Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Позивач у серпні 2022р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення франшизи в сумі 2600грн. та моральної шкоди в сумі 10000грн., а також судових витрат. Позов мотивовано тим, що 27.10.2021р. о 13.40год відповідач-водій керуючи ТЗ марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] в порушення ПДР здійснила перестроювання в крайню праву смугу для повороту праворуч не дотримавшись дистанції руху та бокового інтервалу допустила зіткнення з ТЗ позивача-водія марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] . Вина відповідача підтверджена рішенням суду від 18.11.2021р. Цивільно-правова відповідальність водія відповідача застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», яка згідно Страхового акту від 24.06.2022р. виплатила страхове відшкодування позивачу в сумі 15452.43грн. без врахування франшизи в розмірі 2600грн., яка підлягає стягненню з відповідача винуватця ДТП. Щодо моральної шкоди, то пошкодження майна привезло до того, що позивач, будучи пенсіонером, з часу ДТП у жовтні 2021р. до виплати страхового відшкодування у червні 2022р., не міг використовувати автомобіль, що спричинило значні незручності у повсякденному житті, а також витрачав час на відповідні звернення, пов`язані з ДТП для отримання коштів. 16.09.2022р. до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що їй не було відомо про виплату страхового відшкодування без франшизи, а тільки з наявного позову до суду і 15.09.2022р. вона переказала кошти в сумі 2600грн. позивачу. Завдання моральної шкоди заперечила, так як в червні 2022р. відбувся огляд ТЗ та проведено одразу відшкодування. Позивач та його представник просили позов в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити, щодо вимоги про стягнення франшизи залишили цю вимогу без розгляду, оскільки кошти під час розгляду справи були дійсно оплачені відповідачем. Представник відповідача вимоги позову про стягнення моральної шкоди в сумі 10000грн. заперечила за безпідставності таких. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спірні правовідносини стосуються відшкодування моральної шкоди, завданої винним водієм за наслідками ДТП. Так, 27.10.2021р. о 13.40год відповідач-водій керуючи ТЗ марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] в порушення ПДР здійснила перестроювання в крайню праву смугу для повороту праворуч не дотримавшись дистанції руху та бокового інтервалу допустила зіткнення з ТЗ позивача-водія марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] . Вина відповідача підтверджена постановою Івано-Франківського міського суду суду від 18.11.2021р. (а.с.9-10), свою вину [PERSON] визнала. На даний час представник відповідача та сама відповідач у відзиві на позов вказала, що вона є [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія відповідача була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», і третя особа на підставі вимоги поданої 02.06.2022р. згідно Страхового акту складеного 24.06.2022р. виплатила 27.06.2022р. страхове відшкодування позивачу в сумі 15452.43грн. (а.с.11-13). А згідно Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ від 17.06.2022р. вартість збитків становить 20288.31грн. Виплата страхового відшкодування третьою особою, як доводила сторона позивача, здійснена без врахування франшизи в розмірі 2600грн., а тому така підлягала стягненню з відповідача -\~ винуватця ДТП. Після відкриття провадження у цивільній справі, 15.09.2022р. позовна вимога в цій частині добровільно виконана відповідачем та перераховано кошти в сумі 2600грн. позивачу (а.с.41).А тому, позивачем зменшено позовні вимоги. Що стосується моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України, за якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Окрім того, за ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Обгрунтовуючи вимоги до відповідача про стягнення моральної шкоди, позивач суду пояснив, що пошкодження майна - автомобіля привезло до того, що позивач, будучи пенсіонером, з часу ДТП у жовтні 2021р. до виплати страхового відшкодування у червні 2022р., не міг використовувати автомобіль (задня дверка через пошкодження не закривалась), що спричинило значні незручності у повсякденному житті, а також витрачав час на відповідні звернення, пов`язані з ДТП для отримання коштів (до відповідача дзвонив за день перед виплатою про повернення саме франшизи, але вона категорично відмовилась). Сторона відповідача натомість зауважила, що таке звернення позивача як потерпілого до СК було аж у червні 2022р., а тому вини у невиплаті коштів зі сторони відповідача немає, також на обстеження автомобіля у червні 2022р. [PERSON] приїхав цим ж автомобілем, а отже він мав можливість його використовувати. Окрім того, про стягнення франшизи дізналась відповідач тільки з позову. Суд не в повній мірі погоджується з доводами сторони відповідача. Так, позивач дійсно звернувся до СК тільки 02.06.2022р., однак, як він пояснив, в лютому 2022р. через початок війни доступ до всіх даних та організацій, в т.ч. СК, був взагалі обмежений, а на вимогу надати підтвердження вини водія, отримав рішення суду від 18.11.2021р., яке набрало законної сили 30.11.2021р., тільки 08.06.2022р., це й підтверджується належним доказом (а.с.10). На намагання врегулювати спір перед виплатою, він зателефонував 23.06.2022р. до відповідача та особисто мав розмову по виплаті франшизи, розмір якої вже було йому відомо за даними СК, але відповідач категорично відмовилась. Тому, понісши навіть більші витрати на ремонт автомобіля, ніж виплата страхового відшкодування 32600грн. із отриманих 15453грн., він 20.07.2022р. подав до неї вже письмове звернення не вимагаючи різниці витрат, а хоча би франшизи (а.с.16-17), на яку реакції не отримав. В такій категорії цивільних відносин, винні в ДТП особи повинні усвідомлювати, що потерпіла особа має право відшкодовувати не тільки франшизу, а й різницю між фактичними витратами та виплаченим страховим відшкодуванням, й за власних дій не допускати конфлікту для подальших звернень до суду, під час чого можуть бути пред`явлені вже більші вимоги, в т.ч. й моральна шкода та судові витрати, які позивач зобов`язаний понести при зверненні до суду. З врахуванням того, що дійсно позивач не мав змоги використовувати власний ТЗ через вину відповідача через подію ДТП (дверка не повністю зачинялась, що вбачається й з долучених до звіту фото), виплатити франшизу відповідач категорично відмовилась при досудовому врегулюванні спору, що спричинило необхідність несення витрат судових при зверненні до суду та часу для цього, суд прийшов до ствердного переконання про відшкодування частини моральної шкоди в сумі 2000грн., яка є справедливою та достатньою до встановлених обставин та зібраних доказів, а також стягнення понесеного позивачем судового збору в сумі\~ 992.40грн. (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі викладеного, відповідно до ст.23,1187 ЦК України,

Outcome: partial