Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2022 року позов [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [PERSON] [INFO] року (з 18 год. 50 хв. 42 сек. до 18 год. 50 хв. 57 сек.) у відеосюжеті телепередачі «[INFO]», яка йшла в прямому ефірі телеканалу « [INFO] » («НАШ»), а саме: «[INFO].», стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позову відмовлено. 24.01.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника [PERSON] - адвоката Демченка Ю.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не вирішено всі позовні вимоги та питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2022 року заяву представника [PERSON] - адвоката Демченка Ю.В. про ухвалення додаткового рішення залишено без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків. 23.11.2022 року заявник усунув недоліки заяви. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Заява про ухвалення додаткового рішення була направлена на адресу суду 24.01.2022 року, що підтверджується відбитком штаму канцелярії Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Зважаючи на те, що рішення ухвалено 17.01.2022 року, то останнім днем строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення є 22.01.2022 року, що є неробочим днем. Як визначено у ч. 3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Отже, останнім днем строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення є 24.01.2022 року. За таких обставин, суд вважає, що заява подана в межах п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Аналізуючи викладене, суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення без виклику учасників справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши заяву про ухвалення додаткового рішення, зміст судового рішення, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд встановив наступне. Так, за наслідком розгляду в порядку загального позовного провадження цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, 17.01.2022 року ухвалено рішення про часткове задоволення позову, а саме визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [PERSON] [INFO] року (з 18 год. 50 хв. 42 сек. до 18 год. 50 хв. 57 сек.) у відеосюжеті телепередачі «[INFO]», яка йшла в прямому ефірі телеканалу « [INFO] » («НАШ»), а саме: «[INFO].», стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позову відмовлено. Разом з тим, у вказаному рішенні судом не вирішено всі позовні вимоги та питання про судові витрати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Так, звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив суд: визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену [PERSON] [INFO] року (з 18 год. 50 хв. 42 сек. до 18 год. 50 хв. 57 сек.) у відеосюжеті телепередачі «[INFO]», яка йшла в прямому ефірі телеканалу « [INFO] » («НАШ»), а саме: «[INFO].»; зобов`язати відповідача спростувати вказану інформацію, яка була розповсюджена [INFO] року - у той же спосіб, в який ними було поширено недостовірну та негативну інформацію, а саме: в прямому ефірі буд-якого українського телеканалу протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду по даній справі зачитати резолютивну частину судового рішення в даній справі із зазначенням, що розповсюджена вищевказана інформація є недостовірною, і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію позивача; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди за розповсюдження недостовірної інформації; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Разом з тим, у рішенні Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2022 року не вирішено позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача спростувати інформацію, яка була розповсюджена [INFO] року - у той же спосіб, в який ними було поширено недостовірну та негативну інформацію. Відповідно до ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України (далі - ЦПК України), фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Частиною 7 ст. 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Враховуючи, що в рішенні суду при постановленні судового рішення не вирішено позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача спростувати інформацію, яка була розповсюджена [INFO] року - у той же спосіб, в який ним було поширено недостовірну та негативну інформацію, визнану рішенням суду недостовірною, яка була заявлена позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку, що заява представника [PERSON] - адвоката Демченка Ю.В. про ухвалення додаткового рішення в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем при звернені до Печерського районного суду м. Києва з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 16 538,00 грн., що підтверджується квитанцією № ПН 1251 від 27.09.2019 року. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1 551,80 грн. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрати, пов`язані з розглядом справи складаються з: 16 537,00 грн. - судовий збір за подання позовної заяви; 19 000,00 грн. - витрати на проведення експертизи; 24 015,00 грн. - витрати на професійну правничу (правову) допомогу. В той же час, у судовому засіданні 17.01.2022 року представник позивача - адвокат Озеран О.С. зазначив про те, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть надані суду відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У заяві про ухвалення додаткового рішення по справі в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник [PERSON] - адвоката Демченка Ю.В. просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 39 180,00 грн. До заяви представником позивача додано копію договору про надання правової допомоги від 12.04.2019 року, укладеного між [PERSON] (далі - Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ЛІТІГЕЙШН ГРУП», в особі керуючого партнера - адвоката Демченка Ю.В. (далі - Адвокатське об`єднання), що разом іменуються як Сторони; копію додаткової угоди № 1 від 14.06.2019 року до договору про надання правової допомоги від 12.04.2019 року; детальний опис наданої правової допомоги у цивільній справі № 757/52064/19-ц від 21.01.2022 року та рахунок на оплату № 21-01-02/22 від 21.01.2022 року на суму 39 180,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц та від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18. Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. договору про надання правової допомоги від 12.04.2019 року, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе доручення з надання Клієнту правової допомоги на умовах, передбачених Договором. Адвокатським об`єднанням надаються такі види правової допомоги: надання консультацій та роз`яснень з юридичних питань, усних і письмових довідок щодо законодавства; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; здійснення представництва та захист інтересів Клієнта в судах, правоохоронних органах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, організаціях будь-якої форми власності, перед фізичними та юридичними особами. Як визначено у п. 4.1. договору про надання правової допомоги від 12.04.2019 року, вартість правової допомоги, яка надається Клієнту Адвокатським об`єднанням визначається за домовленістю сторін. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 14.06.2019 року до договору про надання правової допомоги від 12.04.2019 року,

Outcome: partial