Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

04 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дати подання позову та до досягнення 23 років, але не довше ніж до закінчення учбового закладу, залежно від того, яка з цих обставин настане першою. Ухвалою від 11\~жовтня 2022 року відкрито провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що після розірвання шлюбу 12 серпня 2016 року з батьком позивача, по спливу двох тижнів після цієї події, внаслідок численних вмовлянь чоловіка та заради спільного сина, вона повернулася до [ADDRESS] та проживала з ними та матір`ю свого колишнього чоловіка однією сім`єю до 18 серпня 2022 року. Під час спільного проживання брала участь у витратах на утримання будинку, зі своєї картки сплачувала комунальні послуги, Інтернет, придбавала побутову техніку (яку залишила для потреб сина), пересилала кошти на рахунок сина, допомагала з оплатою діагностики та ремонту автомобіля, власником якого є [PERSON] , на що надає відповідні докази. В 2018 році син вступив до Роменського фахового коледжу КНЕУ. Оскільки його батько, [PERSON] з 2016 року не працював, вона самостійно утримувала сина та надавала йому фінансову підтримку, сплачувала за навчання та проживання в гуртожитку. По закінченню навчального закладу син отримав спеціальність молодшого спеціаліста комп`ютерної інженерії. Вона працює медсестрою в КНП «Гадяцький ЦПМСД», її заробітна плата є єдиним джерелом доходу. На даний час, проживає в чужому будинку в с. Хитці, без реєстрації, власного житла не має. Оскільки працює в м.Гадяч, то кожного дня витрачає кошти на проїзд до роботи і в зворотному напрямку. Окрім того, має на утриманні непрацездатну матір, якій допомагає оплачувати комунальні послуги, продукти харчування та ліки. Також сама перебуває на лікуванні та приймає ліки, проходить обстеження. Позивач, [PERSON] є здоровим та працездатним чоловіком, має у власності автомобіль (2013р.в.), який придбав у 2021 році, має освіту молодшого спеціаліста за фахом комп`ютерної інженерії, тож не позбавлений можливості самостійно себе утримувати, оскільки навчання в нього проходить он-лайн. Тому просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. У відповіді на відзив [PERSON] вказує, що він дійсно навчається дистанційно, однак несе витрати за послуги інтернету, поїздки на консультації, підручники і канцелярські прилади, крім того має потреби у одязі та взутті. [PERSON] забезпечена, має частку у квартирі, земельні паї, тому може надавати йому допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] , шлюб між батьками розірвано рішенням суду від 12 серпня 2016 року. З довідки Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» від 20.09.2022 вбачається, що [PERSON] є студентом першого курсу даного закладу, закінчує навчання у червні 2025 року. [PERSON] проживає з батьком, який є є інвалідом третьої групи. З Інформації з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно вбачається, що станом на 29.11.2022 відомості щодо прав власності на нерухоме майно у [PERSON] відсутні. Суд встановив, що між сторонами існують сімейні правовідносини. За правилами частини першої\~статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються\~главою 16 СК\~України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Таким чином обов`язковою умовою при вирішення таких спорів є наявність можливості надання такої матеріальної допомоги. Крім того Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 року (справа №308/4214/18) акцентував, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей\~191,\~200 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх сина, дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх сина, дочку, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що потребує матеріальної допомоги матері, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, оскільки навчається на денній формі навчання і не працює, немає самостійного доходу. Відповідно до частини першої\~статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочку; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.\~Разом з тим, обов`язок по утриманню повнолітнього дочку в період його навчання не може бути покладений виключно на матір дитини.\~При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Також судом враховується та обставина, що позивач, як повнолітня особа, повинна та може вживати заходи для свого власного забезпечення. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Виходячи з цього, суд вважає необхідним акцентувати на тому, що обов`язок утримувати свого неповнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання покладається на обох батьків. Дана правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №\~208/3075/16. Пунктом 20, 23 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №3\~від 15.05.2006\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В даній справі суд враховує, що відповідач працює, отримує заробітну плату, а отже може надавати сину допомогу і сплачувати аліменти. Також судом встановлено, що [PERSON] добровільно надавала і надає допомогу сину, який навчається, бере активну участь в забезпеченні його життєдіяльності. Крім цього, судом встановлено, що [PERSON] не має на праві власності ніякого нерухомого майна, як стверджує позивач, інших джерел доходів, окрім заробітної плати немає. Також суд враховує, що позивач на даний час навчається в он - лайн форматі, що не вимагає такої необхідної кількості витрат на проїзд, оплату гуртожитку, придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо. Окрім цього, позивач, як повнолітня особа, повинен і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Аналізуючи надані сторонами докази, враховуючи потреби повнолітнього сина, що навчається, суд вважає, що з [PERSON] слід стягти аліменти в розмірі 1 / 6 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення сином - 23 років, але не довше ніж до закінчення учбового закладу, залежно від того, яка з цих обставин настане першою, починаючи з дня пред`явлення позову 04 жовтня 2022 року. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Вимога позивача про стягнення із відповідача на його користь\~аліментів, розмір яких не може буди меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не підлягає задоволенню. Положенням п.1 ч.2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак\~дитиною є особа до досягнення нею повноліття (ст. 6 СК України).\~Оскільки позивач вже повнолітній, то на нього не розповсюджуються норми ст. 182 СК України, щодо мінімального розміру стягуваних аліментів. Стягнення аліментів на повнолітнього сина, яка продовжує навчання та їх розмір, регламентуються главою 16 СК України, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. від сплати якого позивач був звільнений відповідно до положень п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial