Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Ладижинської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Ладижинської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Спадкову масу, після смерті його матері [PERSON] , складає нерухоме майно - кімната в гуртожитку [ADDRESS] в яку вона вселилася на законних підставах згідно ордеру № 267, виданого 26.03.2007 року Ладижинською ГРЕС. У встановлений законом шестимісячний термін він звернувся до Другої тростянецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері - [PERSON] .. Згідно інформації, зазначеної в довідці № 400/01-16 вiд 10.08.2022 року, виданої державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори, після смерті його матері була заведена спадкова справа № 91/2018 вiд 24.07.2018 року, iнші спадкоємці окрім нього, якi б заявили про свої наміри отримати свiдоцтво про право на спадщину, відсутні. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус йому відмовила. Його мати за життя розпочала процедуру приватизації житлового примiщення [ADDRESS] , проте не закінчила дану процедуру у зв`язку зі смертю. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 77758255 вiд 05.01.2017 року гуртожиток [ADDRESS] перебуває в комунальнiй власностi. 19.02.2018 року вона звернулась до органу приватизації - виконавчого комітету Ладижинської міської ради із заявою № 181 щодо приватизації кімнати [ADDRESS] за нею надавши весь перелік документів. 27.02.2018 року виконавчим комітетом Ладижинської міської ради було прийнято рішення № 65 «Про приватизацiю державного житлового фонду м.Ладижин (гуртожитку)» вiдповiдно до якого органом приватизації було вирішено безоплатно передати [PERSON] у приватну власність кімнату [ADDRESS] , загальною площею 17,2 кв.м., але отримати свiдоцтво на право власностi на зазначену вище кімнату та зареєструвати його у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вiдповiдно до вимог закону, його мати не встигла в зв`язку з тим, що [INFO] вона померла. Його мати - [PERSON] , вiдповiдно до Закону України «Про забезпечення реалiзацiї житлових прав мешканців гуртожитків», мала право на приватизацiю займаного житлового приміщення за адресою кімната [ADDRESS] оскільки, вона не мала у власностi іншого житла, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 114982396 вiд 22.02.2018 року, 27.03.2007 року вона в законний cпociб на підставі ордеру № 267, виданого Ладижинською ГРЕС 26.03.2007 року, вселилась у кімнату за вищевказаною адресою, постійно проживала у даній кімнаті з 27.03.2007 року до дня смерті - [INFO] тобто більше п`яти років i приватизаційний житловий чек нею використаний не був. Отже до нього, як до спадкоємця, перейшло право вимагати визнання за ним права власностi на кімнату [ADDRESS] в порядку спадкування. Тому він звернувся в суд та просив визнати за ним право власностi на кімнату [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] .. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача Ладижинської міської ради Вінницької області та третьої особи виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якій просив розглянути справу за відсутності представника, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю в момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України в ч.5 п. 13 постанови вiд 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разi не передання квартири (будинку) у власність наймачевi, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власностi на неї лише в тому разi, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до вiдповiдного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав i відсутності заборон для передачі квартири наймачевi. Згідно правової позиції, висловленої у Постанові Верховного суду України у справі №6-121 цс13 вiд 11.12.2013 року, право на приватизацiю квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власностi на житло особа повинна звернутись до вiдповiдного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разi, коли громадянин, який висловив волю на приватизацiю займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацiю, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацiю державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власностi на таку квартиру. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду вiд 09.02.2018 року у справі №719/179/17 та у Постанові Верховного Суду вiд 27 березня 2019 року у справі №669/629/16-ц. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилось нерухоме майно - кімната в гуртожитку [ADDRESS] в яку вона вселилася згідно ордеру № 267, виданого 26.03.2007 року Ладижинською ГРЕС. За життя [PERSON] розпочала процедуру приватизації житлового примiщення [ADDRESS] , проте не закінчила дану процедуру у зв`язку зі смертю. Після смерті матері [PERSON] звернувся до Другої тростянецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , однак йому було відмовлено. [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] не може оформити права власностi на кімнату [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Ці факти стверджуються сукупністю доказів. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записано [PERSON] та [PERSON] . З копії довідки №145 від 16.02.2018 виданої виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області вбачається, що [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] з 1992 року по 27.03.2007 року та не використовувала житлові чеки для приватизації державного житлового фрнду. З копії довідки №378 від 16.02.2018 та копії довідки №23-17-719 від 03.11.2022 виданих начальником відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади В.Збрицька-Браславець вбачається, що [PERSON] з 27.03.2007 по день смерті - [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Станом на 23.02.2018 інших зареєстрованих осіб не було. З копії виписки з рішення № 65 виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 27.02.2018 року «Про приватизацiю державного житлового фонду м.Ладижин (гуртожитку)» вбачається, що було вирішено безоплатно передати [PERSON] у приватну власність кімнату [ADDRESS] , загальною площею 17,2 кв.м. З Витягу із Державного реестру речових прав на нерухоме майно № 77758255 вiд 05.01.2017 року вбачається, що гуртожиток [ADDRESS] перебуває в комунальнiй власностi Ладижинської міської ради. Позивач [PERSON] в позасудовому порядку не може оформити право власності на кімнату [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті матері [PERSON] , так як його мати за життя не закінчила процедуру приватизації даної кімнати. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відтак, підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved