Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Хлєбніков\~С.В., звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 18 квітня 2019 року по 30 листопада 2021 року включено в розмірі 8883,37 грн та за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , за період з 07 листопада 2018 року по 30 листопада 2021 року включено в розмірі 8160 грн. В обгрунтування позову позивачем зазначено, що з 02 березня 2000 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2008 року. Від даного шлюбу в них народився дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2019 року стягнуто з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 07 листопада 2018 року і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчі листи, які звернуто до виконання. Відповідач впродовж 2018-2021 років несвоєчасно сплачує аліменти на утримання дій, внаслідок чого станом на 01 грудня 2021 року заборгованість останнього зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] становить 10\~445,60 грн, на утримання дочки [PERSON] 4289,87 грн. З цих підстав вона вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 8883,37 грн та дочки [PERSON] у розмірі 8160 грн, тобто у загальному розмірі 17\~043,37 грн. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Присутній в судовому засіданні представник позивача адвокат Хлєбнікова С.В. позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Присутній в судовому засіданні представник відповідача адвокат Янчишин В.Й. просив відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 02 березня 2000 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2008 року. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2018 року збільшено розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 07 листопада 2018 року і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів, який проведений страшим державним виконавцем Бабчук О.М., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] за період з квітня 2019 року по 30 листопада 2021 року становить 8510 грн, на утримання дочки [PERSON] за період з листопада 2018 року по 30 листопада 2021 року 2977,38 грн. Розглянувши матеріали справи суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із такого. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). Відповідно до частини другої\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою\~статті 155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~статті 182 СК України). Відповідно до статті 196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Статтею 180\~СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. У постанові\~Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії\~та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в\~абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість\~за аліментами за певний місяць. Суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що\~оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21, повинні бути враховані при застосуванні норм права до спірних правовідносин у даній справі. Встановлено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , яка за період з листопада 2018 року по 30 листопада 2021 року складає 2977,38 грн та сина [PERSON] , яка за період з квітня 2019 року по 30 листопада 2021 року складає 8510 грн. Жодних доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні цієї заборгованості судом не здобуто. Судом установлено, що згідно виконаного позивачем розрахунку загальна сума пені у зв`язку з простроченням сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] становить 8160 грн, на утримання сина [PERSON] 8883,37 грн, які позивач просить стягнути з відповідача в якості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Разом з тим, суд не погоджується з розміром пені, яку позивачка просить стягнути з відповідача, оскільки її розмір не відповідає вимогам статті 196 СК України. Як вже зазначалось судом, розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Встановлено, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] за період з листопада 2018 року по 30 листопада 2021 року складає 2977,38 грн, сина [PERSON] за період з квітня 2019 року по 30 листопада 2021 року становить 8510 грн. Відтак, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача у зв`язку з несплатою аліментів на утримання дітей, не може перевищувати суми доданків вказаних заборгованостей. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] за період з 18 квітня 2019 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 8510 грн та на утримання доньки [PERSON] за період з 07 листопада 2018 року по 30 листопада 2021 року в розмірі 2997,38 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України\~«Про судовий збір», а відтак відповідно до ст.\~141\~ЦПК України останній слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 992,40 гривень.

Outcome: partial