Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд: стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 6500,00 грн. на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.2012 між позивачем та відповідачем укладено шлюб. З січня 2022 року позивач та відповідач почали проживати окремо. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що син проживає з нею, утримання та виховання якого матір здійснює самостійно, однак на даний час матеріально утримувати дитину, забезпечуючи її розвиток, позивачу важко. На думку позивача, у відповідача є можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки протягом останнього року проживання разом з відповідачем, останній надавав на утримання спільної дитини кошти в розмірі від 5000,00 грн. до 7000,00 грн. щомісячно. Разом з тим, позивач зазначає, що відповідач є працездатним, інші діти в нього відсутні, непрацездатних осіб на утриманні він не має. Ухвалою суду від 04.07.2022 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що протягом останніх трьох місяців на утримання спільної дитини ним було надано позивачу кошти в розмірі 5000,00 грн., оскільки останній має невеликі доходи, що складають не більше 15000,00 грн. на місяць, при цьому відповідачу необхідно нести інші витрати, зокрема оренди житла, витрати на їжу, одяг, паливно-мастильні матеріали, бензин тощо, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив. 27.04.2012 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: partial