Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до Дубечненської сільської ради про визнання права власності на автомобіль та земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що [INFO] помер\~її батько\~ [PERSON] .\~Після його\~смерті відкрилася\~спадщина,\~в тому\~числі на\~автомобіль «Mersedes-Benz\~Vito»\~та на\~земельну частку\~(пай),\~розміром 2,18\~умовних кадастрових\~гектари.\~Спадщину після\~смерті спадкодавця\~прийняла позивачка\~як спадкоємець\~за законом\~першої черги.\~Однак нотаріусом\~їй було\~відмовлено у\~видачі свідоцтв\~в зв`язку\~з відсутністю\~у спадкодавця\~правовстановлюючих документів\~на майно.\~Тому просить\~суд визнати\~за нею\~право власності\~на земельну\~частку (пай)землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Прип`ять» с.Яревище Ковельського району Волинської області у розмірі 2,18 умовних кадастрових гектари та на автомобіль «Mersedes-Bens\~Vito»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~2004\~року випуску,в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Судові витрати залишає за собою. В підготовче засідання позивачка не з`явилася. Її представник адвокат Клімук О.С. подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області в підготовче засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позов визнає. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно частини 2\~статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 3 статті 1223, частиною 5 статті 1268\~ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно вимог частини 3\~статті 1296\~ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до\~статті 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 152/2021, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені такі обставини. [INFO] помер спадкодавець [PERSON] , [INFO] (а.с.7 зворот). Постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Кримненської сільської ради не посвідчувався (а.с.9). Позивачка є дочкою спадкодавця та являється спадкоємицею за законом першої черги (а.с.8). Спадщину після смерті батька позивачка прийняла. Про що подала заяву нотаріусу (а.с.11). Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Спадкодавець [PERSON] при житті отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.9 зворот), видане державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори 03 березня 2010 року. Із свідоцтва вбачається, що спадщина, на яку видано це свідоцтво складається із справа на земельну частку (пай) розміром 2,18 га в умовних кадастрових гектарах у КСП «Прип`ять», що знаходиться в с.Яревище Ковельського (раніше Старовижівського) району Волинської області, котре належало померлій матері спадкодавця [PERSON] - [PERSON] . Сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий Старовижівською районною державною адміністрацією на підставі рішення Старовижівської районної державної адміністрації від 24 березня 2000 року № 112 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25 серпня 2009 року за № 131. Таким чином судом з`ясовано, що позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] . Проте державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Оскільки у спадкоємиці відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0264161, виданий на ім`я [PERSON] (а.с.13) Із довідки Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (а.с.11) вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 24 березня 2000 року № 112 було видано сертифікат на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0264161, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 131 від 25 серпня 2009 року. Ковельською районною державною адміністрацією листом від 05 жовтня 2022 року № М-355 позивачці відмовлено у видачі дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай). Оскільки бланків сертифікатів в райдержадміністрації немає, їх виготовлення не планується. (а.с.10 зворот). Вищезазначене підтверджує той факт, що спадкодавцем дійсно було оформлено в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). Проте при оформленні своїх спадкових прав позивачкою не було підтверджено цей факт через відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), оригінал якого втрачено. Відповідно до пункту 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно Згідно із частинами 1, 2\~статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до\~статті 328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно із статтею 392 УЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Враховуючи, що позивачкою [PERSON] втрачено оригінал правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0264161, а її право на земельну частку (пай) підтверджується письмовими доказами у справі, та беручи до уваги положення частини 2\~статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», відповідно до яких рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), а тому позов [PERSON] в цій частині підлягає до задоволення. Що стосується позовної вимоги про визнання права власності на автомобіль, то суд зазначає наступне. Процедура реєстрації транспортних засобів передбачена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388. Відповідно до пункту 8 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. При цьому, згідно з абзацом 11 частини 2 пункту 8 Порядку №1388, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Отже, наданими позивачкою доказами підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , при житті належав транспортний засіб марки «Mersedes-Benz Vito 115CDI», 2004 року випуску, номер кузова [NUMBER] , чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.10); позивачка є спадкоємицею [PERSON] ; спадщину у встановленому законом порядку прийняла; до неї на підставі вищевикладених положень цивільного законодавства України перейшло право власності на вказаний автомобіль, однак на цей час позивач позбавлена можливості здійснити процедуру перереєстрації автомобіля у органах МВС України та отримати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), що в свою чергу позбавляє позивачку можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Із заяви, поданої до суду вбачається, що відповідачем позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки і в частині визнання права власності на автомобіль обґрунтовані, не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підлягають задоволенню. Тому позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. Клопотання позивачки [PERSON] про залишення за нею судових витрат задовольнити.

Outcome: approved