Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

17 червня 2022 року до суду надійшов\~позов [PERSON] \~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія управління\~активами», за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просили визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3789, виданий 23.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з неї, [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість кредитним договором в розмірі 12379,08 грн.; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що 05 жовтня 2021 року державним виконавцем Крюківського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кременчуці\~Кременчуцького району\~Полтавської області\~Північно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Суми)\~на підставі\~виконавчого напису\~№3789,\~виданого 23.01.2020\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Гуревічовим\~О.М.,\~було відкрито\~виконавче провадження\~№67010123\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія управління\~активами» заборгованості\~у розмірі\~12379,08\~грн.\~Вважає,\~що виконавчий\~напис вчинений\~з порушенням\~вимог ст.ст.\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~та Переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку,\~затвердженого постановою\~КМУ від\~29.06.1999\~року №1172.\~Вказана у\~виконавчому написі\~заборгованість не\~є безспірною,\~оскільки нотаріусом\~не перевірялися\~підстави її\~нарахування за\~кредитним договором\~№340687323\~від 02.03.2015\~року. З розміром зазначеної заборгованості [PERSON] не погоджується, тому звернулася до суду за захистом з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Крюківського\~районного суду\~міста Кременчука\~Полтавської області\~від 17.06.2022\~року позовну\~заяву [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач ТОВ «Фінансова компанія управління активами» свого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. До початку розгляду справи по суті надали заяву, в якій визнали позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревичов О.М. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Загребельний А.Ю. в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З письмових матеріалів вбачається, що 02 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладений кредитний договір №340687323, згідно умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 5313,60 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 14,99% строком на 48 місяців, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах та строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. 23 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3789, про стягнення з [PERSON] , невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на підставі Договору відступлення прав вимоги №20170714 від 14 липня 2017 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №340687323 від 02 березня 2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] , за період з 13.07.2017 року по 22.01.2020 року включно, а саме заборгованість за тілом кредиту в сумі 4872,14 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією в сумі 4700,14 грн., заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею в сумі 2656,80 грн., плата за вчинення виконавчого напису в сумі 150,00 грн. Загальна сума заборгованості 12379,08 грн. На виконання виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Загребельним А.Ю. 05.10.2021 року у виконавчому провадженні №67010123 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні договори відступлення права вимоги за кредитними договорами, які укладені між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами», письмові повідомлення, направлені [PERSON] про відступлення прав вимоги, підтвердження отримання позивачем зазначених вище вимог. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Крім того, суд вважає, що характер правовідносин, що склались між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія управління активами», жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. У своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлень-вимог про наявність такої заборгованості та повідомлень про зміну кредитора. Не додано розрахунок заборгованості, що унеможливлює встановлення часу її виникнення, а відповідно унеможливлює перевірку звернення до нотаріуса в межах строку позовної давності. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки нотаріусу не надано жодних підтверджень щодо наявності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, щодо наявності у відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прав стягнення з позивача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №340687323, укладеним 02 березня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», щодо стягнення заборгованості в межах строку позовної давності, визначеної законом, тому суд приходить до висновку, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріус не мав документів на підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами». А тому оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене,

Outcome: approved