Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої позовні вимоги, мотивує тим, що 12.08.2000 вони з відповідачем зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.08.2017 (справа №711/5902/17). Вказує, що від шлюбу народилося двоє дітей. Один з них неповнолітній [PERSON] , [INFO] , має серйозні вади здоров`я та є дитиною з інвалідністю з дитинства, йому встановлений діагноз ДЦП. Позивач зазначає, що син потребує в проходженні курсів лікування та реабілітації кожні 2-3 місяця. Це підтверджується випискою із медичної карти [PERSON] . Вона не має коштів, щоб проводити оздоровчі курси та часто. Проте, по можливості вона возить дитину на відповідну реабілітацію. Так в березні 2021 року [PERSON] отримав оздоровчі процедури на загальну суму 14000 грн., що підтверджується актом від 02.04.2021. В жовтні 2021 року він отримав оздоровчі процедури на загальну суму 14050 грн., що підтверджується актом від 03.11.2021; в січні 2021 року - на загальну суму 12280 грн., що підтверджується актом від 09.02.2022. Тобто, загальна вартість отриманих оздоровчих процедур склала 40330 грн. Зазначає, що вона несе витрати на проїзд дитини до місця проведення оздоровчих процедур, оренду житла на час проходження оздоровчого курсу, харчування. Всі витрати по цим трьом лікуванням несла вона самостійно, відповідач матеріально не допомагав, хоча він добре заробляє, працюючи у сфері вантажних перевезень за кордон, тобто далекобійником. В цій сфері він працює більше 20 років. Перебуваючи у шлюбі, відповідач працював на вантажному авто «Вольво» з причепом рефрижератором. Щомісяця їх родина сплачувала власнику авто певну суму грошей викуповуючи цю вантажівку та причеп. Після розірвання шлюбу авто було повністю викуплено відповідачем, але не переоформлена на відповідача. На цьому автомобілі відповідач займався вантажними перевезеннями за кордон. На даний час відповідач продав свій автомобіль так як змінилися стандарти та вимоги для виїзду за кордон. І на даний час використовує інший тягач для роботи. Позивач вказує, що відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.04.2021 відповідач сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 4000 грн. та на її утримання - 2000 грн. Додає, що вона сама не працює, у 2014 році звільнилася з роботи, оскільки дитині був потрібний постійний догляд, а тому, суміщати роботу та догляд за дитиною не було ніякої можливості. За час спільного життя відповідач постійно допомагав з утриманням дитини, надавав кошти на його лікування. Зараз відповідач сплачує лише аліменти, а жодної допомоги на лікування не надає. ЇЇ сукупний дохід складає 6000 грн. оскільки вони внутрішньо переміщені особи, то вимушені орендувати квартиру в м. Черкаси. Свої доходи та отримані аліменти вони витрачають на щоденні потреби - харчування, придбання канцелярії, одежі, транспортні витрати, тощо. Проте, для проходження сином лікування у неї не вистачає коштів, тому вона змушена брати кошти в борг, просити кошти у родичів. Вважає, що відповідач має відшкодувати їй понесені нею витрати на лікування в сумі 40330 грн. Вона не просить компенсувати витрати на проїзд, оренду житла по місцю лікування та інше. Ухвалою суду від 15.03.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи сторони не надали. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. 22.03.2022 адвокатом Карою Ю.М. було подано заяву про вступ у справу як представником відповідача. 21.04.2022 відповідачем було подане до суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із його відрядженням та направлення йому судових документів за місцем реєстрації його як ВПО за адресою: [ADDRESS] , що було розглянуто та прийнято до уваги судом. 10.05.2022 адвокатом відповідача Карою Ю.М. подано суду відзив на позовну заяву, вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Просить суд в позові відмовити в повному обсязі, враховуючи воєнний стан на території України та ведення бойових дій в тій місцевості, судом прийнято даний відзив до справи. 12.05.2022 у судовому засіданні відзив було вручено стороні позивача та надано час для ознайомлення із ним для формування відповіді на відзив (а.с. 76) 17.05.2022 позивач [PERSON] подала відповідь на відзив відповідно до якого просить відхилити зазначені у відзиві доводи, її позовну заяву задоволити в повному обсязі (а.с. 80). 13.06.2022 представником відповідача [PERSON] подано письмові заперечення на відповідь на відзив. 18.07.2022 представником відповідача [PERSON] на адресу суду були скеровані додаткові письмові пояснення, якими вказувалося на неналежність доведення позовних вимог в частині фактичної сплати за надані послуги на оздоровлення дитини. 19.07.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги, що було підставою для перенесення судового засідання. 15.09.2022 у судовому засіданні було задоволено клопотання представника позивача щодо витребування належним чином підтверджених документів з приводу проходження неповнолітнім оздоровлення та сплатою відповідних коштів за надані послуги позивачкою [PERSON] 14.10.2022 та 10.11.2022 судові засідання були перенесені через неотримання листа ФОП [PERSON] щодо підтвердження розрахунку [PERSON] за надані послуги по оздоровленню дитини. 14.11.2022 на адресу суду надійшла належним чином завірена запитувана інформація (а.с. 158-162). 23.11.2022 відповідач [PERSON] подав додаткові пояснення відповідно до яких частково визнає позовні вимоги [PERSON] про стягнення понесених нею додаткових витрат на дитину. Не заперечує проти ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з нього на користь [PERSON] понесених нею додаткових витрат в сумі 20 165 грн., тобто Ѕ частину заявлених позовних вимог. 24.11.2022 судове засідання не відбулося через оголошення повітряної тривоги (а.с.168). 25.11.2022 позивачка [PERSON] через свого представника, адвоката Семенюк О.Г. подала заяву в якій зменшила позовні вимоги та просила задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути 50% від розміру додаткові витрати, понесені на оздоровчі процедури дитини - [PERSON] в сумі 40330 грн., тобто 20 165 грн. 01.12.2022 в судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку. 25.11.2022 подали заяву в якій просили проводити судове засідання без їх участі. Представник позивача просила задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути 50% від розміру додаткові витрати, понесені на оздоровчі процедури дитини - [PERSON] в сумі 40330 грн., тобто 20165 грн. та судовий збір. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, 29.11.2022 подали заяву в якій просили розглядати справу без участі відповідача та представника. Заявлені позовні вимоги відповідачем визнали частково. Судове засідання з розгляду справи було призначене на 01.12.2022, проте у зв`язку з неявкою всіх учасників справи судове засідання з розгляду справи не проводилось, а розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ч.13 ст.7, ч.9 ст.10, ст.11, ч.2 ст.247 ЦПК України, внаслідок чого, відповідно встановлених приписів ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення у його вступній частині зазначено не дату судового засідання, на яку було призначено судовий розгляд (01.12.2022), а дату складання повного тексту рішення 05.12.2022, що відповідає правовій позиції, сформованої Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.08.2017 року по справі №711/5902/17, яке набрало законної сили 12.09.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 серпня 2000 року у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 725, розірвано. Сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 14.06.2011 року Микитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 261. Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає. Судом також встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.04.2021 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 26.10.2020 та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 26.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення набрало законної сили 30.06.2021. 15.07.2021 у справі №711/7479/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, яка доглядає за дитиною інвалідом видано виконавчі листи (а.с.7-8). Разом з тим, сторони разом не проживають і їх спільна дитина проживає із матір`ю, та зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] і є зареєстрованими за вказаною адресою, що підтверджується довідками від 08.08.2016 про взяття внутрішньо переміщеної особи. Також, судом встановлено, що дитина - [PERSON] , має серйозні вади здоров`я та є дитиною з інвалідністю з дитинства (ДЦП), зазначене підтверджується висновком ВКК №152/2188 та медичним висновком про дитину інваліда віком до 18 років № 142 від 28.08.2017. Як вбачається з виписки КНП «Другий Черкаський міський центр первинного медико-санітарної допомоги» педіатрична амбулаторія, [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] та навчається в школі № 22, встановлено діагноз: дитячий церебральний параліч, спастична диплегія. Де у графі лікувальні та трудові рекомендації зазначено: нагляд невролога, педіатр, ЛФК постійно, санаторно-курортне лікування, реабілітація кожні 2-3 місяці. Відповідно до акту ФОП [PERSON] від 02.04.2021, в березні 2021 року [PERSON] отримав оздоровчі процедури на загальну суму 14000 грн.; в жовтні 2021 року він отримав оздоровчі процедури на загальну суму 14050 грн., що підтверджується актом від 03.11.2021; в січні 2021 року - на загальну суму 12280 грн., що підтверджується актом від 09.02.2022. Тобто, загальна вартість отриманих оздоровчих процедур склала 40330 грн. Дана інформація підтверджується копіями квитанцій про сплату за надані послуги відповідно до зазначених актів, яка була додатково направлена ФОП [PERSON] на адресу суду (а.с. 158-162), що було визнано сторонами по справі відповідно до наданих пояснень. Судом врахована позиція відповідача про те, що він не відмовляється від обов`язку утримувати дитину і згоден сплати половину суми понесених позивачем додаткових витрат в сумі 20165 грн., тобто Ѕ частину заявлених позовних вимог, тобто часткове визнання позову. При прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, оскільки у матеріалах справи відсутні письмові докази, які б свідчили про інше, не є інвалідом. Як передбачено ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 СК України). Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст.12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно із положеннями ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2 ст.185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Відповідно до роз`яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 р. у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. На підтвердження позовних вимог позивачем надано виписку КНП «Другий Черкаський міський центр первинного медико-санітарної допомоги» педіатрична амбулаторія, про те, що [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] та навчається в школі № 22, встановлено діагноз: дитячий церебральний параліч, спастична диплегія. Де у графі лікувальні та трудові рекомендації зазначено: нагляд невролога, педіатр, ЛФК постійно, санаторно-курортне лікування, реабілітація кожні 2-3 місяці. Також, на підтвердження пройденої реабілітації дитини, позивачем було надано акти ФОП [PERSON] від 02.04.2021, в березні 2021 року [PERSON] отримав оздоровчі процедури на загальну суму 14000 грн.; в жовтні 2021 року він отримав оздоровчі процедури на загальну суму 14050 грн., що підтверджується актом від 03.11.2021; в січні 2021 року - на загальну суму 12280 грн., що підтверджується актом від 09.02.2022. Додатково, дані витрати підтверджені і ФОП [PERSON] , яка надіслала відповідне підтвердження на запит суду (а.с.158-162). Відповідно до наданих актів, сумарна вартість отриманих оздоровчих процедур склала 40 330 грн. 00 коп. Беручи до уваги зазначені витрати, які були здійсненні позивачем за призначенням лікарів та відповідно до рекомендацій консультативних висновків у зв`язку зі станом здоров`я та розвитком спільної з відповідачем дитини, дані витрати підтверджені належними та допустимими доказами, виходячи із принципу першочерговості інтересів дітей та обов`язку обох батьків утримувати дитину та нести додаткові витрати на дітей, суд вважає обґрунтованою суму для стягнення із відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину 50% від суми понесених витрат, тобто 20165 грн. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 20 165 гривні додаткових понесених додаткових витрат на дитину. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 992 грн. 40 коп., як визначено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial