Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовною заявою до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», в якій просила стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 17539 грн. 58 коп., які були набуті відповідачем без достатньої правової підстави. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спірні грошові кошти було стягнуто під час примусового виконання у ВП № 61809208 виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. № 8771 від 06 березня 2020 року, який в подальшому судовим рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 червня 2021 року визнаний таким, що не підлягає виконанню. Так з позивачки було відраховано суму у розмірі 17539 грн. 58 коп. Отже позивачка вважає, що зазначені спірні кошти стягнуті без достатньої правової підстави. У відповідності до ст. 1212 ЦК України, просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М. 04 листопада 2022 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач в установлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 06 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 8771, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № 26251029151534 від 11 грудня 2013 року. З метою примусового виконання вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу мПолтавської області відкрито виконавче провадження № 61809208, яке у подальшому постановою від 01 червня 2021 року було закрито у зв`язку з повним виконанням виконавчого напису. 17 червня 2021 року рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області у справі № 544/308/21 за позовом [PERSON] до АТ «Перший український міжнародний банк» визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 06 березня 2020 року, зареєстрований у реєстрі під № 8771, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням від 17 червня 2021 року визнано оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а на підставі нього з позивачки стягнуті грошові кошти, між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Суд бере до уваги, що правовою підставою для набуття АТ «Перший український міжнародний банк» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак оскільки правова підстава для отримання таких коштів відпадала грошові кошти у розмірі 17539 грн. 58 коп. підлягають поверненню позивачці у відповідності до ст. 1212 ЦК України. А тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивачки відповідач суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved