Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі Центральної міжрегіональної філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ - Ресурси» про стягнення безпідставно набутих коштів. Ухвалою суду від 30.08.2019 року цивільну справу 761/34052/19-ц було направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. В обґрунтування позову вказує, що 14.09.2018 року автомобіль «ВМW Х5» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , знаходився на штрафмайданчику по вулиці Павла Усенка в Дніпровському районі. Вказаний автомобіль ставився відповідачу на штрафмайданчик, як речовий доказ у кримінальному провадженні. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду №761/6788/18 від 12.04.2018 року було скасовано арешт з майна, що належить [PERSON] та [PERSON] та зобов`язано уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №12015100040001016 від 22.01.2015 року повернути [PERSON] , належне їм майно та речі, зокрема: кошти в розмірі 50 000 грн., банківську карту «Приват Банк» [NUMBER] , рацію «Alinco DJ-S41C» Т006532, рацію «Alinco DJ-S41C» Т006635, банківську картку «Приват Банк» [NUMBER] , банківську картку «Ощадбанк» [NUMBER] , зв`язки ключів з біркою «16/6» та «16/6 Замена», на зв`язці три ключі, зв`язки ключів, у кількості дві штуки, з біркою «Катер», автомобіль «ВМW Х5» д.н.з. [NUMBER] , з номером кузова [NUMBER] , технічний паспорт на автомобіль «ВМW Х5» д.н.з. [NUMBER] , ключ від автомобіля «ВМW» д.н.з. [NUMBER] . Крім того, ухвалою 24.07.2018 року слідчого судці Шевченківського районного суду №761/6788/18 від 24.07.2018 року роз`яснено, що обов`язок виконання слідчим Боголюбом Є.В., іншими слідчими в складі групи слідчих у кримінальному провадженні №12015100040001016 від 22.01.2015 року ухвали Шевченківського районного суду №761/6788/18 від 12.04.2018 року, про скасування арешту на майно виникає у слідчого негайно, незалежно від факту направлення справи до суду. 14.09.2018 року позивач звернувся до відповідача з проханням повернути належний йому автомобіль, однак йому було відмовлено у повернені автомобіля у зв`язку з тим, що необхідно було заплатити за його зберігання та евакуацію. Зазначену суму позивач сплатив відповідачеві, оскільки отримав повідомлення від відповідача, що транспортний засіб не буде передано без сплати цієї суми грошових коштів. На підставі викладеного, [PERSON] звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.09.2018 року автомобіль «ВМW Х5» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , знаходився на штрафмайданчику по вулиці Павла Усенка в Дніпровському районі. Вказаний автомобіль ставився відповідачу на штрафмайданчик, як речовий доказ у кримінальному провадженні. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду №761/6788/18 від 12.04.2018 року було скасовано арешт з майна, що належить [PERSON] та [PERSON] та зобов`язано уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №12015100040001016 від 22.01.2015 року повернути [PERSON] , належне їм майно та речі, зокрема: кошти в розмірі 50 000 грн., банківську карту «Приват Банк» [NUMBER] , рацію «Alinco DJ-S41C» Т006532, рацію «Alinco DJ-S41C» Т006635, банківську картку «Приват Банк» [NUMBER] , банківську картку «Ощадбанк» [NUMBER] , зв`язки ключів з біркою «16/6» та «16/6 Замена», на зв`язці три ключі, зв`язки ключів, у кількості дві штуки, з біркою «Катер», автомобіль «ВМW Х5» д.н.з. [NUMBER] , з номером кузова [NUMBER] , технічний паспорт на автомобіль «ВМW Х5» д.н.з. [NUMBER] , ключ від автомобіля «ВМW» д.н.з. [NUMBER] . Крім того, ухвалою 24.07.2018 року слідчого судці Шевченківського районного суду №761/6788/18 від 24.07.2018 року роз`яснено, що обов`язок виконання слідчим Боголюбом Є.В., іншими слідчими в складі групи слідчих у кримінальному провадженні №12015100040001016 від 22.01.2015 року ухвали Шевченківського районного суду №761/6788/18 від 12.04.2018 року, про скасування арешту на майно виникає у слідчого негайно, незалежно від факту направлення справи до суду. 14.09.2018 року позивач звернувся до відповідача з проханням повернути належний йому автомобіль, однак йому було відмовлено у повернені автомобіля у зв`язку з тим, що необхідно було заплатити за його зберігання та евакуацію. Зазначену суму позивач сплатив відповідачеві, оскільки отримав повідомлення від відповідача, що транспортний засіб не буде передано без сплати цієї суми грошових коштів . Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду рішення щодо речових доказів підлягає виконанню після набрання вироком (ухвалою) законної сили або після закінчення строку оскарження ухвали, постанови про закриття справи. Якщо речові докази та інше майно знаходяться на спеціальному зберіганні, за місцем їх зберігання надсилається копія або виписка з вироку, ухвали, постанови, де вказується про подальшу долю цих об`єктів. Прийняте рішення є обов`язковим для керівників тих установ, де зберігаються речові докази. Відповідно до Прядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України 19 листопада 2012 року № 1104 фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини другої ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20 березня 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частиною першою ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно загальна умова частини першої ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах таким чином, що отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно з частиною першою ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88цс13 предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Згідно з п. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з п. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем не повернуто безпідставно набуті кошти, то позов підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768,40 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved