Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] померла його баба [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,6048 га, яка складається із земельних ділянок: площею 1,0371 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0490, та площею 0,5677 га - кадастровий номер 4621883600:06:000:0152, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Колтівської сільської ради Золочівського району Львівської області. За життя [PERSON] на його користь склала заповіт, яким все належне на день смерті їй майно заповіла позивачу. Позивач зазначає, що спадщину прийняв, вступивши в управління та володіння спадковим майном у передбачений законом строк. Спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку в спадковому майні немає. Окрім того, вказує, що на частину спадкового майна йому було видано свідоцтво про право на спадщину, а на спірні земельні ділянки він не отримував свідоцтво про право на спадщину, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернувся до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Згідно заповіту складеного 04.04.1995 року, посвідченого секретарем Колтівської сільської ради Золочівського району Львівської області Михаліцькою Г.І., [PERSON] заповіла усе належне їй майно на день смерті [PERSON] . З копії державного акту серії ЛВ №024974 на право власності на земельну ділянку, вбачається, що [PERSON] , належала земельна ділянка площею 1,6048 га, яка складається із земельних ділянок: площею 1,0371 га - кадастровий номер 4621883600:05:000:0490, та площею 0,5677 га - кадастровий номер 4621883600:06:000:0152, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Колтівської сільської ради Золочівського району Львівської області. З копії спадкової справи заведеної 29.12.2006 року приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Плотицею Г.Д., вбачається, що [PERSON] , 31.05.1966 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його баби - [PERSON] , яка померла [INFO] . Довідкою № 1397 від 28.12.2006 року, виданої Колтівською сільською радою Золочівського району Львівської області, підтверджується, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її онук [PERSON] , який протягом шести місяців з часу відкриття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном. Окрім того, судом встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано спадкоємцю [PERSON] , зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] . Таким чином, як встановлено судом, свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку нотаріальною конторою позивачу не видавалося. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна своєї баби, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, наявність інформації про чинність складеного заповіту на користь позивача, відсутність спадкоємців, які мали б право на обов`язкову частку в спадковому майні, відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спірні земельні ділянки, що є перешкодою для реалізації ним свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved