Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] , з 10.04.2010 проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2022. В шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом з нею. На даний час дочка [PERSON] знаходиться на її утриманні. Вона займається домашнім господарством, в з`язку з чим отримує нерегулярний мінливий дохід, якого інколи не вистачає на власні потреби, інших доходів немає. Відповідач офіційно працює на посаді оператора Газопромислового управління «Львівгазовидобування» АТ «Укргазвидобування», де отримує заробітну плату біля 12000,00 грн., яку витрачає на свої потреби. Матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] відповідач не надає, не приймає участі у її вихованні, чим не виконує свого обов`язку по утриманню своєї неповнолітньої дочки. У зв`язку з цим вона змушена нести всі необхідні витрати по забезпеченню виховання, утримання та догляду за їхньою дочкою. Відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровий, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, аліментів нікому не платить, таким чином, зможе сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача сплачені нею витрати на професійну правничу допомогу. Не заперечив проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином поштовим зв`язком, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 10.04.2010 проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2022 (а.с. 6, 8-9). В шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про її народження (а.с. 7). Як вбачається з позовної заяви та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 17.08.2022, позивач на даний час разом з неповнолітньою дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] , в будинку своїх батьків, власного житлового приміщення та власної земельної ділянки немає, займається домашнім господарством, з чого отримує нерегулярний мінливий дохід, в зв`язку з чим зазнає значні труднощі із-за відсутності належної матеріальної допомоги зі сторони відповідача. Відповідач є особою працездатного віку, згідно тверджень позивача офіційно працює на посаді оператора Газопромислового управління «Львівгазовидобування» АТ «Укргазвидобування», де отримує стабільний регулярний дохід. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача чи наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу суд дійшов наступних висновків. Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно норм ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Виходячи із встановлених по справі обставин щодо працездатного віку відповідача та його можливого офіційного працевлаштування, обов`язку обох батьків утримувати дитину, факт проживання дитини з матір`ю, вік дитини, стан здоров`я дитини, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, зокрема відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього на утриманні інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовільнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 22.08.2022. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1300 грн. 00 коп. сплачених витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача згідно квитанцій № 007/2022 від 17.08.2022, та № 015/2022 від 23.11.2022, а також 992 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved