Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

19.10.2022 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства померлого [INFO] [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні заявник заяву підтримала і просила суд її задовольнити. Заінтересована особа не з`явилась, представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду. Судом встановленні наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Заявниця [PERSON] вказує, що з 09.05.2021 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , що проявлялось в спільному проживанні, веденні господарства та наявністю по відношенню один до одного взаємних прав та обов`язків. Незабаром мали офіційно одружитися, однак [INFO] [PERSON] загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.05.2022 року встановлено факт проживання однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу, [PERSON] та [PERSON] , який загинув [INFO] , до моменту смерті останнього. [INFO] заявниця народила доньку [PERSON] . Оскільки [PERSON] помер до народження дитини, що унеможливило подання ним заяви про добровільне визнання батьківства в порядку ст.125 СК України, 13.10.2022 року запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за вказівкою матері («зі слів матері») у відповідності з ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану. Заявниця звертає увагу суду на те, що спір про майно відсутній, а потреба у встановленні даного факту обумовлена необхідністю реалізацією дитини права знати свого батька, що випливає із кровної спорідненості між ними. Метою встановлення факту батьківства є внесення змін до актового запису про народження дитини. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі і про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За приписами ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини за вказівкою матері, батьківство якого встановлюється. Згідно п.п.7,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2020 року у справі №643/9245/18 (провадження №61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування ст.130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. З наявних матеріалів справи та обставин, встановлених в рішенні Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.05.2022 року, вбачається, що померлий проживав з заявницею однією сім`єю і за свого життя визнавав своє батьківство щодо ненародженої дитини, якою була вагітна заявниця. Неможливість ним подання заяви про визнання батьківства обумовлена виключно його смертю до народження дитини. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з положеннями ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Допитані в судовому засіданні як свідки батьки померлого [PERSON] та [PERSON] підтвердили факти, викладені заявницею. Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved