Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

У грудні 2021 року АТ «Кредобанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що 10 вересня 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-218881, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах повторності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплати проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 22 вересня 2021 року за відповідачем утворилася заборгованість в загальному розмірі 133383,71 грн, з яких 79250,42 грн борг по тілу, 54133,30 грн борг по процентах. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованість в сумі 133383,71 грн, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Відповідачка відзив на позовну заяву не подала, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. На адресу суду направив заяву в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, зазначив що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи судом вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № CL-218881. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "УКРГАЗБАНК"). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з пунктами 2.1 та 2.3 кредитного договору банк видає Позичальнику кредит у сумі 100000 грн на строк (термін) кредитування 24 місяці до 09 вересня 2021 року. В п. 2.4. Договору вказано, що позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.5 кредитного договору, на наступні цілі та за вказаними реквізитами - на поточні потреби в сумі 100000 грн на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] . Для обліку виданих кредитних коштів банк відкрив позичковий рахунок № [NUMBER] (п. 2.5. Договору). Пунктами 2.8., 2.9. Договору визначено дати та строки погашення щомісячного платежу, які зазначені в Графіку платежів за кредитним договором та розрахунку сукупної вартості кредиту, який є Додатком №1 до кредитного договору та є його невід`ємною частиною. Пунктом 4.1. Договору визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 55% річних; п.4.4. - загальні витрати за договором становлять 68263,45 гривень; п.4.5. - реальна річна процентна ставка 71,19%; п.4.6. - загальна вартість кредиту для позичальника становить 168263,45 гривень. Розділом 6 Договору визначено порядок повернення кредиту відповідно до графіку платежів, викладеному в Додатку №1 до договору. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 7003 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з 10.09.2019 до 09.09.2021. Також визначено порядок та черговість повернення простроченої заборгованості. Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника (п. 6.9. Договору). Договір підписаний сторонами. Взяті на себе зобов`язання банк виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти на поточні потреби позичальника в сумі 100000 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером № 52490375 від 10 вересня 2019 року. В Додатку №1 до кредитного договору № СL-218881 від 10 вересня 2019 року наявний графік платежів, який також містить підписи сторін. Відповідно до графіку платежів за кредитним договором № СL-218881 від 10 вересня 2019 року повинен 10 числа кожного місяця сплачувати 7003,00 грн та останній платіж здійснити 09 вересня 2021 року у сумі 6994,45 грн грн. З цим графіком позичальник ознайомлений та примірник разом з кредитним договором отримав 09.09.2019. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту № СL-218881 від 10 вересня 2019 року, станом на 01 жовтня 2021 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 133383,71 грн, з яких заборгованість по тілу 79250,42 грн, заборгованість за відсотками - 54133,30 грн. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами статей 525, 526 та 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушено умови укладеного договору зі своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого утворився борг перед позивачем, який, з урахуванням відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, складає 133383,17 грн. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до\~ст. 617 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Матеріали справи свідчать, що позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням, який підлягає стягненню з відповідачки у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Як встановлено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20), відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, зокрема детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, є беззаперечною підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 13% від ціни позову, тобто 17339,88 грн, та фіксовану суму у розмірі 1400 грн, а всього у розмірі 18739,88 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію довіреності №12201, виданої головою правління АТ «Кредобанк» 26 жовтня 2021 року, копію договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року, укладеного між АТ «Кредобанк» та адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Аксіліум» в особі керуючого партнера Мужика Назара, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №000550, виданого [PERSON] на підставі рішення Ради адвокатів Львівської області від 23 лютого 2017 року №64. Однак зазначені в договорі додатки та будь-які докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) представником позивача та позивачем суду не надано. З огляду на викладене, в частині вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити.

Outcome: approved