Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Коломійця І.О. надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що від спільного проживання з відповідачем у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Сторони не перебувають в шлюбі. Дитина проживає з позивачем. Відповідач матеріально дитині не допомагає, внаслідок чого позивач не має можливості сама її утримувати та змушена звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх виді заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. А також судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.. Ухвалою суду від 03 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з наведених у позові підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що дитина дійсно зараз проживає з матір`ю, однак позов не визнає оскільки вважає, що дитина не повинна проживати з позивачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 02 травня 2018 року. Малолітня дитина [PERSON] проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою від 13 жовтня 2022 року № 873, виданою Мізоцькою селищною радою, та не оспорюється відповідачем. Відповідно ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховуються дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ч.3 до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що наразі дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не було досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одного із батьків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, та у відповідності до ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне положення відповідача, який в силу свого віку є працездатним, а також той факт, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Це відповідатиме, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання дітей на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Згідно із п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо, стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. суддя приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано Договір про надання правової допомоги від 02 лютого 2022 року, укладений між адвокатом Коломійцем І.О. та позивачем [PERSON] , ордер на надання правової допомоги адвокатом Коломійцем І.О., [PERSON], серія АІ № 1290552 від 02 лютого 2022 року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4585/10, розрахунки обсягу і вартості наданої правничої допомоги від 07.02.2022 року та від 13.10.2022 року згідно яких усна консультація вартістю 500,00 грн., складання позовної заяви про стягнення аліментів вартістю 2 000,00 грн., та представництво інтересів [PERSON] у суді в справі про стягнення аліментів вартістю 1 500,00 грн., а також фіскальні чеки № 0S4K5mWFPj4 від 02 лютого 2022 року на суму 500,00 грн., № bXhPT0020Sw від 07 лютого 2022 року на суму 2 000,00 грн., № evdJH43XYFw від 13 жовтня 2022 року на суму 1 500,00 грн., загальна сума за виконані роботи складає 4000,00 грн. Враховуючи вищенаведене та подані суду документи, відсутність клопотання відповідача щодо зменшення розміру таких витрат, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн., як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved