Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

26.10.2022 р. до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 26.02.2005 р. сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Радехівським відділом реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 16. Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає з матір`ю. З часом відносини з чоловіком погіршувались, відповідач живе своїм життям та окремо від сім`ї, шлюбних стосунків не підтримують, спроби примиритися не принесли результатів, тому розлучення це єдиний вихід та спосіб побудувати нове життя, збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем у шлюбі неможливе та буде суперечити її інтересам та інтересам дочки. Просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2022 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. 28.10.2022 до ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області скеровано запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 10.11.2022 з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області від 10.11.2022 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, дану справу призначено до судового розгляду у спрощеному позовному порядку. В судове засідання сторони не з`явилися. 29.11.2022 позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 29.11.2022 відповідач подав через канцелярію суду, заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення, також зазначив у заяві про те, що із позивачкою близько 15 років проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяви позивача та відповідача у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 26.02.2005 р. у Радехівському відділі реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 16 (а.с. 3). Від спільного подружнього життя народилася дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно матеріалів справи - сторони тривалий час, а саме близько 15 років проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують, донька проживає із позивачкою за адресою: [ADDRESS] , відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач в позовній заяві вказує на те, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати. Відповідач в заяві, яка подана до суду позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, враховуючи дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, збереження сім`ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач подав заяву про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн., суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, відтак наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved