Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначила, що проживає разом зі своєю донькою [PERSON] на зазначеній в заяві адресою. Донька заявниці на протязі тривалого часу систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство, що виражається у словесних образах, погрозах застосування до неї фізичної сили, приниження, залякування та вчинення інших дій. Бували поодинокі випадки, коли донька застосовувала фізичну силу у вигляді штовхань.Неодноразові звернення до поліції із заявами стосовно [PERSON] підтверджуються відповіддю на адвокатський запит начальника Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 04.11.2022 року, з якого вбачається системність звернень заявниці та реагування на них з боку поліцейських зі складання відносно [PERSON] термінових заборонних приписів, протоколів про адміністративні правопорушення та проведення профілактичних бесід.За деякими спрямованими поліцейськими до суду протоколами про адміністративні правопорушення, у суді провадження у справах про адміністративні правопорушення стосовно [PERSON] закривалися через недостатність доказів вчинення нею відносно заявниці протиправних дій у формі домашнього насильства.Причиною недостатності доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства є той факт, що домашнє насильство відбувається у квартирі за місцем їх проживання, де знаходяться удвох та саме через це і відсутні свідки, чим і користується [PERSON] .Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень через відсутність доказів були винесені постанови із закриттям у наступних справах: Постанова судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.09.2018 року (справа № 404/5476/18; провадження № 3/404/2011/18); Постанова судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.11.2018 року (справа № 404/7646/18; провадження 3/404/2623/18); Постанова судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.05.2021 року (справа № 404/3156/21; провадження 3/404/1203/21). Але, у 2022 році відносно [PERSON] судом виносилися постанови про визнання її винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень та притягнення її до адміністративної відповідальності з накладення стягнення у вигляді штрафу. Так, постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.03.2022 року [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на неї було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.Відповідно до постанови суду [PERSON] , 27.01.2022 року об 19 год. 30 хв.перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем їх проживання, вчинила сварку підчас якої висловлювалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою відноснозаявниці, чим вчинила психологічне насильство в сім`ї, за що передбачено відповідальністч.2 ст.173-2 КУпАП справа № 404/1455/21; провадження 3/404/390/21).Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.06.2022 [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушенняпередбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на неї було накладене адміністративне стягнення у ви. штрафу в розмірі 170 грн.Відповідно до постанови суду [PERSON] 20.04.2021 року о 07-30 год., перебуваючи за адресою місцем їх проживання, вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно заявниці, що полягало у висловлюванні в її адресу нецензурної лайки, образливим словами та погроз фізичною розправою, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю заявниці (справа № 404/3252/21: провадження 3/404/1234/21).Інша справа наразі перебуває у провадженні судді Кіровського районного суду та прийнято рішення по справі відсутнє у реєстрі судових рішень (справа № 404/6295/22). [PERSON] вчиняє насильство щодо заявниці протягом тривалого часу, не зважає заходи вжиті поліцією і судом. Після кожної проведеної з нею поліцейськими профілактичною бесідою та рішення суду про притягнення її до відповідальності, остання і надалі вчиняє протиправні дії відносно заявниці та не дає їй спокійно жити. Вона впевнена у своїй безкарності, про що свідчать її системні протиправні дії відносно заявниці,а її агресія щоразу тільки посилюється. Заявник неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2018 року, проте, це не дало жодного результату. [PERSON] не змінила своєї поведінки. Заявник є людиною похилого віку, їй майже 82 роки, має серцеві та інші захворювання через що дії [PERSON] додають заявниці ще більші страждання.Зважаючи на це, заявник переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї. а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому вимушена звернутись до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2022 року відкрито окреме провадження по справі. В судовому засіданні 28.11.2022 [PERSON] та представник заявника [PERSON] вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Свідок [PERSON] суду показала, що є донькою [PERSON] , яка вживає алкогольні напої, веде асоціальне життя, ображає та вчиняє моральне насильство [PERSON] , яка є її бабусею. Після цих дій у бабусі піднімається тиск, їй стає погано. [PERSON] на постійній основі приймає ліки, якими вона її забезпечує. [PERSON] ховає ці ліки, причину таких дій не пояснює. 21.11.2022 [PERSON] забрала у [PERSON] мобільний телефон, та повідомила останній, що вона його загубила. Три дні утримувала телефон у себе. Бабуся не може обходитися без телефону, оскільки їй часто стає погано та вона викликає швидку або телефонує їй. Заслухавши пояснення заявника,представника заявниці, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом\~встановлено,\~що [PERSON] проживає разом зі своєю донькою [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою КП «ЖКО №3» Кропивницької міської ради». (а.с.5), та є співвласником квартири. Донька заявниці на протязі тривалого часу систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство, що виражається у словесних образах, погрозах застосування до неї фізичної сили, приниження, залякування та вчинення інших дій. Бували поодинокі випадки, коли донька застосовувала фізичну силу у вигляді штовхань. Неодноразові звернення до поліції із заявами стосовно [PERSON] підтверджуються відповіддю на адвокатський запит начальника Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 04.11.2022 року, з якого вбачається системність звернень заявниці та реагування на них з боку поліцейських зі складання відносно [PERSON] термінових заборонних приписів, протоколів про адміністративні правопорушення та проведення профілактичних бесід. За деякими спрямованими поліцейськими до суду протоколами про адміністративні правопорушення, у суді провадження у справах про адміністративні правопорушення стосовно [PERSON] закривалися через недостатність доказів вчинення нею відносно заявниці протиправних дій у формі домашнього насильства.Причиною недостатності доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства є той факт, що домашнє насильство відбувається у квартирі за місцем їх проживання, де знаходяться удвох та саме через це і відсутні свідки, чим і користується [PERSON] . Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень через відсутність доказів були винесені постанови із закриттям у наступних справах: Постанова судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.09.2018 (справа № 404/5476/18; провадження № 3/404/2011/18); Постанова судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.11.2018 (справа № 404/7646/18; провадження 3/404/2623/18); Постанова судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.05.2021 (справа № 404/3156/21; провадження 3/404/1203/21). У 2022 році відносно [PERSON] судом виносилися постанови про визнання її винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень та притягнення її до адміністративної відповідальності з накладення стягнення у вигляді штрафу. Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.03.2022 року [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до постанови суду [PERSON] , 27.01.2022 року об 19 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем їх проживання, вчинила сварку підчас якої висловлювалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою відносно заявниці, чим вчинила психологічне насильство в сім`ї, за що передбачено відповідальністч.2 ст.173-2 КУпАП справа № 404/1455/21; провадження 3/404/390/21). Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.06.2022 [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на неї було накладене адміністративне стягнення у ви. штрафу в розмірі 170 грн. Відповідно до постанови суду [PERSON] 20.04.2021 року о 07-30 год., перебуваючи за адресою місцем їх проживання, вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно заявниці, що полягало у висловлюванні в її адресу нецензурної лайки, образливим словами та погроз фізичною розправою, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю заявниці (справа № 404/3252/21: провадження 3/404/1234/21). Інша справа перебуває у провадженні судді Кіровського районного суду та прийнято рішення по справі відсутнє у реєстрі судових рішень (справа № 404/6295/22). [PERSON] вчиняє насильство щодо заявниці протягом тривалого часу, не зважає заходи вжиті поліцією і судом. Після кожної проведеної з нею поліцейськими профілактичною бесідою та рішення суду про притягнення її до відповідальності, остання і надалі вчиняє протиправні дії відносно заявниці та не дає їй спокійно жити. Вона впевнена у своїй безкарності, про що свідчать її системні протиправні дії відносно заявниці,а її агресія щоразу тільки посилюється. Також, факти того, що [PERSON] погрожує заявниці, підтверджуються показами свідка в судовому засіданні. Розділом IV глави 13\~ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до ст.\~24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктами 6, 7 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 2, 3 ст.\~26\~Закону України\~«Про запобіганню\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: - заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; -усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; - обмеження спілкування з постраждалою дитиною; - заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; - заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; -заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За п. 9 ч. 1 ст.\~1\~цього ж\~Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (див. пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»). При вирішенні питання домашнього насильства, суд вважає за необхідне зазначити, що суд при оцінці даного питання, повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст.77-80 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Крім того, у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. З огляду на наявні у справі докази,пояснення представника заявниці, покази свідка, суд вважає, доведеним існування загрози вчинення [PERSON] протиправних дій у майбутньому. Приймаючи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку про високий рівень вірогідності настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту необхідно застосувати обмежувальний припис. В силу ч. 3ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст.350-6\~ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved