Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] . Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що з відповідачкою вони одружилися 15.05.2001 року у Рахівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі про що було складено актовий запис № 75. Шлюб між сторонами було розірвано 30.08.2019 року. За період шлюбу ними був збудований житловий будинок в [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок закінчений будівництвом, проте відповідачка навмисно не вводить його в експлуатацію та не реєструє на нього право власності, щоб уникнути розподілу будинку. Будинок збудований під час шлюбу за спільні кошти подружжя, отже є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Проте, позивач позбавлений можливості ввести в експлуатацію та зареєструвати за собою право власності на будинок, що перешкоджає йому реалізувати своє право на поділ майна, набутого під час шлюбу. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просить визнати житловий будинок та земельну ділянку пл. 0,03 га, які розташовані в [ADDRESS] об`єктами спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку і земельної ділянки. На підставі ухвали суду від 09.09.2022 року було відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позов. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Натомість через канцелярію суду [PERSON] подав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Натомість через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечують та просять відмовити у задоволенні позову, врахувавши відзив на позовну заяву. Адвокат Репарюк О.В., 04.10.2022 року, через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до наступного. У позові не вказано рік початку будівництва житлового будинку. На підтвердження будівництва під час шлюбу позивач надав копію проекту забудови земельної ділянки від 1978 року та копію рішення виконкому Рахівської міської ради депутатів трудящих від 10.09.1977 року народження щодо надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Однак вказані документи не доводять закінчення будівництва. Окрім цього, у матеріалах справи відсутні відомості, коли сторони отримали у районного архітектора технічну документацію на право будівництва будинку. У зв`язку з наведеним є всі підстави вважати, що будівництво житлового будинку, якщо воно проводилось, розпочато після втрати забудовниками права на будівництво на підставі вищевказаного рішення Рахівської міської ради, отже вказаний житловий будинок слід вважати самочинним будівництвом. Таким чином житловий будинок не може бути предметом поділу між подружжям. Окрім цього, позивачем не надано жодного доказу того, що спірний житловий будинок завершений будівництвом та того, що такий житловий будинок взагалі існує. Також позивачем не надано жодного доказу того, що він звертався до реєструючи органів із заявою про реєстрацію житлового будинку і йому було відмовлено. Окрім цього, адвокат Репарюк О.В. у відзиві зазначає, що у разі, коли суд дійде до висновку про обґрунтованість позовних вимог, то у такому разі вона просить застосувати строк позовної давності, оскільки позивачем такий строк пропущено. Так, початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя починається від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Так, шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Рахівського районного суду від 14.07.1995 року. На підставі акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 27.09.2022 року, відповідач не проживає з нею з 1998 року. Отже, вже більше 20 років жодних претензій щодо розподілу спільного майна подружжя відповідач не заявляв. У зв`язку з наведеним, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вказаною позовною вимогою. Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та надані докази, встановив наступні обставини справи. Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.08.2018 року, виданого Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 08.05.1976 року у Рахівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про що складено актовий запис № 56. Згідно копії свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] від 13.11.2018 року, виданого Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] . Відповідно до копії повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.08.2022 року, виданого Рахівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 30.08.2019 року про що складено актовий запис № 14. Згідно рішення Рахівського районного суду від 14.07.1995 року, справа № 2-234 1995 р, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 00036978805 від 27.09.2022 року, реєстратором Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Охват С.Ю., 30.08.2019 року складено актовий запис № 14 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Вказаний шлюб розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області про розірвання шлюбу, справа № 2-234 1995 р. від 14.07.1995 року. Рішення набрало законної сили 25.07.1995 року. Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи від 30.01.2020 року, [PERSON] , з 30.01.2020 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно копії з архіву за 1978 рік будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виданого забудовникам [PERSON] та [PERSON] , такий виданий на підставі рішення Рахівської міської ради № 61 від 10.03.1977 року. Необхідно відмітити, що у будівельному паспорті відсутня назва вулиці, а лише вказано «№121/а». Відповідно до копії рішення виконкому Рахівської міської Ради депутатів трудящих від 10.03.1977 року № 61 «Про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку», виконком виділив у безстрокове користування земельну ділянку під будівництво двохповерхового індивідуального будинку [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] , пл. 300 кв. метрів. Забудовників зобов`язано одержати у районного архітектора технічну документацію на право будівництва на вищевказаній земельній ділянці до 10.04.1977 року. У разі пропуску строку одержання такої документації без поважних причин забудовники втрачають право на будівництво. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 27.09.2022 року, складеного депутатом Рахівської міської ради Фіркою М.І., вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] у одноповерховому житловому будинку з мансардою. [PERSON] у вказаному будинку не проживає з 1998 року. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне. З позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник з приводу поділу житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , який, зі слів позивача, був збудований під час шлюбу з відповідачкою. При цьому, позивач у позові не вказує ні дату початку будівництва вказаного будинку, ні дату завершення будівництва. Необхідно також відмітити, що позивач у позові вказує про те, що шлюб між сторонами був зареєстрований 15.05.2001 року та розірваний 30.08.2019 року. Разом з цим, судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 08.05.1976 року, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб, наданого позивачем. Також, судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано не 30.08.2019 року, як про це зазначає позивач, а 14.07.1995 року, що підтверджується копією рішення Рахівського районного суду Закарпатської області та копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу, які долучені представником відповідача. При цьому, як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, 30.08.2019 року є датою складання відповідного актового запису (тобто державної реєстрації розірвання шлюбу), а не датою припинення шлюбу, якою є 25.07.1995 року (дата набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили). Вирішуючи позов [PERSON] , суд керується наступними положеннями законодавства. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, звертаючись до суду із позовною заявою, [PERSON] вказує на те, що порушено його право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] , який був збудований у період його перебування у шлюбі із [PERSON] . У зв`язку з цим, позивач просить визнати вказаний житловий будинок та земельну ділянку пл. 0,03 га об`єктами спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку і земельної ділянки. Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв на час перебування сторін у шлюбі (далі по тексту КШС України), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до\~положень ст.29\~КШС України\~якщо між\~подружжям не\~досягнуто згоди\~про спосіб\~поділу спільного\~майна,\~то за\~позовом подружжя\~або одного\~з них\~суд може\~постановити рішення:\~про поділ\~майна в\~натурі,\~якщо це\~можливо без\~шкоди для\~його господарського\~призначення;\~про розподіл\~речей між\~подружжям з\~урахуванням їх\~вартості та\~частки кожного\~з подружжя\~в спільному\~майні;\~про присудження\~майна в\~натурі одному\~з подружжя,\~з покладенням\~на нього\~обов`язку компенсувати\~другому з\~подружжя його\~частку грішми.\~При цьому\~суд також\~бере до\~уваги інтереси\~неповнолітніх дітей\~або інтереси\~одного з\~подружжя,\~що заслуговують\~на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Разом з цим, позивачем не надано жодного доказу того, що вказаний ним житловий будинок був взагалі побудований. Також, позивачем не надано будь-якого доказу, який би свідчив про те, що у період шлюбу вони з дружиною користувалися земельною ділянкою, яка була їм надана на підставі рішення виконкому Рахівської міської Ради депутатів трудящих від 10.03.1977 року № 61. Так, на підтвердження факту будівництва житлового будинку, позивач долучив до позовної заяви копію будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виготовлену з архіву за 1978 рік та копію рішення виконкому Рахівської міської Ради депутатів трудящих від 10.03.1977 року № 61 «Про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку». Проте вказані документи лише надають сторонам дозвіл на будівництво житлового будинку і жодним чином не доводять того, що сторони побудували його. Щодо земельної ділянки, то як вбачається із другого абзацу пункту 2 зазначеного вище рішення виконкому Рахівської міської ради, у разі пропуску строку одержання технічної документації без поважних причин [PERSON] та [PERSON] втрачають право на будівництво. Однак, матеріали справи не містять жодного доказу того, що вони отримали відповідну технічну документацію у визначений у рішенні виконкому строк (до 10.04.1977 року). У відповідності з ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Проте, будь-яких доказів, які б підтверджували факт будівництва спірного житлового будинку, а також користування земельною ділянкою за призначенням, а отже і порушення свого права, позивачем не надано. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними, а тому у задоволенні позову слід відмовити. При цьому, оскільки суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог, то клопотання представника відповідача, адвоката Репарюк О.В., про застосування строку позовної давності вирішенню не підлягає. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати слід залишити за сторонами. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed