався про винесення приватним виконавцем Пицем А.А. постанови про відкриття виконавчого провадження №64460077 від 10.02.2021 щодо виконання виконавчого напису №7039 від 27.12.2020, винесеним приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. Згідно згаданого виконавчого напису з нього стягнуто заборгованість на користь ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення кредитів» по кредитному договору 11572,23 грн. Однак, вказаний виконавчий напис вчинено неправомірно, оскільки такий не відповідає приписам чинного законодавства щодо умов, порядку та підстав його вчинення. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку». На його адресу не надходило вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, що вказує на недотримання нотаріусом вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення норіальних дій. Пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, на підставі якого складено виконавчий напис, з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Договір №005-13524-250812 від 25.08.2012, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений. Нотаріус не отримувала від сторін первинні бухгалтерські документи, що підтверджують розмір боргу по кредитному договору. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням законодавства. Зважаючи на вищенаведене, просить виконавчий напис від 27.12.2020 за №7039, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., визнати таким, що не підлягає виконанню, судові витрати, в тому числі витрати на професійну правову допомогу в сумі 9000 грн, стягнути з відповідача. Відповідач подав відзив, де вказує, що між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем 25.08.2012 укладено кредитний договір №005-13524-250812. 07.05.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем укладено договір відступлення права вимоги №2241/К, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обв`язків ПАТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває у межах з 07.05.2020 по 07.05.2023, а тому твердження позивача є помилковим щодо пропуску строку вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Личуком Т.В. Відповідачем виконані всі вимоги, передбачені п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Личуку Т.В. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором. Отже, вважає згаданий виконавчий напис не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, вказані позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру. Позивачем не надано договору про надання правової допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, що були б оформлені у встановленому законом порядку, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. Враховуючи вищенаведене, просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку про таке. 27.12.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №7039, яким звернено стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою діяльністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, заборгованості, що виникла по кредитному договору №005-13524-250812 від 25.08.2012, укладеному між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», код ЄДРПОУ 34047020, та [PERSON] , адреса реєстрації: [ADDRESS] . Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору відступлення права вимоги №2241/К від 07.05.2020. Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 07.05.2020 по 30.11.2020. Сума заборгованості складається з тіла кредиту в сумі 10772,23 грн, а також сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису в розмірі 800 грн. Загальна сума заборгованості становить 11572,23 грн. На підставі вищевказаного виконавчого напису 10.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64460077 про стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в сумі 11572,23 грн. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1. пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Проте, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили, пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 був визнаний незаконним та нечинним. У подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін.Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правовапозиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, як така, що визначена імперативною нормою закону ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення нотаріусом виконавчого напису здійснюється за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який також має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими він звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» судом перевіряються доводи боржника в повному обсязі з метою встановлення того, чи на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином, нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що при вчиненні напису нотаріус отримав від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери тощо), у зв`язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, зазначений у написі, є безспірними. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим №7039 від 27.12.2020 приватний нотаріус керувався нечинним пунктом 2 Переліку, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, оскільки нотаріусу не було надано нотаріально посвідченого договору, документів, які свідчать про безспірність заборгованості, суд приходить висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виходячи із вищевикладеного, суд також приходить висновку про наявність спору щодо заборгованості, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі 9000,00 грн, слід зазначити наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У даній справі участь адвоката, який представляє інтереси позивача, і факт надання правової допомоги підтверджено договором про надання правової допомоги від 09.09.2022, укладеним між адвокатом Васів Ю.М. та Білик І.І., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльностю Васіва Ю.М. серії ЛВ №000338 та актом прийому-передачі виконаних робіт від 19.09.2022. Згідно з останнім, адвокат надав, а клієнт прийняв наступні правничі послуги: консультація, аналіз та вивчення документів щодо оскарження в судовому порядку виконавчого напису, виданого 27.12.2020 за №7039 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотариального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., щодо стягнення заборгованості в сумі 11572,23 грн. із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення кредитів» - 2 години, що становить до оплати 2000 грн; ???пошук, аналіз та вивчення судової практики Верховного Суду України, Верховного Суду, практики ЄСПЛ для підготовки та складання позовної заяви - 2 години, що становить до оплати 2000 грн; підготовка та складання позовної заяви - 3 години, що становить до оплати 3000 грн; винагорода адвоката за позитивний результат у справі, задоволення позову становить 2000 грн. Загальний розмір гонорару за надання клієнту правової допомоги складає 9000 грн. Сторони погодилися, що послуги надані адвокатом повністю та відповідно до доручення клієнта. Претензій та зауважень у клієнта немає. При цьому, суд зазначає, що вказана справа не відноситься до складних справ, відтак розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в матеріалах справи документами, підготовка документів у такій не потребує значного часу, а тому, виходячи з принципу обгрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторін, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір за подання позову в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved