Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг в розмыры 60\~000 доларів США, що еквівалентно 2\~194\~116 грн., 3% річних у розмірі 117\~400,23 грн. у відповідності до договору позики від 1 грудня 2019 року; борг у розмірі 3\~864\~000 грн., індекс інфляції у розмірі 692\~337,25 грн., 3% річних у розмірі 91 465,64 грн. у відповідності до договору позики від 7 червня 2021 року; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що станом на момент звернення до суду з позовом відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання, борг позивачеві не повернув. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Якименко-Шевчук Ю.О. позовні вимоги відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 10.08.2022 року підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації проживання, відзив на позов або заяву про розгляд справи у його відсутності не подав, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України, оскільки представник позивача у судовому засіданні не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обгрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. \~ \~ Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти \~виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідено до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 01\~грудня 2019\~року між\~позивачем [PERSON] \~та відповідачем\~ [PERSON] \~був укладений\~договір позики\~грошей у\~формі розписки,\~згідно умов\~якого відповідач\~позичив у\~позивача 60\~000\~доларів США,\~які зобов`язався\~повернути до\~01.09.2020\~року.\~ Крім того, 07 червня 2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошей у формі розписки, згідно умов якого відповідач позичив у позивача 3\~864\~000 грн., які зобов`язався повернути до 01.09.2021 року. Умов повернення боргу, передбачених вищевказаними договорами позики у формі розписок, відповідачем [PERSON] дотримано не було, борг повернутий не був (доказів протилежного суду не було надано), а відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Щодо валюти стягнення боргу. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику; тому\~як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству; суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника\~є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Таким чином, позика підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у тій валюті, у якій вона була отримана, тобто відповідно у гривні або у іноземній валюті (доларах США), а не у гривневому еквіваленті. Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника; при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Отже, три проценти річних також підлягають стягненню на користь позивача у тій валюті, у якій була отримана позика, тобто відповідно у гривні або у іноземній валюті (доларах США), а не у гривневому еквіваленті. У іншій частині суд погоджується з розрахунками позивача щодо розміру інфляційних втрат та 3% річних. Таким чином, суд доходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики (розпискою) від 01 грудня 2019 року у розмірі 60\~000 доларів США, а також 3% річних у розмірі 2\~661,38 доларів США; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики (розпискою) від 07 червня 2021 року у розмірі 3\~864\~000 грн., а також 3% річних у розмірі 55\~578,08 грн., інфляційні втрати у розмірі 253\~849,43 грн, тобто про часткове задоволення позову. Крім того,\~відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 12\~901,20 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial