Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий. 12 жовтня 2022 року з Суворовського районного суду міста Одеси до суду надійшла цивільна справа за позовною заявою поданою 19 липня 2022 року [PERSON] (далі - також представник) в інтересах Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (далі - також позивач) до [PERSON] (далі - також відповідач), в якій представник просить стягнути з відповідача майнову шкоду в порядку відшкодування затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 16900 гривень, та судові витрати в загальному розмірі 7481 гривня (далі - також позовна заява). У позовній заяві представник позивача зазначає таке: 24 березня 2021 року позивач та [PERSON] уклали договір (поліс) №АР/1695874 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого був застрахований автомобіль «Mersedes-Benz ACTROS», державний номер [NUMBER] (далі - також автомобіль 1); 05 травня 2021 року [PERSON] (далі - також [PERSON] ) керуючи автомобілем MAN 8/180, державний номер [NUMBER] (далі - також автомобіль 2), в місті Одеса по вулиці Косівська допустив зіткнення (далі - також ДТП) з автомобілем 1 під керуванням відповідача; постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 05 серпня 2021 року відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КупАП (далі - також постанова від 05 серпня 2021 року); внаслідок ДТП автомобіль 2 отримав механічні пошкодження; [PERSON] повідомив позивача про ДТП; автомобіль 2 належить [PERSON] (далі - також [PERSON] ); 17 вересня 2021 року представник [PERSON] звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування та отримання відшкодування; вартість матеріального збитку завданого [PERSON] внаслідок ДТП становить 16900 гривень (далі - також позовна заява). Відповідач не подав до суду відзив проти позову. 2. Суд з приводу неявки сторін у судовому засіданні, зазначає таке. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву в якій зазначив, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав, хоча повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи. 3. Процесуальні рішення та дії у справі такі. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а учасникам справи роз`яснено право подати до суду відзив, відповіді на відзив, заперечення та обов`язок подати до суду докази. Увалюю Іванівського районного суду Одеської області від 09 листопада 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідача. 23 листопада 2022 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. 4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі. 02 липня 2021 року [PERSON] повідомив позивача про настання страхового випадку (а.с. 6-7). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з 19 травня 2012 року [PERSON] є власником автомобіля 2 (а.с. 8-9). З постанови від 05 серпня 2021 року, яка набрала законної сили 17 травня 2021 року, по справі №523/13861/21 вбачається, що 05 травня 2021 року 2019 року близько 16 годині 52 хвилин відповідач керуючи автомобілем 2, в місті Одеса по вулиці Косівська, не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем 1, що спричинило механічні пошкодження автомобілів. За постановою від 05 серпня 2021 року відповідач визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 122-4 КУпАП (а.с. 10-11). Постановою Суворовського районного суду міста Одеса від 05 серпня 2021 року, яка набрала законної сили 17 травня 2021 року, по справі №523/13862/21 вбачається, що 05 травня 2021 року 2019 року близько 16 годині 52 хвилин відповідач керуючи автомобілем 2, в місті Одеса по вулиці Косівська, не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем 1, після чого залишив місце ДТП. За постановою від 05 серпня 2021 року відповідач визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 12-13). За звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 25 жовтня 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 17832 гривні (а.с. 14-21). 17 вересня 2021 року [PERSON] , в інтересах [PERSON] подав позивачу заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 29, 30). Позивач на підставі страхового акту від 28 січня 2022 року №153895 (далі - також довідка), платіжним доручення від 08 лютого 2022 року №2438 (далі - також платіжне доручення) виплатив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 16900 гривень (а.с.31, 32, 33). 21 лютого 2022 року позивач направив відповідачу претензію про відшкодування збитків у порядку регресу в розмірі 16900 гривень (а.с. 34). 02 січня 2020 року між адвокатським бюро «Синюк та Партнери» та позивачем укладений договір про надання правової допомоги (далі - також договір від 02 лютого 2020 року, а.с. 40-43). З додатку до договору про надання правової допомоги від 16 червня 2022 року вартість наданих послуг становить 5000 гривень (а.с. 44). Позивач сплатив адвокату витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 7424 від 16 червня 2022 року (далі - також платіжне доручення, а.с. 106). 5.Норми права, які застосував суд такі. Основним актом\~цивільного законодавства\~України є\~Цивільний кодекс\~України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (частина 2 статті 4 Цивільного кодексу України, далі - також ЦК). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (частина 1 статті 979 ЦК). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (частина 1 статті 993 ЦК). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина 1 статті 1191 ЦК). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 ЦК). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (частина 1 статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», далі - також Закон). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (частина 1 статті 6 Закону). Страховик після\~виплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов: до\~страхувальника або\~водія забезпеченого\~транспортного засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди (підпункт "в" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону). Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, далі - також ЦПК). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК). 6. Мотиви з яких виходив суд задовольняючи позовні вимоги. Системний аналіз норм зазначених у пункті 5 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що в разі, якщо водій транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, самовільно залишив місце ДТП страховик має підстави для регресного позову до відповідача. Суд вважає доведеним належними та допустимими доказами факт завдання [PERSON] матеріальних збитків унаслідок пошкодження його транспортного засобу під час ДТП, яка відбулася з вини відповідача, а також понесення позивачем витрат пов`язаних з страховим відшкодуванням. Суд відмічає, що право регресної вимоги у позивача виникло з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 08 лютого 2022 року, оскільки відповідач самовільно залишив місце ДТП. З метою досудового врегулювання спору, позивач направив відповідачу претензію про відшкодування збитків у порядку регресу в загальному розмірі 16900 гривень, яку відповідач залишив без жодного реагування. Зрештою, суд зазначає, що з огляду на приписи наведених норм у відповідача виникає обов`язок відшкодувати позивачу завдані збитки. 7. Висновок суду такий. З огляду на зазначене суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити. 8. Розподіл між сторонами судових витрат такий. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 133 ЦПК). До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 133 ЦПК). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 137 ЦПК). Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК). Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 24810 гривня, які суд стягує з відповідача на користь позивача, оскільки позовна заява задоволена повністю. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав копію договору від 02 січня 2020 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правової допомоги, платіжне доручення. Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, є обґрунтованими, співмірними та доведеними. Суд констатує, що загальний розмір судових витрат становить 7481 гривня, який складається з суми судового збору в розмірі 2481 гривня та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Такі висновки, узгоджуються з правовою позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16, де зазначається, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Outcome: approved