Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

06.09.2022 року [PERSON] через представника - адвоката Пономарьова Олега Валентиновича звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди землі. Позов мотивовано тим, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 4,97 га, розташована на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 22.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі вказаної земельної ділянки, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 28.05.2012 року. Відповідно до пунктів 9, 10, 11 договору орендар зобов`язаний вносити орендодавцю орендну плату в грошовій формі в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації в строки щорічно до 31.12. Зазначила, що в порушення умов укладеного між ними договору відповідач не сплачував їй орендну плату з урахуванням індексу інфляції, внаслідок чого за 2012-2021 роки утворилась заборгованість у розмірі 37583,21 грн. Вважає, що системне невиконання умов договору оренди землі є підставою для його розірвання. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.21-22). Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують щодо заочного розгляду справи в разі наявності підстав (а.с.47). Відповідач в судові засідання призначені на 13.10.2022 року, 01.12.2022 року повторно не з`явився, про час, місце та дати судових засідань повідомлявся засобами поштового зв`язку за адресою його місця реєстрації, за якою до суду повернулися поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 29, 46). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судові засідання. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, будь яких повідомлень про зміну адреси відповідач суду не подавав, а відтак у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином про місце, день і час розгляду справи. Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,97 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бобринецької міської ради, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №022384, виданого 29.03.2002 року Бобринецькою районною державною адміністрацією (а.с.10). 22.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі, відповідно до якого вона передала в оренду належну їй земельну ділянку строком на 49 років, зі сплатою орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 30 грудня поточного року з урахуванням індексації, що підтверджується копією договору оренди землі (а.с.11). Згідно п.5 договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 115660 грн., тобто орендна плата складає 3469,80 грн. (115660 грн. ? 100 ? 3 = 3469,80 грн.). Зазначений договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 28.05.2012 року про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №352081014002021. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч.1 ст.93 ЗК України орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до п.3 ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Орендна плата справляється у грошовій формі. За положеннями ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до ч.1 ст.782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців поспіль. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч.2 ст.651 ЦК України. Згідно із ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких, за п.6 ч.1 ст.3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору, свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід урахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідачем орендна плата за спірним договором оренди землі всупереч його умовам за 2012-2021 роки не сплачувалась позивачу взагалі. Згідно з розрахунком позивача заборгованість з орендної плати за 2012 рік за 217 днів використання земельної ділянки у 2012 році складає 2062,87 грн.; за 2013 рік з урахуванням індексу інфляції - 3487,15 грн.; за 2014 рік з урахуванням індексу інфляції - 4333,78 грн.; 2015 рік з урахуванням індексу інфляції - 4972,22 грн.; 2016 рік з урахуванням індексу інфляції - 3900,06 грн.; 2017 рік з урахуванням індексу інфляції - 3945,16 грн.; 2018 рік з урахуванням індексу інфляції - 3809,84 грн.; 2019 рік з урахуванням індексу інфляції -3612,06 грн.; 2020 рік з урахуванням індексу інфляції - 3643,29 грн.; 2021 рік з урахуванням індексу інфляції - 3816,78 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором оренди від 22.03.2012 року, не здійснював виплату орендної плати за 2012-2021 роки, що свідчить про систематичність порушення ним умов договору, тобто позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору. Крім того, відповідач доказів на підтвердження виплати орендної плати позивачу не надав, а тому позовні вимоги про розірвання договору оренди землі підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved