Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. В обгрунтування вимог покликалась на те, що [INFO] помер її батьком [PERSON] , який проживав за адресою [ADDRESS] . При житті він належно не розпорядився своїм майном, та не залишив заповідального розпорядження. Після смерті батька відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме Ѕ частини житлового буднку з господарськими будівлями і спорудами, та Ѕ частини земельної ділянки площею 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Позивач є спадкоємцем першої за законом. Після смерті батька позивач доглядала за його будинком, та обробляла земельну ділянку, і по даний час це здійснює, а відтак вважала, що є такою, що фактично прийняла спадщину. У зв`язку з належним оформлення спадкових прав, вона звернулася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після батька, однак їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, та роз`яснено право звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку. Враховуючи вищевикладене, а також те, що строк був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки вона здійснювала догляд за спадковим майном, та вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, просила суд, визначити їй додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 3). Відповідач Яблунівська селищна рада, будучи належним чином повідомленою, не забезпечила явку свого представника в судове засідання, однак подала клопотання про розгляд справи без участі їх представника . У вирішенні справи по суті покладались на розсуд суду, щодо позову не заперечили (а.с. 24-25). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 24.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 24.11.2022 року (а.с. 18). Ухвалою суду від 24.10.2022 року витребувано докази (а.с.19). Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Згідно копією свідоцтва про народження, батьками позивача [PERSON] були [PERSON] , та [PERSON] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.7). Рішенням Косівського районного суду від 02.08.2021 року шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище « [PERSON] » (а.с.9). Відповідно до копії довідки виданої старостою с. Уторопи, [PERSON] був зареєстрований в господарстві в [ADDRESS] з 1998 року по день смерті (а.с.13). [PERSON] був зареєстрований та проживав один (а.с.23). Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання, позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності у розмірі Ѕ належить будинок, в [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №883056 від 25.06.2017 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га в с. Уторопи, Косівського району, Івано-Франківської області (а.с.12). Згідно відповіді приватного нотаріуса вих. №226/01-16 від 24.10.2022 року спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася (а.с.22). Відповідно до роз`яснення №193/01-16 від 20.09.2022 року, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Косівського РНО Кабина А.Р. про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, у зв`язку з пропуском встановленого строку для подання відповідної заяви, та роз`яснено право звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.4). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Крім того, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що померлий [INFO] [PERSON] був зареєстрований та проживав по день смерті в житловому будинку за адресою [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Інформації про наявність інших спадкоємців немає. Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує ту обставину, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті свого батька [PERSON] , і пропустила строк з поважних причин, зокрема наявність військового стану на території України. Постановою КМУ від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в пункті 3 зазначено установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене та те, що спадщина за померлим ніким не прийнята, інших спадкоємців, які б претендували на таку - не встановлено, заяв про відмову від спадщини позивач не подавала, спадщина не визнана судом відумерлою, позивач в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування та те, що позивачем надано належні та допустимі докази поважності пропущеного строку для прийняття спадщини, а тому суд приходить до висновку, що позивачу слід встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. На підставі викладеного та

Outcome: approved