Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Позивач, в особі ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, сплаченого за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/202466147 від 11.01.2021 року в розмірі 11900,00 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 20.12.2021 року за участі [PERSON] та [PERSON] , внаслідок порушення останнім ПДР, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження. На виконання умов Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/202466147 від 11.01.2021 року, укладеного з [PERSON] , позивачем сплачено [PERSON] страхове відшкодування за страховим актом №00514791 в розмірі 11900,00 грн. Однак, встановивши, що [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, покинув місце події, у позивача виникло право подати регресний позов про стягнення страхового відшкодування. Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.09.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи. За клопотанням представника позивача витребувано докази. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, відзив не подав. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст.ст.280-282 ЦПК України, на що надав згоду позивач. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суд міста Чернівці від 28.04.2022 року, залишеної без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 20.05.2022 року, в діях [PERSON] наявний склад адмінправопорушення за ст.124 КУпАП за порушенням п.п.2.3 б, 13.3 ПДР за подією від 20.12.2021 року за участі водіїв автомобіля Ауді, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Фольцваген, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що мала місце по [ADDRESS] (а.с.24-29). 20.05.2022 року [PERSON] подав до ПрАТ «СК «Уніка» заяву №005514791 про виплату матеріального збитку по полісу №202466147 від 11.01.2021 року (а.с.10). На підставі страхового акту/наказу №005514791, [PERSON] сплачено страхове відшкодування в розмірі 11900,00 грн (а.с.7, 6). В той же час, постановою Шевченківського районного суд міста Чернівці від 31.03.2022 року, яка набрала законної сили 12.04.2022 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінправопорушення за ст.122-4 КУпАП за порушення п.2.10а ПДР за подією від 20.12.2021 року за участі водіїв автомобіля Ауді, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Фольцваген, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що мала місце по [ADDRESS] , провадження у справі про адмінправопорушення закрито на підставі ч.2 ст.38 КУпАП. В Україні діють\~Правила дорожнього руху, затверджені\~постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Відповідно до пунктів\~1.3,\~1.9 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Пунктом 2.10.а\~ПДР визначено,\~у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV (далі - Закон), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з п.12.1 ст.12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до ст.5 Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У відповідності до положень ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 9 Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п.1.4, 1.7 ст.1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Статтею 22 Закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктами 33.2, 33.3 ст.33 Закону визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Згідно абзацу другому пункту 36.2 статті 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. На підставі вимог Закону, страховик, у якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, з вини якої завдано шкоди, відшкодовує завдані збитки в межах страхової суми з урахування фізичного зносу транспортного засобу. Відповідно ст.36 Закону, страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та відповідні кошти були перераховані на рахунок [PERSON] .. Таким чином встановлено, що відповідач [PERSON] є особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за полісом, оскільки керував забезпеченим транспортним засобом. Доказів що він неправомірно заволодів транспортним засобом, що може визначати обсяг його відповідальності в силу ст.1187 ЦК України, матеріали справи не містять. Отримавши у користування транспортний засіб, відповідач повинен мав бути обізнаний про права та обов`язки, як водія, відповідальність якого застрахована та мав діяти у відповідності до вимог законодавства. Також, водій зобов`язаний сприяти встановленню всіх обставин події в силу ст.33 Закону. З аналізу вимог Закону, учасники ДТП можуть залишити місце події лише в разі складання спільної заяви про настання ДТП та повідомити страховика про подію, до повноважень якого також належить право розслідування та встановлення всіх обставин та розміру шкоди. Проте як встановлено, відповідач покинув місце події без вчинення певних дій, що підтверджується постановою суду про визнання [PERSON] винуватим за ст.122-4 КУпАП. Відповідно до п.п.в п.п.38.1.1 п.38.1 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, сплаченого за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/202466147 від 11.01.2021 року в розмірі 11900,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, на підстав ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved