Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

20 жовтня 2022 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] , позичальник) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ\~«Діджи Фінанс», відповідач) про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 листопада 2020 року за індексним номером 55093379 приватного нотаріуса Шевченко Інни Леонтіївни, Київського міського нотаріального округу м. Київ, припинити обтяження речових прав іпотеку на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 72,8 кв. м). В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. 19.02.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (правонаступником якого Публічне акціонерне товариство «Дельта\~Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 057-99/К-07 про надання кредиту в сумі 42098,00 доларів США, зі сплатою відсотків в розмірі 12,5% за час фактичного користування кредиту, зі стоком повернення кредиту до 18.02.2027. Так, в той же день, 19.02.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») (правонаступник якого - Публічне акціонерне товариство «Дельта\~Банк», далі - ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] також було укладено договір іпотеки №\~057-99/Z-07, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С., за № 380, з метою забезпечення зобов`язань за вказаним раніше кредитним договором. Предметом іпотеки є квартира за адресою: [ADDRESS] . 30.06.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» Публічним акціонерним товариство «Дельта\~Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ\~«Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку». Відповідно до даного договору ПАТ\~«Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 057-99/К-07 від 19.02.2007. 30.12.2012, у зв`язку із укладенням договору про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку», приватним нотаріусом Хара Н.С., були внесені (зареєстровані) відомості про обтяження речових прав в Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер обтяження 45191553, що підтверджується інформаційною довідкою № 206809891 від 14.04.2020. А тому, що 30.06.2010 ТОВ «Укрпромбанк» без згоди позичальника [PERSON] , та без відповідного повідомлення, відступив права вимоги за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк», позичальник перестав виконувати умови кредитного договору, вважаючи наявним факт прострочення кредитора як зі сторони ТОВ\~«Укрпромбанк» так і ПАТ «Дельта Банк». У 2012 році ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Ленінського районного суду м.\~Запоріжжя з позовною заявою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, в порядку п. 6.2 кредитного договору,\~ст. ст. 1049 1050 Цивільного\~кодексу\~України (далі ЦК України). 04.12.2012 р. рішенням Ленінського районного суду м.\~Запоріжжя у цивільній справі № 0814/1664/2012 було задоволено позовні вимоги ПАТ\~«Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] , про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з позичальника всю суму заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 326975,21 грн. Внаслідок ухвалення рішення суду від 04.12.2012 банком було використано його право на стягнення всієї суми заборгованості. Дане раніше рішення суду набрало законної сили 26.02.2013. 05.07.2018 [PERSON] , було виконано рішення суду від 04.12.2012, що підтверджується платіжним дорученням № 4769 від 05.07.2018. Отже, сума заборгованості за кредитним договором № 057-99/К-07 від 19.02.2007, встановлена рішенням суду, була сплачена в повному обсязі на користь банку. У зв`язку із повним, добровільним виконанням зазначеного рішення суду, 27.07.2018 старшим державним виконавцем Хортицьким ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Зубач\~І.М., було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 41539061. 09.08.2019 рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі №\~337/1000/19, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 22.10.2019, визнано кредитний договір від 19.02.2007 року № 057-99/К-07 укладений між [PERSON] , та ТОВ «Укрпромбанк» (правонаступником - ПАТ «Дельта Банк») припиненим. Визнано договір іпотеки від 19.02.2007 № 057-99/Z-07 укладений між [PERSON] , та ТОВ «Укрпромбанк» (правонаступник - ПАТ «Дельта Банк») посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С., за № 380 припиненим. 02.12.2019 [PERSON] , звернувся до державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації припинення іпотеки на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . До цієї заяви, позивачем було додано: рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2019 справа № 337/1000/19. Державним реєстратором було виконано рішення суду про визнання кредитного договору, договору іпотеки припиненими, проте лише в частині скасування заборони за відчуження квартири позивача. Дії щодо скасування іпотеки державним реєстратором вчинено не було. 03.12.2019 рішенням державного реєстратора № 49997014 позивачу було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень - припиненні іпотеки на вказану вище квартиру. Так, в\~рішенні державного реєстратора зазначено, що запис про іпотеку за адресою: [ADDRESS] , виник на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ\~«Дельта Банк» №\~2258 від 30.06.2010, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов О.Є., припинення якого не передбачено резолютивною частиною рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2019 у справі №\~337/1000/19. Враховуючи викладене, та те, що станом на день подачі позову до суду, заборгованість за вказаним вище кредитним договором відсутня, наявністю в Державному реєстрі іпотек запису про обтяження належного позивачу майна, останній, як власник нерухомого майна не має можливості користуватись та розпоряджатись своїм майном, а тому змушений звертатись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено судове засідання на 23 листопада 2022 року о 13:30. Позивач в судове засідання не прибув, 23.11.2022 надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) \~учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Виходячи з вимог\~ст.\~280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК\~України\~ фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до\~\~ст.\~129 Конституції України, реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією, що передбачено і\~\~ст.\~12 ЦПК України. Згідно\~зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, на підставі\~ст.\~263\~ЦПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з такого. Судом встановлені наступні обставини. 19.02.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та [PERSON] , укладено кредитний договір № 057-99/К-07 щодо надання кредиту в сумі 42098,00 доларів США, зі сплатою відсотків в розмірі 12,5% за час фактичного користування кредиту, строк повернення якого до 18.02.2027. Так, 19.02.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] , було укладено договір іпотеки № 057-99/Z-07, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою\~Т.С., №\~380, з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором. Предметом іпотеки є квартира, за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, 30.06.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів, кредитних зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». Згідно договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 057-99/К-07 від 19.02.2007. 30.12.2012 у зв`язку із укладенням договору про передачу активів, кредитних зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватним нотаріусом Хара\~Н.С., внесено (зареєстровано) відомості про обтяження речових прав в Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер обтяження 45191553, що підтверджується інформаційною довідкою № 206809891 від 14.04.2020. Рішенням від 04.12.2012 Ленінського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі №\~0814/1664/2012 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта\~Банк» до [PERSON] , [PERSON] , щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з позичальника всю суму заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в розмірі 326975,21 грн. Дане\~рішення суду\~набрало законної\~сили 26.02.2013.\~05.07.2018\~ [PERSON] ,\~було виконано\~це рішення\~суду (платіжне\~доручення №\~4770\~від 05.07.2018). Крім того, 27.07.2018 старшим державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Зубач І.М., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 41539061, на підставі повного виконанням [PERSON] , вказаного вище рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. 09.08.2019 рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі №\~337/1000/19, залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від\~22.10.2019, визнано кредитний договір від 19.02.2007 року № 057-99/К-07 укладений між [PERSON] , та ТОВ «Український промисловий банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство\~«Дельта Банк») припиненим. При цьому, визнано договір іпотеки від 19.02.2007 № 057-99/Z-07 укладений між [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство\~«Дельта Банк») посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С., № 380 припиненим. 02.12.2019 [PERSON] , звернувся до державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації припинення іпотеки на квартиру, розташованої за адресою: [ADDRESS] . До вказаної заяви, позивачем подано, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2019 у справі № 337/1000/19. Так, державним реєстратором було виконано вказане вище рішення суду про визнання кредитного договору, договору іпотеки припиненими. Проте, лише в частині скасування заборони щодо відчуження квартири позивача. Дії стосовно скасування іпотеки державним реєстратором вчинено так і не було. Серед іншого, 03.12.2019 рішенням державного реєстратора № 49997014 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень - припиненні іпотеки на вказану раніше квартиру. Так, в\~рішенні державного реєстратора вказано, що запис про іпотеку за адресою: [ADDRESS] , виник на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» № 2258 від 30.06.2010, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов О.Є. Припинення якого не передбачено резолютивною частиною рішення Хортицького районного суду м.\~Запоріжжя від 09.08.2019 у справі № 337/1000/19. Позивач в 2020 році звернувся до Хортицького районного суду м.\~Запоріжжя з позовною заявою про захист прав споживачів про скасування заборони на відчуження, шляхом виключення запису з Державного реєстру іпотек. Заочним рішенням Хортицький районний суд м. Запоріжжя від 06 липня 2020\~року у справі № 337/1870/20 позовні вимоги [PERSON] , до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів про скасування заборони на відчуження, шляхом виключення запису з Державного реєстру іпотек задоволено. Скасовано (припинено) запис про обтяження за номером 4519153 з Державного реєстру іпотек, тип обтяження - іпотека, зареєстрованого: 30.12.2012, реєстратором: приватним нотаріусом Хара Н.С., підстава обтяження: договір про передачу активів, кредитних зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» № 2258 від 30.06.2010, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов О.Є., об`єкт обтяження: квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , іпотекодержатель - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржник за основним зобов`язанням - [PERSON] , відповідно до кредитного договору № 057-99/К-07 від 19.02.2007. Варто зазначити, що представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Хортицького районного суду м.\~Запоріжжя від 06.07.2020. Останнім також було надіслано до суду заяву про залучення до участі у справі правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», адже Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» уклало 02.09.2020 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» договір про відступлення прав вимоги № 2303/к/1. Ухвалою суду від 28.10.2020 залучено до участі у розгляді заяви про перегляд вказаного вище заочного рішення суду правонаступника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс». Ухвалою суду від 22.12.2020 заява Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс») про перегляд раніше вказаного заочного рішення від 06.07.2020 у справі № 337/1870/20 залишена без задоволення. 25.11.2020 позивачем отримано вимогу від 06.11.2020 № 057-99/Z-07 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про усунення порушення, в порядку ст.\~35\~Закону України «Про іпотеку». За цією вимогою Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», виступає, як новий кредитор за вищевказаними договорами. Вимагає виконати основне зобов`язання за раніше вказаним кредитним договором. В разі невиконання наголошується на тому, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуде право власності на іпотечне майно - на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Отже,\~на момент\~передачі вимоги\~від Публічного\~акціонерного товариства\~«Дельта Банк»\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Діджи\~Фінанс»,\~вказані раніше\~боргові зобов`язання\~ [PERSON] ,\~були виконані\~в повному\~обсязі.\~Однак,\~в Державному\~реєстрі іпотек\~рішенням про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень,\~індексний номер\~55093379\~від 12.11.2020,\~приватним нотаріусом\~Шевченко І.Л.,\~Київського міського\~нотаріального було\~змінено іпотекодержателя\~Публічне акціонерне\~товариство «Дельта\~Банк» на\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Діджи Фінанс». Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Зокрема, 02.04.2021 позивач звернувся до державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації припинення іпотеки на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, було подано: рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2019 у справі № 337/1000/19; рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2020 у справі № 337/1870/20; ухвала Хортицького районного суду м.\~Запоріжжя від 22.12.2020 у справі № 337/1870/20. Вкотре, державним реєстратором дії щодо скасування вказаної раніше іпотеки вчинено не було. Позивачу, рішенням державного реєстратора № 57453394 було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень - припиненні іпотеки на вказану вище квартиру. На підставі того, що на час проведення державної реєстрації за даною заявою, відповідно до даних реєстру іпотека на квартиру за даної адресою має зовсім інший реєстраційний номер, зареєстрована іншою датою та її суб`єктом є інший іпотекодержатель. Таким чином, на сьогодні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис: номер запису про іпотеку № 39139359, дата державної реєстрації 19.02.2007, державний реєстратор: приватний нотаріус Шевченко І.Л., Київський міський нотаріальний округ, підстава для державної реєстрації: договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» № 2258, виданий 30.06.2010, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов О.Є., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55093379 від 12.11.2020, приватний нотаріус Шевченко І.Л., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, відомості про основне зобов`язання: строк виконання основного зобов`язання - 18.02.2027, розмір основного зобов`язання: 42098,00 доларів США, відомості про суб`єктів боржник: [PERSON] , іпотекодержатель\~ Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», відомості про реєстрацію до 01.01.2013 - реєстраційний номер іпотеки: 4519153, 19.02.2007, реєстратор: Запорізький міський нотаріальний округ, додаткові відомості про іпотеку - відповідно до кредитного договору № 057-99/к-07 від 19.02.2007. При цьому, це порушує право власності позивача щодо розпорядження вказаним раніше майном, відомості про що підлягають припиненню в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. А отже, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 листопада 2020 року за індексним номером 55093379 приватного нотаріуса Шевченко Інни Леонтіївни, Київського міського нотаріального округу м. Київ, підлягає скасуванню, а обтяження речових прав іпотека на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 72,8 кв. м) підлягає припиненню. Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV), згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. Відповідно до статті 3 Закону № 1952-ІV загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Частиною першою статті 5 Закону № 1952-ІV передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 27 Закону № 1952-ІV державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Зі змісту наведених правових норм вбачається, що прийняттю рішення державного реєстратора про обтяження нерухомого майна передує перевірка відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Зокрема, Верховний Суд, розглядаючи господарську справу № 910/10963/19, у постанові від 28 жовтня 2020 року, зазначив, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону № 1952-ІV викладено у новій редакції. Відповідно до абзаців першого\~-\~третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У\~разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). На цій підставі Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №\~910/10963/19 сформулював правовій висновок, відповідно до якого у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону № 1952-ІV у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як: скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №\~910/10963/19 виснував, що за змістом частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2)\~про\~визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3)\~\~про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі № 1952-ІV. Суд також звертає увагу, що за юридичною позицією Конституційного Суду України\~\~право на судовий захист як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина передбачає і конкретні гарантії\~ефективного\~поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя; відсутність такої можливості обмежує це право, яке за змістом частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац 15 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002). Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські\~\~та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13). Отже, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19. У судовій практиці сформульована стала правова позиція, яка полягає у тому, що ефективним вважається такий спосіб захисту, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) відшкодування шкоди, заподіяної порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає завданню адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 826/14016/16, від 11 лютого 2019 року у справі № 2а-204/12, від 15 липня 2019 року у справі № 420/5625/18, від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18). Зі змісту частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV вбачається, що не підлягають скасуванню та/або вилученню відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав. При цьому, можуть бути, зокрема, скасовані рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також державна реєстрація речових прав з одночасним визнанням, зміною чи припиненням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). На цьому наголошено у постанові Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2020\~року у справі № 910/10963/19. Зазначена правова позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 910/10963/19, постановою Верховного суду від 23.06.2020 у справі №\~906/516/19. Таким чином, оскільки позовні вимоги сформовано з урахування внесених змін до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», задоволення позовних вимог позивача призведе до ефективного захисту його порушених прав. В силу положень\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.\~1 ст.\~321\~ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~зі ст. 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна. За змістом\~ч.2 ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Вимогами\~ст. 391 ЦК України\~визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950р.), ратифікованою\~Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 5\~ст. 3 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Наведене узгоджується з положеннями самого договору іпотеки. Відповідно до ст.\~1, ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про іпотеку» предметом іпотеки є об`єкти нерухомого майна та об`єкти, які прирівнюються до таких цим Законом. До них чинним законодавством, зокрема, віднесено: земельні ділянки; будівлі; споруди; підприємство як майновий комплекс; житлові будинки; квартири; дачі; садові будинки; гаражі; об`єкт незавершеного будівництва, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому; право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об`єкт нерухомого майна. Розглядаючи у системному зв`язку у\~ст. 593 ЦК України\~\~та\~\~ст. 17 Закону\~України\~«Про іпотеку»\~варто прийти до висновку, що застава, іпотека, припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Відповідно до ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про\~іпотеку»\~\~іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем виконано всі умови кредитного договору, але припинити обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно предмету іпотеки, в позасудовому порядку, він не має можливості, а тому вважає за необхідне звернутися до суду та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 листопада 2020 року за індексним номером 55093379 приватного нотаріуса Шевченко Інни Леонтіївни, Київського міського нотаріального округу м. Київ, припинити обтяження речових прав іпотеку на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 72,8 кв. м). Відповідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За викладених обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно із ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач на підставі\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~звільнений від сплати судового збору суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 1984, 80 грн., на користь держави.

Outcome: approved