Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди суму 50\~048,33 грн., моральної шкоди суму 20\~000,00 грн. та витрат на виготовлення висновку експерта в сумі 2\~500,00 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді. Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Рішенням Довгинцівського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 02\~вересня 2022\~року позов\~задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 07.09.2020 в сумі 5000 гривень 00 коп., витрати на правничу допомогу у сумі 4000 гривень 00 коп., та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору суму 908 гривень 00 коп. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено. До суду 07 вересня 2022 року надійшла заява представника позивача адвоката Повалій О.В. про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат. Так, подаючи позовну заяву до суду, позивачем було заявлено орієнтовний розмір судових витрат, які поніс та очікує понести позивач, а відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на сплату професійної правничої допомоги. 03 березня 2021 року позивач уклав договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «Фаворит», відповідно до умов якого вказане адвокатське об`єднання зобов`язалось надавати позивачу правову допомогу, а позивач зобов`язався оплачувати її на умовах, визначених договором. У додатку № 1 до договору сторони погодили договірну вартість правничої допомоги. Станом на момент подання позову до суду позивачу було надано правову допомогу щодо консультацій правового характеру щодо відшкодування майнової та моральної шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою на суму 750,00 грн., консультацій правового характеру щодо порядку розгляду судами справ в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні та щодо виконання судових рішень на суму 750,00 грн., щодо складання позовної заяви на суму 2\~500,00 грн., а всього 4\~000,00 грн. В ході розгляду справи позивач очікував понести додатково витрати на правову допомогу. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 06 вересня 2022 року, АО «Фаворит» були виконані наступні доручення: 1) представництво клієнта у суді у 5-ти судових засіданнях 10\~000,00 грн.; 2) написання заяв процесуального характеру (нескладні) 2\~000,00 грн.; 3) складання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат 1\~000,00 грн. При цьому факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи. Зважаючи на зазначення у позові орієнтованого розміру судових витрат, зв`язок цих витрат з розглядом справи, ці витрати є спів мірними із складністю справи, обсягом наданих послуг, значенням для сторін, їх розмір підтверджується відповідними документами, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13\~000,00 грн. В судове засідання учасники процесу не з`явилися. Представник відповідача адвокат Меюс Я.С. направила до суду заперечення на заяву про судові витрати, в обґрунтування яких зазначено, що неподання стороною розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги), позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу. Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати позивачем коштів у відповідному розмірі, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документа, що зареєстрований у встановленому порядку. Тому просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, згідно пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 59\~Конституції України закріплено,\~що кожен\~має право\~на професійну\~правничу допомогу.\~Кожен є\~вільним у\~виборі захисника\~своїх прав. Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. За нормами статті 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті\~141 ЦПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 31 жовтня 2022 року у справі № 236/3503/20-ц (провадження № 61-19531св21). Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц (провадження № 61-9163св22) зазначив, що відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може\~виступати самостійною\~підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/WestAllianceLimited проти України заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі Заїченко проти України (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17. Так в матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги, укладеного 04 лютого 2022 року між Адвокатським об`єднанням «Фаворит» в особі старшого партнера адвоката Мотуза Олександра Васильовича та Дяком Миколою Васильовичем, в додатку № 2 до якого погоджено оплату за виконання доручень: надання консультацій правового характеру від 500,00 грн.; складання позовної заяви або апеляційної чи касаційної скарги від 3\~000,00 грн.; складання інших документів правового характеру від 2\~000,00 грн.; представництво інтересів в судових засіданнях від 1\~000,00 грн. за кожне судове засідання в будь-якому суді (а.с. 32,33). До заяви\~про ухвалення\~додаткового рішення\~додано акт\~приймання-передачі\~наданих послуг\~від 06\~вересня 2022\~року,\~відповідно до\~тексту якого\~адвокатським об`єднанням\~виконано наступне: 1) Представництво інтересів замовника у суді у 5-ти судових засіданнях 10\~000,00 грн.; 2) Складання клопотання про виклик та допит свідка = 500,00 грн.; 3) Складання клопотання про залучення третьої особи 500,00 грн., 4) Складання клопотання про витребування доказів 500,00 грн.; 5) Складання клопотання про долучення доказів до матеріалів справи 500,00 грн.; 6) Складання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат 1\~000,00 грн. Всього на суму 13\~000,00 грн. За правилами статті 137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Разом з тим, у відзиві на заяву про ухвалення додаткового рішення представником лише зазначено про відсутність підтвердження належними доказами обсягу надання послуг і виконаних робіт, тобто відсутність квитанції про фактичну оплату наданих послуг, що спростовується вказаними вище правовими висновками Верховного Суду стосовно відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг, що не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 14-16723св20) зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №640/24023/21, відповідно до якої «відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами». Представник відповідача не звернулася до суду з клопотанням про зменшення заявлених відповідачами до відшкодування витрат на правничу допомогу, не спростувала їх розмір та не довела неспівмірність цих витрат критеріям, встановленим у частині четвертої статті 137 ЦПК України, що унеможливлює вирішення судом з власної ініціативи питання про зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2022\~року у справі № 346/3724/20 (провадження № 61-16626св21)Є. від 04 листопада 2022 року у справі № 131/891/19-ц (провадження № 61-10510св21), від 04 листопада 2022\~року у справі № 357/8239/19 (провадження № 61-551св21). Тому заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.

Outcome: approved