Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо невиплати йому у день звільнення належних розрахункових коштів в сумі 27499,64 грн, зобов`язати відповідача виплатити належні йому на день звільнення розрахункові кошти в сумі 27499,64 грн, зобов`язати відповідача виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що він працював на посаді інженера пересувної випробувальної лабораторії ТОВ «Прикарпатзахідтранс», згодом з 01.01.2002 р. був переведений на посаду дефектоскопіста рентгеногамування і ультразвукового контролю 6 розряду. Наказом відповідача від 27.09.2021 року № 531-3В звільнений з посади за скороченням штату працівників згідно з ч.1 ст.40 КЗпП України. При звільненні остаточний розрахунок з ним не проведений, належні при звільненні кошти йому не виплачені. Разом з наказом про припинення трудового договору відповідачем надано письмове повідомлення про нараховані суми та наявність боргу в сумі 27499,64 грн. В день звільнення працював на роботі, а тому вимога про розрахунок відповідачу не пред`являлась. Спір щодо розміру нарахованих відповідачем сум відсутній. Закон покладає на ТОВ «Прикарпатзахідтранс» обов`язок провести з ним у разі його звільнення повний розрахунок, виплативши всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність. Позивач у позовній заяві просить справу розглянути за наявними у ній матеріалами. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином за адресою місцезнаходження ТОВ «Прикатпатзахідтранс», зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Інформація про зміну місцезнаходження відповідача у справі відсутня. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою від 1 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув. Позивач просить стягнути 27499,64 грн. розрахункових коштів (без урахування сум, які підлягають утриманню) Ухвалою від 15 серпня 2022 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків. Суд встановив, що з 30.05.2001 року позивач працював на посаді інженера пересувної випробувальної лабораторії служби експлуатації, згодом переведений на посаду дефектоскопіста рентгеногамування і ультразвукового контролю 6 розряду Дочірнього підприємства «Прикарпатзахідтранс» Південно-Західного відкритого акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів (в результаті реорганізації перейменовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс»), про що свідчать записи трудової книжки [PERSON] . З 13 жотвня 2021 року [PERSON] звільнений за скороченням штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією наказу № 531-3В про припинення трудового договору (контракту) від 27.09.2021 року. Відповідно до розрахункового листка позивачу нараховано 10718,94 грн. вихідної допомоги при звільненні, 2725,90 грн. оплати погодинного простою (не з вини працівника), 5759,52 грн. компенсації за невикористані дні відпустки та 11999,88 грн. заборгованості по заробітній платі. Борг відповідача з урахуванням сум, які підлягають утриманню, становить 31\~254,24 грн. Станом на 22 листопада 2022 року у суду відсутні докази проведення повного розрахунку з позивачем. Згідно ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За нормами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать працівникові від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Позивач в день звільнення перебував на роботі, про що свідчить копія наказу № 531-3В про припинення трудового договору, виданого [PERSON] та підписаного ним 13 жовтня 2021 року. В день звільнення розрахунку з позивачем проведено не було. Доказів на спростування вказаної обставин суду не надано. Згідно із ч.2 ст.233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до абз.5 п.6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., задовольнячи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Враховуючи, що відповідач не надав суду жодного доказу на спростування твердження позивача про наявну заборгованість по виплаті заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористані дні відпустки чи доказів про розмір такої заборгованості, позовну вимогу про стягнення розрахункових коштів в сумі 27\~499,64 грн.( без урахування сум, які підлягають утриманню , які згідно довідки становлять 3754,60 грн.) належить задовольнити. За правилами ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений. На підставі наведеного та

Outcome: approved