Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] , інтереси якої представляє [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2009 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю. З 20.06.2022 р. у подружжя значно погіршилися відносини, вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. [PERSON] не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. 11.07.2022 р. [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, але ухвалою суду від №2-н/205/323/22 їй відмовлено в даній заяві, тому що реєстрація місця проживання боржника [PERSON] у м.Дніпрі відсутня. [PERSON] був прописаний за адресою: [ADDRESS] з 16.01.2009 р., за якою постійно проживає, але ці відомості не внесені до Реєстру місця проживання територіальної громади м.Дніпра. [PERSON] пенсіонер, працює помічником приватного нотаріуса. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи 11.07.2022 р. з дня подачі заяви про видачу судового наказу, до досягнення [PERSON] 18 років. Ухвалою суду від 17.10.2022 р. по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивачки [PERSON] , [PERSON] , надала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, в якій позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Крім того, просила суд врахувати, що 11.07.2022 р. [PERSON] зверталася з заявою про видачу судового наказу, у видачі якого їй було помилково відмовлено. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] , надав суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Крім того, зазначив, що відповідач не заперечує проти позовних вимог позивачки, але просив зазначити у рішенні суду відомості про те, що відповідач у продовж серпня листопада 2022 р. перераховував перекази на користь позивачки аліменти на утримання дітей на загальну суму понад 48000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 23.04.2009 р., актовий запис №125, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.04.2009 р. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.3). Згідно з свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим Саболч-Сотмар-Берег м.Кішварда, реєстраційний номер РАГС 688/2009 вчинений 27.04.2010 р., [PERSON] народився [INFO] . Батьки при народженні: батько [PERSON] , матір (дівоче прізвище) [PERSON] (а.с. 4, 5, 6). Згідно з свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 09.03.2016 року, актовий запис №248, [PERSON] народилася [INFO] . Батьки: батько - [PERSON] , матір [PERSON] (а.с. 7). Згідно заяви [PERSON] від 11.07.2022 р. до Ленінського райсуду м.Дніпропетровська, остання просила видати судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с.8). Згідно ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.09.2022 р. [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, у зв`язку із тим що отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) фізичної особи [PERSON] (а.с.9-10). Згідно довідок від 28.03.2022 р. №2104-5000537635, від 28.03.2022 р. №2104-5000538533, від 28.03.2022 р. №2104-5000538118 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Представником позивача [PERSON] , [PERSON] , надано суду квитанції про сплату сум грошових коштів на користь [PERSON] , а саме: квитанція №1877704505 від 18.08.2022 р. на суму 35000,00 грн. (грошовий онлайн переказ від 18.08.2022 р. на суму 35000,00 грн.), квитанція від 16.09.2022 р. №100 - аліменти в сумі 5802,00 грн., квитанція №9499991605 від 10.11.2022 р. на суму 8000,00 грн. Відповідно до ч.1\~ст.4\~ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.2\~ст.51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.51\~Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності із\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1\~ст.183 Сімейного кодексу України\~визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.8\~ст.7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини другої\~статті 182 СК України, до якої внесено зміни\~Законом України від 17 травня 2017 року N2037- VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів"\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, відповідно до\~ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік"\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на момент вирішення спору становить 2744,00 грн. Відповідно мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить 1372,00 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Відповідно до ч.2\~ст.183 СК України\~якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 5\~статті 183 СК України\~визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно\~ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). В постанові Великої Палата Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18 вказується, що\~Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII\~частину першу\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~СК України\~навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Згідно ч.1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, аліменти на утримання дітей з відповідача належить стягнути з дня пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів,тобто починаючи з 16.09.2022 р., так як це пряма вказівка закону. Враховуючи фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial