Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся із позовною заявою до суду, в якій просить відшкодувати завдану шкоду [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та стягнути з відповідача суму завданих збитків в порядку регресу в розмірі 45092 грн. 61 коп., витрати на встановлення розміру збитку у розмірі 1430 грн. 00 коп., понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.05.2020 року о 19 год. 20 хв. [PERSON] куруючи автомобілем «ВАЗ 21063» д.н. [NUMBER] , у м. Києві на вул. Ак. Філатова, 7, в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota» д.н. [NUMBER] , який зупинився позаду, внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.9, 2,9 (А) ПДР України. Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідач на момент ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, у зв`язку чим потерпілий звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 18198 від 05.07.2021 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Toyota» д.н.з. [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП складає 59251, 96 грн. Позивач відшкодував ТОВ «Інженерна компанія «СКАНДТЕХІМПОРТ» майнову шкоду в розмірі 45092, 61 грн, проте відповідачем заподіяна шкода відшкодована не була. 20.05.2022 ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представником позивача було подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст.4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 19.05.2020 року о 19 год. 20 хв. [PERSON] куруючи автомобілем «ВАЗ 21063» д.н. [NUMBER] , у м. Києві на вул. Ак. Філатова, 7, в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota» д.н. [NUMBER] , який зупинився позаду, внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.9, 2,9 (А) ПДР України. Відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва від 02.06.2021 (справа № 757/26132/20-п), ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 10.9, 2.9 (А) ПДР України. Відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, у зв`язку з чим потерпілий звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі п. 34.2 ст. 34 Закону, для визначення завданого матеріального збитку, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач надав відповідне доручення ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра». За послуги ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» позивач поніс витрати в розмірі 1430,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1032656 від 21.07.2021, №1032825 від 23.07.2021. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. № 18198 від 05.07.2021 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Toyota» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП складає 59251,96 грн. На підставі Наказу №3.1/4338 від 14.07.2021 позивач відшкодував ТОВ «Інженерна компанія «СКАНДТЕХІМПОРТ» майнову шкоду, в розмірі 45 092,61 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1032542 від 15.07.2021. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконанням робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1 п. 39.2. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до норм п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від відповідача компенсації у повному обсязі регламентної виплати - матеріальної шкоди, заподіяної особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з приписами ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ч. 6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, не спростовані відповідачем і ґрунтується на вимогах чинного законодавства, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати пов`язані зі сплатою судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved