Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 21.07.2022 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.10.2013 року, станом на 26.04.2022 року, у розмірі 16435 гривень 86 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 14887 гривень 01 копійка; заборгованості за простроченими відсотками - 14887 гривень 01 копійка, та судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору кредиту №б/н від 29.10.2013 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді\~Київського районного\~суду міста\~Одеси від\~03.08.2022\~року прийнято\~вказану позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі в судовому засіданні. Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у судове засідання призначене на 17.11.2022 року не з`явився,\~однак у позові зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення по справі, та розглянути справу у відсутності позивача. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~ Відповідач у судове засідання призначене на 17.11.2022 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження по справі, копії позовної заяви з додатками до неї та судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання, яка встановлена у відповідності до відповіді з відділу адресної довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, якою є: м. Одеса, Фонтанська дорога, 157, однак поштове повідомлення повернуто до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за місцем проживання. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин неявки, відзив на позовну заяву не надано. Згідно з ч. 2\~ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.2013 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» (яке надалі було перейменовано в АТ КБ «Приватбанк») із анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до якої, банк надав позичальнику платіжну картку, зі встановленим кредитним лімітом, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник надав свою згоду, що підписана ним заява від 29.10.2013 року разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом [PERSON] у вказаній заяві. У відповідності до наданої до суду довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що [PERSON] на підставі вищевказаної заяви були видані наступні кредитні картки: - 29.07.2013 року картка Універсальна за № [NUMBER] , зі строком дії до жовтня 2016 року; - 29.10.2013 року картка «WGMMS DebitMasterCard Gold» за № [NUMBER] , зі строком дії до липня 2017 року; - 03.03.2015 року картка «Універсальна GOLD» за № [NUMBER] , зі строком дії до червня 2018 року; - 20.07.2020 року картка «Універсальна GOLD» за № [NUMBER] , зі строком дії до липня 2022 року; - 29.10.2019 року картка «Універсальна GOLD» за № [NUMBER] , зі строком дії до січня 2023 року; - 11.09.2020 року картка «Універсальна GOLD» за № [NUMBER] , зі строком дії до липня 2023 року; - 10.02.2022 року картка «Універсальна GOLD» за № [NUMBER] , зі строком дії до березня 2026 року. Також судом встановлено, що [PERSON] 20.07.2020 року підписано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які містять інформацію про кредитну ставку, відсоткові ставки за кредитом, розмір пені, штрафу та порядок їх нарахування. Відповідно до довідки, судом також встановлено, що 29.07.2013 року відкрито [PERSON] кредитний рахунок, за яким 29.10.2013 року встановлено кредитний ліміт розміром до 1000,00 гривень, який в подальшому змінювався, а саме: 09.12.2013 року збільшено до 2000,00 грн.; 16.03.2015 року зменшено до 0,00 грн.; 29.10.2019 року збільшено до 6000,00 грн.; 29.10.2019 року зменшено до 300,00 грн.; 30.09.2020 року збільшено до 16000,00 грн.; 08.11.2021 року зменшено до 0,00 грн. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 26.04.2022 року, у відповідача [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.10.2013 року, у розмірі 16435 гривень 86 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 14887 гривень 01 копійка; заборгованості за простроченими відсотками - 14887 гривень 01 копійка. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення кредиту, зумовило звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки\~грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з\~ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам, судом враховується, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 дійшла висновку, що надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У даному випадку до вказаних правовідносин не застосовується ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь яких редакціях, що розміщувались на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. На підставі вищевикладеного, судом надана представником позивача роздруківка Умов та Правил надання банківських послуг не приймається в якості належного та допустимого доказу, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, а також, які з моменту укладення спірного договору по день звернення до суду з цим позовом неодноразово змінювались позивачем, а подана до суду редакція залежить від волевиявлення позивача, тобто кредитор міг додати до позовної заяви текст Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Разом з тим, як вбачається з вищевказаного поданого представником позивача до позову розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.10.2013 року, у [PERSON] станом на 26.04.2022 року наявна заборгованість за кредитом в сумі 16435,86 грн. Вказаний розрахунок боргу є зрозумілим та доступним, в тому числі містить усю необхідну інформації щодо періоду та розміру виникнення боргу. Зазначена сума заборгованості підтверджується відомостями наявними у поданій до суду виписці з карткових рахунків (за договором №б/н) за період з 26.07.2013 року по 28.04.2022 року. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75\~бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту. Виписки з\~клієнтських рахунків\~є підтвердженням\~виконаних за\~операційний день\~операцій і\~призначаються для\~видачі або\~відсилання клієнту. Порядок,\~періодичність друкування\~та форма\~надання виписок\~(у\~паперовій/електронній\~формі)\~із клієнтських\~рахунків обумовлюються\~договором банківського\~рахунку,\~що укладається\~між банком\~і клієнтом\~під час\~відкриття рахунку. Виписка\~з клієнтського\~рахунку може\~слугувати первинним\~документом,\~що підтверджує\~факт списання/зарахування\~коштів з/на\~цього/цей\~рахунку/рахунок\~клієнта,\~якщо вона\~містить такі\~реквізити: 1)\~назву документа\~(форми); 2)\~дату складання; 3)\~найменування клієнта/банку,\~прізвище,\~власне ім`я\~та по\~батькові (за\~наявності)\~фізичної особи; 4)\~зміст та\~обсяг операції\~(підстави\~для її\~здійснення)\~та одиницю\~її виміру\~за кожною\~операцією,\~відображеній у\~виписці з\~рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання. Таким чином, наявні в матеріалах справи письмові докази (розрахунок заборгованості, виконаний в автоматизованому режимі та виписка з карткових рахунків) є належними та допустимими доказами у розумінні\~статей 76-78 ЦПК України. Крім того, із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач в період із 26.07.2013 року по 28.04.2022 року використовував кредитні кошти, сплачуючи відсотки за наданим кредитом. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2\~глави 71 ЦК України\~«Кредит». Разом з тим, судом враховується, що незважаючи на мінливий характер поданих до суду позивачем Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідачем [PERSON] 20.07.2020 року було підписано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які містять інформацію про кредитну ставку, відсоткові ставки за кредитом, розмір пені, штрафу та порядок їх нарахування. З поданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що банком нараховані пред`явлені до стягнення відсотки за кредитним договором починаючи з 01.11.2021 року, тобто після підписання відповідачем Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а відтак в період обізнаності відповідача про суму їх нарахування, за наслідком чого останні підлягають стягненню. При цьому, судом враховується, що відповідач не надав жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, на які посилається банк як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази. На підставі вищевикладеного, наданих до суду документів, судом встановлено, що банком виконані умови кредитного договору №б/н від 29.10.2013 року з надання [PERSON] кредитних карток зі встановленим кредитним лімітом, який використовувався відповідачем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №б/н від 29.10.2013 року, підлягає на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 26435 гривень 86 копійок. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає у відшкодування витрат зі сплати судового збору 2481,00 грн. На підставі вищевикладена

Outcome: approved