Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , отриманий ним у порядку спадкування за законом. З відповідачкою [PERSON] позивач перебував у шлюбі з 03.08.2006, який розірвано на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.12.2015. Після розірвання шлюбу з відповідачкою почали проживати окремо за різними адресами. 28 серпня 2018 року [PERSON] уклав новий шлюб з гр. [PERSON] з якою на даний час разом із спільними дітьми проживають у будинку [ADDRESS] . Вказує, що будучи зареєстрованою за постійним місцем проживання у його будинку, відповідачка [PERSON] більше п`яти років фактично проживає за адресою [ADDRESS] . На прохання позивача добровільно знятися з реєстрації постійного місця проживання шляхом подачі відповідної заяви до селищної ради відповідачка відмовляється. З наведених підстав позивач просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування належним йому житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 6). Відповідачка [PERSON] повідомлялася про дати, час та місце розгляду справи шляхом розміщення виклику в судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Секретарем Міжгірської селищної ради Закарпатської області Пішта Мирославою подано заяву з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради, виловила позицію про відсутність заперечень селищної ради щодо задоволення вимог заяви. Оскільки зі змісту заяви позивача не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилася, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.05.2009 та рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області №2-219/2009 від 14.04.2009 (а.с. 11, 16). Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.12.2015 розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Той факт, що відповідачка [PERSON] , зареєстрована в житловому будинку за вищевказаною адресою, підтверджується довідкою про склад сім`ї та проживання, виданої старостою Торунського старостинського округу Міжгірської селищної ради №309 від 07.07.2022 (а.с. 12). [PERSON] та її син [PERSON] фактично не проживають за місцем реєстрації більше п`яти років, що підтверджується актом Торунського старостинського округу Міжгірської селищної ради №63 від 15.07.2022, довідками старости Торунського старостинського округу Міжгірської селищної ради №310 від 07.07.2022 та №391 від 07.07.2022 (а.с. 13-15). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідачки в житловому будинку, володільцем якого є позивач обмежує останнього у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним йому майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 ЦК України та

Outcome: approved