Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

07.11.2022 року на адресу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 03 вересня 2011 року зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає та після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Сумісне життя з відповідачкою не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, спільних інтересів. На даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та відновлювати не збираються. На підставі викладеного просить, розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 03 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 241. 11.11.2022 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.11.2022 року позивачем [PERSON] до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Крім того, зазначив, що строк для примирення не потрібен, судові витрати просив з відповідачки на його користь не стягувати. У разі неявки відповідача по справі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 17.11.2022 року відповідачкою [PERSON] до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Також зазначила, що строк для примирення не потрібен, після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 03 вересня 2011 року, актовий запис № 241. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає та після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю, на даний час не має. На даний час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримуються, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Позивач на розірванні шлюбу наполягав, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до п. 10\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України N\~11\~від 21.12.2007\~року "Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в\~статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок"\~в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що на даний час сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що шлюб слід розірвати. В зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка заявила про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища набутого при реєстрації шлюбу, що відповідає положенням закону та підлягає задоволенню. Про розподіл судових витрат не заявлено.

Outcome: approved