Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Шидзінський І.В., звернувся в суд з позовом до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на 1/3 частку домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/3 частку домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та визнання права власності на 1/3 частку зазначеного домоволодіння, як за членом колгоспного двору. В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . [INFO] померла мати [PERSON] . Спадкодавці були власниками по 1/3 частці кожен домоволодіння в [ADDRESS] . 1/3 частка домоволодіння належала позивачу по справі, як члену колгоспного двору. За життя батьки склали заповіти, відповідно до яких все належне їм майно заповіли позивачу по справі. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. Позивач прийняв спадщину, на даний час бажає оформити спадкові права на домоволодіння, однак через те, що за життя спадкодавців не виготовлялося свідоцтво про право власності на домоволодіння, йому відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину. За вказаних обставин він змушений здійснювати захист своїх прав у судовому порядку. Просив визнати за ним право власності на вищезазначене домоволодіння в порядку спадкування за заповітами після смерті [PERSON] та [PERSON] та як члена колишнього колгоспного двору. Відповідач заперечень проти позову не подав. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. У підготовче засідання позивач не з`явився, представник позивача адвокат Шидзінський І.В. подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про визнання позову, клопотання про розгляд справи за його відсутності. Участь у судових засіданнях - це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Підгородянською сільською радою Рогатинського району 04 березня 1997 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Підгородянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до заповітів [PERSON] та [PERSON] , посвідчених Горинь М.В. , секретарем виконавчого комітету Підгородянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 21 березня 1989 року за реєстровим №4 та № 5, кожен зі спадкодавців все належне їм майно заповіли позивачу по справі [PERSON] . Згідно довідок, виданих Центром надання адміністративних послуг Рогатинської міської ради № 240, №241 і №242 від 13 жовтня 2022 року, домоволодіння по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року належало до суспільної групи "колгоспні двори" у якому були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1933 року народження, помер [INFO] , [PERSON] , 1922 року народження, померла [INFO] син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживав постійно із батьками до дня їхньої смерті. Постановою державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. від 14 жовтня 2022 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] та після смерті матері [PERSON] через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавців на домоволодіння. Відповідно до довідки, виданої Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації № 261 від 28 жовтня 2021 року, технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими ( допоміжними) будівлями та спорудами, виданого на ім`я [PERSON] , до складу домоволодіння станом на 15 жовтня 2021 року входять: житловий будинок загальною площею 47,5 м2, житловою площею 34,5 м2, літня кухня площею 14,0 м2, стайня площею 48,1 м2, стайня площею 24,3 м2, вбиральня площею 1,3 м2, ворота площею 6,6 м2, криниця ј - 5,5 м/п, огорожа площею 36,1 м2. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Згідно звіту ринкова вартість зазначеного домоволодіння без врахування вартості земельної ділянки становить 97 500 грн. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкуванням за ст. 1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст. 1233 ЦК України). За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). За ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач, як спадкоємець за заповітами після смерті батьків прийняв спадщину на домоволодіння в установлений законом, однак не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, а також враховуючи, що позивач набув право власності на домоволодіння як член колишнього колгоспного двору, однак не може отримати документ, який засвідчує його право власності на майно, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved