Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», третя особа: [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, покликаючись на те, що водій [PERSON] 20.05.2021 року вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху позивачці [PERSON] середньої тяжкості тілесне ушкодження, чим завдав їй збитків та моральної шкоди і що призвело до її інвалідності. Зокрема, 20.05.2021 року, приблизно о 14 год. 20 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-217030», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався лівою крайньою смугою дорожнього руху по вул. Степана Бандери у м. Івано-Франківську, у напрямку вул. Незалежності. В цей час в попутному напрямку із автомобілем марки «ВАЗ-217030», правою смугою рухався автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку № 25 та позначений сигнал світлофора перебіг через дорогу чоловік, а далі почала рух потерпіла, яка рухалась на велосипеді. В той час він не зреагував на дорожню обстановку, почав рух, не загальмував та вчинив на неї наїзд. Далі він зупинився та залишився на місці події. Потерпіла одразу ж після ДТП бригадою швидкої медичної допомоги була доставлена в КНП «ОКЛ», де була госпіталізована у травматологічний стаціонар. Як тільки з`явилась фізична змога, потерпілою одразу ж 29.05.2021 року було повідомлено страховика (відповідача) про страховий випадок, що підтверджується листом відповідача вих. №11.06.2021/074-Z214ТРВ7000081. Вказане повідомлення про страховий випадок відповідач сприйняв як заяву про виплату страхового відшкодування і листом від 11.06.2021 року повідомив позивачку про відмову у виплаті, хоча вона на той час прохання про будь-яку виплату відповідачу не заявляла, а лише повідомила страховика про ДТП у порядку п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про ОСЦПВ». У ході досудового розслідування та судового розгляду справи №344/12848/21 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України обвинувачений свою вину та встановлені обставини визнав у повному обсязі. Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2021 року у справі № 344/12848/21 [PERSON] було визнано винуватим у чиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу 3000 (трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). Цивільний позов у вказаному провадженні не заявлявся, оскільки потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні, відтак розмір завданих їй збитків був невизначеним. На час розгляду справи 344/12848/21 [PERSON] було частково відшкодовано [PERSON] в сумі 10000 грн., про що зазначено у вироку. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на час ДТП 20.05.2021 року була застрахована у ТДВ СК "КРЕДО" згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АР1334625. Оскільки витрати на лікування [PERSON] на час розгляду справи № 344/12848/21 по обвинуваченню [PERSON] не були сформованими повністю, а результати її лікування ще невідомими - цивільний позов в межах вказаного кримінального провадження нею не заявлявся.\~ У позовній заяві вказано, що внаслідок вказаної ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого внутрішнього суглобового багатовідламкового перелому дистального метапіфізу кісток лівої гомілки зі зміщенням відламків і рвано-забійною раною в цій ділянці, струс головного мозку; забій м`яких тканин голови, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розгляд здоров`я та інвалідність III групи. На час вказаної події та після її настання потерпіла не була працевлаштована. З 20.05.2021 року по 23.06.2021 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» у відділенні травматології, що підтверджується випискою № 7173/2021 із медичної карти стаціонарного хворого форми № 027/0. їй було проведено оперативне лікування: 20.05.2021 року ПХОР, Остеосинастаз АЗФ кісток лівої гомілки; 09.06.2021 року Демонтаж АЗФ, видалення пристроїв зовнішньої фіксації; 09.06.2021 року МОС LСР пластиною та шурупами лівої малогомілкової кістки; 09.06.2021 роу МОС LСР пластиною та шурупами лівої великогомілкової кістки. Призначене медикаментозне лікування, яке вона придбавала за власний кошт. Кількість днів непрацездатності 34. З 24.06.2021 року по 22.07.2021 року позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні у клініці «Вест медікал» під наглядом лікаря-травматолога ЦМКЛ. Діагноз - той самий. Кількість днів непрацездатності - 29. З 23.07.2021 року по 09.08.2021 року позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні у ЦМКЛ під наглядом лікаря-травматолога. Діагноз - той самий. Кількість днів непрацездатності - 17. З 09.08.2021 року по 23.08.2021 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «ОКЛ» (відділення реабілітації). Діагноз: тугорухомість суглоба, не класифікована в інших рубриках ділянка гомілково-ступного суглоба та стопи. (Виписка № 12546/2021). Кількість днів непрацездатності 15. З 23.08.2021 року по 20.09.2021 року позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні у ЦМКЛ під наглядом лікаря-травматолога. Діагноз - той самий. Кількість днів непрацездатності - 29. 18.09.2021 року отримала посильний листок на МСЕК ф.088/о. - всього 124 дні непрацездатності. 04.11.2021 року оглянута МСЕК і визнана інвалідом III групи (стійка втрати працездатності). На даний час позивачка потребує за медичними показаннями ще однієї хірургічної операції (по видаленню пластини), відтак історія її хвороби та розмір шкоди буде доповнюватись. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивачка просить стягнути з відповідача 136 280,58 грн. в якості відшкодування завданої злочином шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 20.05.2021 року, вчиненої водієм [PERSON] , з яких: 0,00 грн. - мінімальна регламентна виплата згідно із п. 24.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за 120 днів лікування; 39 791,03 грн. - компенсація витрат потерпілої на придбання ліків і медичних послуг п.24.1. цього ж Закону; 18 000,00 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності потерпілою протягом 120 днів (ст. 25 Закону); 72000,00 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілою - III група інвалідності (ст. 26 Закону); 6489,55 грн. - розмір відшкодування заподіяної потерпілій моральної шкоди (5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю згідно ст. 26-1 Закону). У відзиві на позовну заяву відповідачем ТзДВ «СК «Кредо» позовні вимоги вимоги визнано частково, зокрема: витрати на лікування за ст. 24 Закону у розмірі 39791,03,48 грн. а саме: 24000,00 грн. (за лікування підтверджені виписками та чеками) та 28300,00 грн. (на придбання засобів - блокуючих пластин), але разом з тим сума підлягає зменшенню на 10 000 грн.. оскільки відшкодована у такому розмірі [PERSON] . В іншій частині витрати не підлягають задоволенню; витрати пов`язані зі тимчасовою втратою працездатності у розмірі 18000 грн. оскільки вони повідають вимогам ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в іншій частині витрати не підлягають задоволенню; витрати пов`язані зі стійкою втратою працездатності у розмірі 72000 грн. оскільки вони відповідають вимогам ст. 26 цього ж Закону, в іншій частині витрати не підлягають задоволенню; моральна шкода у розмірі 6489,55 грн. в іншій частині витрати не підлягають задоволенню. Відповідачем заперечується у повному обсязі вимоги щодо відшкодування витрат у розмірі 24000.00 грн. (мінімальні регламентні виплати за 120 днів лікування), зазначені позивачем як витрати на підставі п. 24.2 ст. 24 Закону. Третя особа [PERSON] подав суду письмові пояснення, у яких вказав, що у ході досудового розслідування ним [PERSON] оплачено на лікування грошові кошти у розмірі 10 000 грн. Вироком Івано-Франківського міського суду від 15.11.2021 року його визнано винним у вчиненні ДТП, оскільки вина ним визнана повністю. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримує, з урахуванням зменшених позовних вимог. Представник відповідача не прибув у судове засідання, подавши суду відзив на позовну заяву. Третя особа не прибув у судове засідання, надавши письмові пояснення по справі. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (а.с. 17-20). Обставинами, встановленими у вироку, зазначається, що: « [PERSON] вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження. Злочин вчинено за наступних обставин. 20.05.2021 приблизно о 14 год. 20 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-217030», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався лівою крайньою смугою дорожнього руху по вул. Степана Бандери у м. Івано-Франківську, у напрямку вул. Незалежності. В цей час в попутному напрямку із автомобілем марки «ВАЗ-217030», правою смугою рухався автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку № 25 та позначений інформаційно-вказівним знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» ПДР України, зменшував швидкість, щоб надати перевагу у русі пішоходу [PERSON] , яка розпочала перетинати проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході справа наліво, відносно напрямку руху транспортних засобів. Відповідно до вимог п.4.16. а) ПДР України пішохід [PERSON] під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, мала перевагу у русі. При наближенні до цього ж пішохідного переходу, водій [PERSON] проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав перевагу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека та вчинив наїзд на [PERSON] . При цьому водій [PERSON] порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п.2.3. який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху; п.4.16. а) в якому зазначено, що пішоходи мають право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора; п.12.1., в якому вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.3., який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди; п.18.1., де зазначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п.18.4. якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. У результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого внутрішньо суглобового багатовідламкового перелому дистального метаепіфізу кісток лівої гомілки зі зміщенням відламків і рвано-забійною раною в цій ділянці, які відповідно до висновку експерта № 323 від 19.07.2021, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.». Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи 344/12848/21 [PERSON] було частково відшкодовано [PERSON] шкоди в сумі 10000 грн., про що зазначено у вироку. Як слідує з матеріалів справи, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія відповідача була застрахована в ТДВ СК «Кредо» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/1334625 від 22.12.2020 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ущкодження у вигляді відкритого внутрішнього суглобового багатовідламкового перелому дистального метапіфізу кісток лівої гомілки зі зміщенням відламків і рвано-забійною раною в цій ділянці, струс головного мозку; забій м`яких тканин голови, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розгляд здоров`я та інвалідність III групи. 18.02.2022 року від представника позивачки адвоката Якубовського О.О. до ТзДВ «СК «Кредо» надійшла заява на виплату страхового відшкодування з пакетом документів. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон). Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону, потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 4 Полісу № АР/1334625 розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000,00 грн. Відповідно до п. 12.2. ст. 12 Закону франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Таким чином, максимальний розмір страхового відшкодування у зв`язку зі ушкодженням здоров`я позивача, з урахуванням п. 4 Полісу №АР/1334625 становить: 260000,00 грн. Відповідно до ст. 23 Закону, відшкодуванню, в тому числі, підлягає шкода пов`язана з лікуванням потерпілого. Статтею 24 Закону встановлено порядок здійснення страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілих - у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Згідно цього ж пункту статті 24 Закону, зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Пунктом 24.2. ст. 24 Закону передбачено мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Таким чином. Законом передбачено, що у разі якщо витрати на лікування потерпілою особою (за ліки, операції тощо, які призначені документально відповідним закладом охорони здоров`я) менші ніж мінімальний розмір, передбачений п. 24.2 ст. 24 Закону, страховик повинен виплатити страхове відшкодування за шкоду завдану здоров`ю потерпілій особі у розмірі 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Розрахунок мінімального розміру відшкодування у відповідності до п.24.2 ст. 24 Закону: 1/30 х 6000 грн. = 200 грн. 1 доба. Позивач згідно виписок перебувала на лікуванні 138 днів отже, до разрахунку береться 120 днів у відповідності до п.24.2 ст. 24 Закону: 120 днів х 200 грн. = 24000,00 грн. Відтак, згідно Закону. 24000, 00 грн. - це розмір мінімального відшкодування у відповідності до п. 24.2 ст. 24 Закону та якщо позивач на придбання ліків та ін. зазнала більших витрат то до виплати становить сума що перевищує мінімальний розмір відшкодування передбачений п.24.2. ст. 24 Закону. Таким чином вимога позивача про відшкодування мінімальної регламентної виплати згідно із п. 24.2. ст. 24 Закону у розмірі 24000,000 грн. - не підлягає задоволенню. У відповідності до заявлених позивачкою зменшених позовних вимог, [PERSON] не ставить вимогу про відшкодування такої виплати. Дослідивши надані позивачем виписки та надані чеки, зважаючи, що відповідач визнає вимогу позивача про відшкодування на її користь понесених витрат на придбання ліків, засобів та медичних послуг у розмірі 39 791,03 грн., що складає 21491,03 грн. витрат потерпілої на придбання ліків і медичних послуг та 28300 грн. компенсації витрат потерпілій на придбання засобів - блокуючих пластин, з урахуванням зменшення такої суми на 10 000,00 грн., оскільки під час розгляду кримінального провадження 344/12848/21 [PERSON] було частково відшкодовано 10 000,00 грн. на корить позивачки, про що зазначено у вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2021 р. у справі №344/12848/21. Відтак, вимога позову про відшкодування понесених витрат позивачки на придбання ліків, засобів та медичних послуг у розмірі 39 791,03 грн. є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до положень статті 25 Закону, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Враховуючм надані позивачкою виписки, зважаючи, що відповідач визнає вимогу про відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 18000 грн., оскільки вони відповідають вимогам ст. 25 Закону, суд вважає заявлену позовну вимогу підставною. Як передбачено статтею 26 Закону, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 26.3. статті 26 Закону, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення у разі встановлення III групи інвалідності 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Враховуючи надані стороною позивача докази а саме довідку до акта огляду МСЕК № 416383 від 16.11.2021 року та враховуючи визнання ТДВ СК «Кредо» заявленої позовної вимоги, суд вважає підставною вимогу позову про відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності на суму 72000,00 грн. (6000,00 грн. х 12 = 72000,00 грн.). Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами г і ґ пункту 41.1 та підпунктом в пункту 41.2 сталі 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Суд бере до уваги визнання відповідачем позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 6489,55 грн. (39791,03 грн. + 18000 грн. +72000 грн.) х 5% = 6489,55 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини четвертої статті 137 ЦПК України має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що між [PERSON] та Адвокатським бюро «Якубовський та партнери» 03.062021 року було укладено Договір № 181 про надання правової допомоги (а.с. 103-106). Актом здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) затверджено послуги, які надало Адвокатське бюро «Якубовський та партнери», а [PERSON] такі послуги прийняла на суму 10000 грн. (а.с. 110). На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги суду надано квитанцію № 456213 про вартість надання правової допомоги у сумі 10000,00 грн. (а.с. 109). Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на те, що підготовка відповідної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, при виготовленні позовної заяви не вимагалося проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин регулюються нормами ЦК України та Законом. Таким чином відповідач вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 2000,00 грн. Суд, зважаючи на доводи сторін, виходячи з предмета та підстав даного позову, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, виходячи також із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 5 000 грн. Такий розмір витрат, на думку суду, є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 1362 гривні 80 копійок судового збору.

Outcome: approved