Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

У лютому 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 14.09.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 1046. В обґрунтування позову вказано, що від спільного проживання з відповідачем народилось двоє доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу сімейне життя з відповідачем погіршилось, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем відсутні спільні інтереси та наявні різні погляди на життя. Станом на дату подачі позову спільного господарства з відповідачем не ведуть та з січня 2021 року проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дітей. 05.05.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження 09.06.2022 року о 09 год. 20 хв. 10.05.2022 року від позивача до суду надійшло клопотання, в якому останній просить розглянути справу у його відсутність, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подружжя проживає окремо та спільного господарства не веде. 23.05.2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання заперечує щодо розірвання шлюбу та з метою збереженням сім`ї просить суд зупинити провадження у справі і надати строк для примирення строком 6 місяців. У відзиві також вказано, що за різними адресами сторони почали проживати внаслідок хвороби меншої доньки, відповідач вимушена була переїхати до матері, яка допомагала проводити лікування та робити уколи для дитини, при цьому позивач весь час був на роботі і йому було не принципово де вони проживали. Також відповідач зазначає, що дійсно вони з позивачем мають двох доньок, які перебувають на її повному утриманні. Станом на 31.01 вони з позивачем ще проживали разом, оскільки в її день народження чоловік привітав її та все було добре. Відповідач заперечує щодо розірвання шлюбу і вважає рішення позивача необдуманим, яке суперечить її інтересам та інтересам дітей, особливо меншої доньки [PERSON] , яка знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом склеродермія та потребує постійного лікування. Лікар рекомендував обмежити доньку від стресів, тому розлучення вплине на її психоемоційний стан. 02.06.2022 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить розглянути справу у його відсутність та наполягає на розірванні шлюбу. Позивач вказує про неправдивість викладених у відзиві тверджень, наполягає, що саме з 03.01.2021 року сторони не проживають разом. Хвороба доньки не має відношення до обставин проживання сторін окремо та підстав позову про розірвання шлюбу. Позивач забезпечує дітей та не розуміє чому дана обставина заперечується відповідачем. Позивач підтримує позов та не згодний на примирення. 09.06.2022 року відповідачем через канцелярію суду подана заява, в якій відповідач просить суд надати строк на примирення терміном 4 місяці для можливості вирішити спір, а також просить визначити дату судового засідання з урахуванням дня народження [PERSON] , [INFO] . До заяви доданий консультативний висновок спеціаліста щодо пацієнта [PERSON] . 09.06.2022 року ухвалою суду задоволено заяву [PERSON] про надання строку для примирення, призначено сторонам строк на примирення терміном 4 місяці, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення. Призначена наступна дата судового засідання 12.10.2022 року о 09 год. 30 хв. 12.10.2022 року відповідачем через канцелярію суду подана заява проханням відкласти розгляд справи для можливості зберегти сім`ю. 12.10.2022 року судове засідання відкладено на 29.11.2022 року. 29.11.2022 року позивач в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити, пояснивши, що з початку 2021 року вони з відповідачем проживають окремо, в нього є інша жінка, тому і бажає розлучитись з відповідачем. З дітьми він спілкується. 29.11.2022 року відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, оскільки хоче зберегти сім`ю. Пояснила, що проживає у матері, тому що їй ближче до лікарні. З позивачем проживають окремо з лютого 2021 року. Він частково оплачує лікування [PERSON] та оплатив навчання [PERSON] . Позивач спілкується з доньками, але не в тому обсязі як потрібно. Софії не можна нервувати у зв`язку з хворобою.\~\~\~\~ Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 14.09.2002 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, запис № 1046, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . В судовому засіданні сторони визнали, що мають спільних доньок, [PERSON] 19 років, [PERSON] 11 років. Відповідачем до справи доданий консультативний висновок спеціаліста щодо пацієнта [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що з початку 2021 року сторони проживають за різними адресами, а з позовом про розірвання шлюбу позивач звернувся до суду в лютому 2022 року та підтримував під час перебування справи на розгляді, заперечував щодо надання строку на примирення. З метою примирення сторін судом вживались заходи шляхом зупинення провадження у справі на чотири місяці та шляхом відкладення судового засідання (з 12.10.2022 року на 29.11.2022 року), при цьому позивач не змінив свою думку та наполягав на розірванні шлюбу, отже вжиті судом заходи для збереження шлюбу не дали позитивного результату. В судовому засіданні, після надання пояснень сторін та дослідження матеріалів справи, сторони не заперечували щодо завершення розгляду справи. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Доводи відповідача про необхідність збереження шлюбу через стан здоров`я доньки, суд вважає безпідставними, оскільки дана обставина не входить до предмету доказування у справі про розірвання шлюбу, враховуючи її фактичні обставини.

Outcome: approved