Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

07.06.2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулися до суду з позовом про визнання права власності на гаражі, яким позивались до Київської міської ради. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачі послалися на те, що рішенням виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих №1434 від 01.11.1995 року «Про висновки обміру земель в забудованих кварталах - Молотовського, Залізничного, Печерського, Дарницького, Жовтневого, Сталінського, Подільського, Кагановичського районів» по Кагановичському (нині Голосіївському) районі за неможливістю використати для державних та громадських цілей лишків землі кількістю 10,157 кв.м. залишено у тимчасове користування землекористувачам даних кварталів. На одній з цих земельних ділянок по [ADDRESS] від використання яких виконком Київської міської ради відмовився черех їх непридатність для цього, ними у 1978 році за власні кошти були збудовані п`ять гаражних боксів (гаражні місця [NUMBER] ), що підтверджується даними технічних паспортів. Зазначені гаражні бокси є об`єктами нерухомого майна , відповідають вимогам надійності, безпечності та придатні до експлуатації, що підтверджується висновками відповідних експертних досліджень. На протязі 2011 - 2021 року позивачі зверталися на прийом до депутатів та представників різних гілок влади з приводу подачі заяв з питань передачі в постійне користування земельної ділянки. Департамент земельних ресурсів рекомендував звернутися до компанії, яка виготовляє проект землевідводу, або до суду, останні також рекомендували звернутися до суду з питань визнання права власності, оскільки для виготовлення технічної документації необхідні витяги з реєстру прав власності. Обставини щодо будівництва спірних об`єктів нерухомості будуть підтвердженні показаннями свідків, схемою розташування об`єкту в системі суміжних територій м. Києва, фрагментом Генерального плану м. Києва на період до 2020 року та його приміської зони, фрагментом схеми зон охорони пам`яток, територій заповідників та історичних ареалів, фрагментом схеми планувальних обмежень, викопіюванням із єдиної топографічної основи м. Києва чергового плану (кадастрова карта), фрагментом ортофотоплану на основі космічної зйомки 2013 року. Крім того, зазначеними доказами буде підтверджено, що земельна ділянка на якій збудовані гаражі , не знаходиться у володінні та користуванні інших осіб, не належить до земель природоохоронного значення та культурної спадщини, знаходиться поза межами планувальних зон. Позивачі також послалися на те, що Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», що втратила чинність. Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення гаражів в експлуатацію при оформленні права власності. Фактичним єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Вважають, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності на збудовані до 05 серпня 1992 року гаражі, на які не було отримано правовстановлюючі документи, що узгоджується з позицією суду касаційної інстанції в судових рішеннях по справах: 6-34814ск15, від 30.03.2016 року; №623/214/17 від 15.10.2020 року; № 1540/3952/18 від 15.01.2021 року; №6-54цс12 від 13.06.2012 року. Спірні об`єкти побудовані ними в 1978 році, розташовані в тупиковому провулку на виступі гори, а саме в місці непридатному для будівництва, відповідно їх право власності ніким не оспорювалося. Наразі їх право власності не визнається, зокрема виконачими органами відповідача, а через відсутність можливості розпоряджатися належними їм гаражами у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них, а також через неможливість в належному порядку оформити право користування на земельну ділянку, якою вони користуються більше сорока років, змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Просили: [PERSON] визнати за ним право власності на гаражний бокс № [NUMBER] по [ADDRESS] ; [PERSON] визнати за ним право власності на гаражні бокси № [ADDRESS] ; [PERSON] визнати за ним право власності на гаражний бокс № [NUMBER] по [ADDRESS] ; [PERSON] визнати за ним правовласності на гаражний бокс № [NUMBER] по [ADDRESS] . Понесені судові витрати залишити за ними. Провадження у справі відкрито 04 січня 2022 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження закрито 24 травня 2022 року. 14 вересня 2022 року до суду надійшов відзив Київської міської ради на позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на гаражі. Зі змісту відзиву Київської міської ради судом встановлено, що відповідач просить відмовити в задоволенні заявленого позову з огляду на те, що Департамент з питань держаного архітектурно-будівельного контролю міста Києва не видавав та не реєстрував документів дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою по [ADDRESS] , гаражів №№1,2,3,5,6 у місті Києві. Перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за вказаною вище адресою Департаментом не проводилося, а тому зазначені об`єкти є самочинним будівництвом. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Позивачі не зверталися до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва для прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у встановленому законом порядку. Інформація про наявність у позивачів дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єктів та вводу їх до експлуатації у встановленому законом порядку відсутня. Стверджує відповідач, що його правова позиція щодо заявленого спору узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 18.02.2019 року у справі №308/5988/17-ц. У судовому засіданні позивач [PERSON] та [PERSON] заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позові підтримали, просили задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, з будь-якими клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Позивачі [PERSON] та [PERSON] підтвердили про обізнаність щодо дати судового розгляду справи позивачів [PERSON] та [PERSON] , просили розглядати справу за їх відсутності та відсутності представника відповідача. З огляду на викладене, суд визнав за можливе розглянути по суті справу за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Київської міської ради про визнання права власності на гаражі за відсутності позивачів [PERSON] , [PERSON] , представника відповідача Київської міької ради. Заслухавши присутніх у судовому засіданні позивачів [PERSON] , [PERSON] , дослідивши докази наявні у справі, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Київської міської ради про визнання права власності на гаражі не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих 01.11.1995 року за результатами розгляду представлених матеріалів бюром технічної інвентаризації по обміру земель забудованих кварталів - Молотовського, Залізничного, Печерського, Дарницького, Жовтневого, Сталінського, Подільського, Кагановичського районів м. Києва і пропозиції Комісії про реєстрацію документів на право користування земельними ділянками, виконаних згідно з постановою Ради УРСР від 28 червня 1952 року №2007 було прийнято рішення №1434 «Про висновки обміру земель в забудованих кварталах - Молотовського, Залізничного, Печерського, Дарницького, Жовтневого, Сталінського, Подільського, Кагановичського районів» (а.с.18-21). Відповідно до змісту зазначеного рішення №1434 виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 01.11.1995 року, зокрема пункту УІІІ по Кагановичському (нині Голосіївському) району зареєстровано за землекористувачами забудованих кварталів землі загальною площею 1.165.444 кв. метрів. Утримались від реєстрації землі 137.291 кв. метрів. Із загальної кількості виявлених лишків земельних ділянок у розмірі 28.815 кв.метрів вилучено - 18.658 кв.метрів та передано лишки відділу комунального господарства Кагановичського району міста Києва. За неможливістю використати для державних та громадських цілей лишків землі кількістю 10,157 кв.м. залишено у тимчасове користування землекористувачам даних кварталів. На земельній ділянці по [ADDRESS] позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у 1978 році збудовано гаражні бокси №№ [NUMBER] , що підтверджено технічними паспортами, виготовленими ПП «Оцінка і право» 27 вересня 2019 року, (а.с.32-36, 37-39, 40-44, 45-47, 49-51,). Звертаючись до суду з позовом, про визнання права власності, на збудовані ними гаражні бокси № [ADDRESS] позивачі стверджують, що з 1978 року їх право власності на збудувані гаражні бокси ніким не заперечувалося. У судовому засіданні позивачі послалися на те, що виконавчі органи Київської міської ради вживали дії щодо знесення збудованих ними гаражів, а тому через відсутність у них правовстановлюючих документів на гаражі та неможливістю оформити право користування земельною ділянкою на якій вони збудовані вважають їх права порушеними, відповідно такими, що потребують захисту у спосіб визнання за ними права власності на збудовані ними ж гаражі. Наразі, судом встановлено, що спірні правовідносини виникли у 1978 році, коли позивачі, скориставшись тим, що земельна ділянка в районі будинку [ADDRESS] була залишена виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих у тимчасове користування землекористувачів кварталу Цимбалів Яр у місті Києві збудували на ній гаражі та з цього ж часу використовували їх на власні потреби. Відповідно до змісту статтей 3,4,11,22,24,87 ЗК УРСР чинного на час виникнення правовідносин позивачів та виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих: земля була виключно державною власністю і надавалась тільки у користування; державний земельний фонд складався в тому числі і з земель населених пунктів (міст,селищ міського типу і сільських населених пунктів); міські ради народних депутатів , їх виконавчі комітети в межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, на території міста надають у користування, а також вилучають земельні ділянки для державних або громадських потреб відповідно до статей 16,37,38 цього Кодексу, видають землекористувачам документи на право користування землею; приступати до користування земельною ділянкою до видачі документів, якими засвідчено право користування землею заборонялось; землекористувачі залежно від цільового призначення земельної ділянки наданої в користування, мали право в установленому порядку зводити житлові, виробничі, культурно-побутові та інші будови і споруди; вільні від забудови землі могли відводитися виконавчим комітетом міських Рад народних депутатів в тимчасове користування підприємствам, установам, кооперативним і громадським організаціям, а також громадянам для використання під городи,пасовища і сінокоси. Правилами статті 105 ЦК УРСР, чинного на час виникнення правовідносин позивачів та виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих, громадянин, збудувавший будинок або частину його (пристройка) без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи пристройкою (продавати, дарувати, здавати в найм і тому подібне). За позовами виконавчого комітету районної, міської Ради та депутатів трудящих такий будинок чи пристройка до нього могли бути безкоштовно вилучені судом і зараховані до фонду міської ради депутатів трудящих чи по рішенню виконавчого комітету районної,міської Ради депутатів трудящих знесені самим громадянином, здійснившим самовільне будівництво або за його рахунок. Так, судом встановлено, що 03 травня 2019 року інспектором КП «Київблагоустрій» було складено приписи якими встановлено порушення власниками тимчасових споруд пункту 13.3.1'. Правил благоустрою міста Києва за адресою: [ADDRESS] , запропоновано усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на розміщення тимчасової споруди, в разі відсутності документації демонтувати тимчасову споруду (павільйон) власними силами та відновити благоустрій. Такі дії інспектора КП «Київблагоустрій» були оскаржені позивачами в судовому порядку і постановою Шостого апеляційного адміністративного суду позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було задоволено. Визнано дії працівників КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо проведення демонтажу гаражів, розташованих по [ADDRESS] - протиправними. Визнано протиправним та скасовано приписи інспектора КП «Київблагоустрій» виконачого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.05.2019 №№ 1910712, 1910711, 1910708, 1910707 щодо демонтажу гаражів, розташованих по [ADDRESS] . (а.с.115-121). Як видно зі змісту зазначеного вище судового рішення Шостого апеляційного адміністративного суду дії працівників КП «Київблагоустрій» щодо складання приписів на демонтаж [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] гаражів, розташованих по [ADDRESS] визнані протиправними з тих підстав, що гаражі позивачів не є тимчасовими спорудами, а результатом капітального будівництва, а тому відсутні підстави для їх демонтажу саме в порядку, передбаченому для демонтажу тимчасових споруд та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), що стало підставою для звернення позивачів до суду з позовом про визнання права власності на них. Наразі, судом встановлено, що право позивачів на збудовані ними по [ADDRESS] гаражі у 2019 році було предметом перевірки працівників Департаменту міського благоустрою, та за відсутності дозвільних документів на зведення гаражів порушувалося питання про їх демонтаж. Відповідно до правил статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а статтею 392 цього ж Кодексу встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Звертаючись до суду з позовом, позивачі стверджували, що з 2011 по 2021 роки вони зверталися до депутатів та представників різних гілок влади з приводу передачі в постійне користування їм земельних ділянок на яких ними збудовані гаражні бокси. Департамент земельних ресурсів рекомендував звернутись до компанії, яка виготовляє проекти землевідводу, або до суду з питанням визнання права власності. Листом №057-08/Є-2367-2252 від 27.06.2019 року Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на звернення [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] повідомляв, що на теперішній час набуття права на землю у місті Києві регулюється частиною шостою статті 118 ЗК України та Порядком набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженим рішенням Київради від 20.04.2017 року №241/2463. Відповідно до пункту 4, зазначеного Порядку громадяни, зацікавлені в одержанні земельної ділянки у межах міста Києва для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), ведення садівництва, подають до Київської міської ради через приймальню Київради з земельних питань клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У разі надходження відповідного клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з додатками визн аченими Порядком набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, Департаментом буде розглянуто клопотання в установленому порядку. Позивачі у справі не надали суду доказів на підтвердження того, що вони в установленому законом порядку зверталися до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їм земельної ділянки на якій ними збудовані гаражні бокси, а їх твердження у позовній заяві, що через істотність матеріаьних затрат, які необхідні для остаточного оформлення права власності на ці об`єкти, ними спрямовані на це дії не вчинялися не заслуговує на увагу суду. Відповідно до правил статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, і нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Як видно зі змісту наданих позивачами висновків експертних досліджень, складених 03 жовтня 2019 року, 01 листопада 2019 року ПП «Оцінка і право» за результатами проведення технічного обстеження будівельних конструкцій гаражів (гаражних місць № [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] , встановлено їх відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації будівлі та можливість їх експлуатації (а.с. 52-60, 61-78,79-92). Правилами частини 2 статті 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно з частиною 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів , перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Отже, за результатами судового розгляду справи за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Київської міської ради про визнання права власності на гаражі, що збудовані ними в 1978 році, судом встановлено, що позивачі ні станом на час будівництва гаражів, ні станом на час, коли КП «Київблагоустрій» порушено питання про надання документації на спорудження гаражів або ж їх демонтаж, ні на час звернення до суду з позовом не зверталися в установленому законом порядку до органів виконавчої влади про відведення їм у користування земельної ділянки на якій ними збудовані гаражі та дозволу на їх будівництво. Крім того, відповідач стверджує, а позивачі не спростовують, що вони не зверталися і до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва для прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом гаражних боксів у встановленому законом порядку. З огляду на встановлені судом обставини у суду відсутні підстави для задоволення заявлених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позовних вимог про визнання права власності на гаражі, що збудовані ними на земельній ділянці, яка в установленому законом порядку не передавалась їм у користування та не було надано дозволу на їх будівництво. Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду з аналогічних питань, що викладена в постанові від 18.02.2019 року у справі №308/5988/17-ц. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed