Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] подарувала належну їй 1/3 частку вказаної квартири [PERSON] , про що 07.12.2015 року було укладено договір дарування. [INFO] [PERSON] померла. [INFO] в м.Кролевець помер [PERSON] , який є її, [PERSON] , чоловіком. 05 листопада 2016 року вона купила у [PERSON] належну йому 1/3 частку квартири [ADDRESS] , про що було укладено договір купівлі-продажу. На даний час у вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] , який фактично з 2003 року за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, квартиру не утримує, комунальні платежі не сплачує, його особисті речі в житлі відсутні. Перешкоди у користуванні квартирою відповідачу не вчинялися. Відповідач добровільно не знявся з місця реєстрації в квартирі, чим порушуються її (позивача) права як власника розпоряджатись та користуватись своїм майном. Враховуючи викладене, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явилась, в позовній заяві зазначене клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.2). Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (а.с. 33), в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у судовому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.01.2012 року, виданого Кролевецькою міською радою, власниками квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - по 1/3 частки кожен. Право власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на вказану квартиру зареєстровано КП «Кролевецьке РБТІ» 11.01.2012 року у реєстровій книзі №52 під реєстровим №7459 (а.с.9). Згідно договору дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Сумської області Солопун М.І. 07.12.2015 року за реєстровим №1242, [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частку квартири під [ADDRESS] (а.с.13-14). Право власності за [PERSON] на вказану частку квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.12.2015 року, що підтверджується відповідним витягом (а.с.15). [INFO] в м.Кролевець Сумської області [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). [INFO] в м.Кролевець Сумської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Померлий [PERSON] був чоловіком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Згідно договору купівлі-продажу 1/3 частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Сумської області Часовою Г.М. 05.11.2016 року за реєстровим №1326, [PERSON] продав та передав, а [PERSON] купила та прийняла 1/3 частку квартири під [ADDRESS] (а.с.11-12). Відповідно до п.4.3 вказаного договору купівлі-продажу у відчужуваній квартирі зареєстроване місце проживання продавця [PERSON] , який зобов`язується знятись з реєстраційного обліку місця свого проживання у квартирі за [ADDRESS] - до 31 грудня 2016 року. Вказаний пункт договору продавцем не виконаний, оскільки він залишається зареєстрованим в квартирі, що вбачається з довідки ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 11.01.2022 року №20909, згідно якої в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.17). Згідно рішення Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області від 27.10.2022 року «Про перейменування вулиць та провулків Кролевецької міської територіальної громади» вул. Чкалова перейменовано на вул. Рушникову. За змістом позовної заяви відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання - у квартирі [ADDRESS] фактично не проживає з 2003 року без поважних причин, квартину не утримує, комунальні платежі не сплачує, його особисті речі в житлі відсутні. Факт тривалого не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується довідкою голови будинкового комітету [PERSON] від 10.01.2022 року, засвідченою секретарем Кролевецької міської ради Сумської області Козинець С.М., згідно якої [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим місце проживання - у квартирі [ADDRESS] фактично не проживає з 2003 року (а.с.16). Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне користування та розпорядження належним їй майном. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не належать до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Як встановлено судом, відповідач був зареєстрований в квартирі, як колишній співвласник. На підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Сумської області Часовою Г.М. 05.11.2016 року за реєстровим №1326, позивач придбала у відповідача [PERSON] його частку квартири. Передбачаючи право власника житла на відчуження, законом не передбачено при цьому переходу прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом попереднім власником, а відповідно відповідач втрачає право на користування квартирою. Відповідач не є членом сім`ї нового власника, не проживає в квартирі та має реєстрацію поза волею позивача, яка просить усунути перешкоди в користуванні її власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Оскільки позивач [PERSON] є власником частки квартири за [ADDRESS] , тому вона вправі вимагати усунення перешкод у користуванні належною їй квартирою, оскільки відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача, не проживає в квартирі та не несе витрат з її утримання. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст.321, 391 ЦК України, ст.ст.72, 150 ЖК України,

Outcome: approved