Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

У червні 2022 року на адресу суду надійшов вищевказаний позов. Позовна заява вмотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 26.10.1999 року, виданого Бориспільським міськвиконкомом та свідоцтва про право на спадщину за законом №1-858 від 30.06.2020 року, виданого державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Сіпко Л.М., [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 26.10.1999 року, виданого Бориспільським міськвиконкомом. В зазначеній квартирі на даний час зареєстрована, як за місцем проживання [PERSON] , яка є колишньою дружиною позивача [PERSON] . З червня 2018 року [PERSON] не проживає за адресою свого зареєстрованого місця проживання. Відповідач добровільно змінила своє місце проживання. Відповідач в квартирі не проживає та не сплачує вартість житлово-комунальних послуг, її особистих речей в будинку немає.Тому позивачі просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 17 червня 2022 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала. Про поважні причини, які перешкодили їй з`явитися у судове засідання, суд не повідомила. Суд, заслухавши думку позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 26.10.1999 року, копією витягу про державну реєстрацію прав №34504788 від 15.06.2012 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом №1-858 від 30.06.2020 року (а.с.14-15,18-19). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2022 року шлюб, укладений 04 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу був зроблений запис за 416, розірвано (а.с.20-22). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання виданого депутатом Бориспільської міської ради [PERSON] вбачається, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2018 року, фактичне місце проживання [ADDRESS] . Опит сусідів проведено, все підтверджено (а.с.23). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] з 2017 року не проживає в квартирі [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] з 2017 року не проживає в квартирі [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином встановлено, що на даний час [PERSON] не пов`язана спільним побутом з позивачем [PERSON] , до розірвання шлюбу з ним вибула із зазначеного жилого приміщення. Незважаючи на це, відмовляється добровільно знятись з реєстрації у спірній квартирі. З огляду на це, суд вважає за допустиме визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК, ст.71 ЖК України

Outcome: approved