Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

22 вересня 2021 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до кредитного договору №КІВ3АU22320020 від 28 березня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10\~387,87 дол. США на термін до 28 березня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 08.09.2021 року має заборгованість 76\~829,28 дол. США, яка складається з наступного: 6545,60 дол. США заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 15452,59 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 280,32 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 54550,77 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № КІВ3АU22320020 від 28 березня 2007 року у загальному розмірі 76829,28 дол. США, а також стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11 січня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. 21 жовтня 2022 року представником відповідача подано до суду заяву про застосування строків позовної давності у справі, в якій посилаючись на сплив позовної давності, що закінчився 29 березня 2015 року просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Представником позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» подано до суду відзив на заяву про застосування строків позовної давності, в якому вказує, що відповідно до умов договору зазначено, що договір діє до повного виконання зобов`язань за договором, а тому позивачем дотримано строк позовної давності при зверненні до суду. 17 листопада 2022 року представником відповідача подано до суду пояснення у справі, в яких вказує, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги на підставі недопустимих доказів у справі. Зазначає, що за відсутності в матеріалах справи належним чином засвідчених письмових доказів, якими позивач обґрунтовує подану до суду позовну заяву суд позбавлений можливості надати їм правову оцінку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте позовна заява містить клопотання про розгляд справи за відсутності представника Банку, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився. 30.11.2022 року від представника відповідача надійшла до суду заява у якій просив провести судове засідання без участі відповідача та його представника, у задоволенні позову просив відмовити через необгрунтованість позовних вимог та пропуск строку позовної давності. Позивач про судове засідання 30.11.2022 року повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі\~неявки всіх\~учасників справи\~у судове\~засідання,\~яким завершується\~розгляд справи,\~або розгляду\~справи без\~повідомлення (виклику)\~учасників справи,\~суд підписує\~рішення без\~його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 28 березня 2007 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № КІВ3AU22320020 відповідно до пункту 1.1. якого Банк зобов`язався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 7.1. цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 7 договору. Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 28 березня 2007 р. по 28 березня 2012 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 10387,91 дол. США на наступні цілі: купівля автомобіля у розмірі 7850,75 дол. США, а також у розмірі 6,77 дол. США для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2. та у розмірі 2043,23 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00 % у момент надання кредиту від суми коштів, перерахованих на автосалон/виданих готівкою, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору. Період сплати вважати період з 26 по 30 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 198,01 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. 28 березня 2007 року банк свої зобов`язання перед позичальником виконав надавши останньому кредитні кошти відповідно до умов договору. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № КІВ3АU22320020 від 28 березня 2007 року, станом на 08 вересня 2021 року заборгованість становить 76\~829,28 дол. США, з яких 6545,60 дол. США заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 15452,59 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 280,32 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 54550,77 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України і виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» зареєстровано 19 березня 1992 року. Національний банк України 05 жовтня 2011 року видав Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» банківську ліцензію №22 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою\~статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Національним банком України 06 вересня 2019 року погоджено статут Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами. Згідно положень частини першої\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно положень статей\~526,\~530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а згідно\~статті 629 Цивільного кодексу України\~- договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що наявність правовідносин між сторонами підтверджується матеріалами справи, а саме: підписаним відповідачем договором № КІВ3АU22320020 від 28 березня 2007 року, розрахунком заборгованості, з якого вбачається про надання позивачем відповідачу кредиту у розмірі 10387,87 дол. США. Таким чином, фактична наявність кредитних правовідносин між сторонами справи вбачається з обставин надання позичальнику кредитних коштів. Подані позивачем документи, на підтвердження своїх позовних вимог, не засвідченні належним чином оскільки не містять посвідчувального напису щодо засвідчення копії документа. Однак, представник відповідача у своїй заяві про застосування строків позовної давності у справі не заперечує укладення кредитного договору № КІВ3AU22320020 від 28 березня 2007 року. Суд зауважує, що у пункті 7.1. укладеного між сторонами кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику строковий кредит на строк по 28 березня 2012 року включно. Відповідачем по справі було заявлено вимогу про застосування позовної давності. Суд встановив, що з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду 22 вересня 2021 року. За змістом\~статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини першої\~статті 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. За змістом\~статті 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Стаття 267 Цивільного кодексу України\~передбачає, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.\~\~Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Крім того, відповідно до пункту 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності. Стаття 257 Цивільного кодексу України\~визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Згідно пункту 1 частини другої\~статті 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається\~статтею 261 Цивільного кодексу України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 Цивільного кодексу України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї\~статті 261 Цивільного кодексу України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 259 Цивільного кодексу України). У матеріалах справи відсутні будь-які докази укладання між сторонами договору про збільшення позовної давності або переривання строку позовної давності. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої\~статті 1050 Цивільного кодексу України, кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі\~статтею 1048 Цивільного кодексу України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в Постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15. За кредитною угодою перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена у Постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, у Постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. У відповідності до наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №КІВ3АU22320020 від 28 березня 2007 року, останній допустив заборгованість за тілом кредиту. В той же час кінцевий строк повного погашення кредиту встановлений у договорі по 28 березня 2012 року включно. Зважаючи на вище викладене слід дійти висновку про те, що строк позовної давності в даному випадку сплив, оскільки позивач звернувся з вказаним позовом до суду 20 вересня 2021 року. Посилання представника позивача на те, що кредитний договір є чинним та продовжує свою дію, порушення зобов`язання триває, а тому строк давності не сплинув суд вважає безпідставним, оскільки у кредитному договорі був визначений строк для повного погашення кредиту (по 28 березня 2012 року включно). Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності до даних правовідносин та з часу визначеного для повного погашення кредиту до моменту звернення позивача до суду пройшло більше трьох років, то у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Згідно\~статті 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Оскільки позовна давність до основної вимоги про стягнення заборгованості за кредитом спливла, тому позовна давність спливла і до додаткових вимог про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом, відсоткам за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором і у задоволенні позовних вимог про стягнення вказаної заборгованості суд також відмовляє. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року за № 444/9519/12, яка є обов`язковою для виконання судами України. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до\~статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed