Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.07.2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування за законом та визнання права на спільне майно подружжя, яким з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить встановити юридичний факт що [PERSON] проживала однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу та вела спільне господарство з померлим [PERSON] , [INFO] з 1996 року по день його смерті [INFO] ; визнати об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] гаражний бокс № [NUMBER] у автогаражному кооперативі «Троянда» розташованому за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частку гаражного боксу № [NUMBER] у автогаражному кооперативі «Троянда» розташованому за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6; надати [PERSON] право на спадкування за законом після смерті [PERSON] разом із спадкоємцями за законом першої черги. В обґрунтування позову зазначає, що вона починаючи з 1996 року по день смерті проживала з [PERSON] [INFO] однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Під час проживання подружжям у 1998 році ними було придбано гараж № [NUMBER] в АГК «Троянда» вартістю 1000,00 доларів США. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 гаражного боксу № [NUMBER] у автогаражному кооперативі «Троянда» розташованому за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6. Зазначила, що оскільки державним нотаріусом їй було повідомлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на ненадання доказів факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю, вона звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні 11.07.2022 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. В судове засідання призначене на 29.11.2022 року позивач та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшло клопотання, яким позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та розгляд справи провести за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні 11.07.2022 року просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. В судове засідання призначене на 29.11.2022 року відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання, яким позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову та просить розгляд справи провести за його відсутності. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що відповідно до довідки Автогараджного кооперативу «Троянда» від 15.09.2021 року № 23 [PERSON] користувався гаражем № [NUMBER] та сплачував за нього членські внески та вступний внесок з 02.02.1998 року, але документів, що він являється членом кооперативу АГК «Троянда» за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6», а саме його заява існує на гараж № [NUMBER] від 10.10.2016 року (а.с. 78). З позовної заяви вбачається, що [PERSON] у 1998 році було придбано гараж № [NUMBER] в АГК «Троянда» за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6», а у 2016 році [PERSON] було здійснено обмін гаражу на гаражний бокс№ [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.05.2020 року [PERSON] належав на праві приватної власності гараж № [NUMBER] загальною площею 41,1 кв.м. в Автогаражному кооперативі по будівництву та експлуатації колективних гаражів та стоянок « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7). З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 76 Виконавчого комітету Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області. З матеріалів спадкової справи №147/2020 заведеної 07.02.2020 року до майна померлого [PERSON] вбачається, що 07.02.2020 року [PERSON] звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Листом від 07.02.2020 року № 856/02-14 позивачу було повідомлено, що для отримання спадщини необхідно надати нотаріусу рішення суду про визнання факту проживання однією сім`єю з померлим не менше 5 років, згідно зі ст. 1264 ЦК України (а.с. 9). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не могли вказати, за яких саме обставин, та за які саме грошові кошти було придбано спірний гараж. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В силу ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім`єю. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. ст. 3,74 СК України). Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Судом також установлено, що [PERSON] своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] інші особи із заявами до нотаріуса не звертались. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для застосування ст. 1264 ЦК України доказуванню підлягає факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 СК сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки. Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Як вбачається з заявлених позовних вимог, позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 1996 року по день смерті а саме [INFO] . Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено. Вказане узгоджується з позицією викладеною у Постанові Верховного Суду від 17.06.2021 року у справі № 489/5982/17. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Крім того, позивачем не було надано суду доказів того, що в період спільного проживання з [PERSON] ними було придбано саме гаражний бокс № [NUMBER] в АГК «Троянда» за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6. Враховуючи викладене та те, що в судовому засіданні позивачем не було доведено, що спірний гаражний бокс № [NUMBER] було придбано ними у період спільного проживання за спільні кошти, а тому суд приходить до висновку що спірне майно не є спільним майном подружжя, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed