Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2015 року, наразі подружжя проживає окремо. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач як внутрішньо переміщена особа отримує допомогу від держави та допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку в загальному розмірі 5\~000 гривень на місяць, змушена винаймати квартиру для проживання, знаходиться у вкрай скрутному матеріальному становищі, потребує допомоги батька своєї дитини на утримання останньої. Згоди про добровільну сплату аліментів на дитину між сторонами не досягнуто. Відповідач офіційно працевлаштований, працює механізатором у ТОВ «Бета - Агро-інвест», нікому аліменти не сплачує. Позивач не в змозі самостійно забезпечити доньку в повній мірі. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом до відповідача. Ухвалою суду від 14.11.2022 року у справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відзив на позов відповідач до суду не надав, 30.11.2022 року надіслав до суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутність. Разом із заявою подав до суду пояснення, в яких повідомив, що з дружиною вони спільно не проживають з грудня 2021 року, в червні 2022 року вона з донькою переїхала до м.Вінниці, де отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Відповідач залишився проживати і працювати у смт.Желанне Покровського району Донецької області, надав довідку про доходи №БАІ00000048 від 21.11.2022 року, з якої вбачається, що відповідач працює у ТОВ «Бета-Агро-інвест» з 05.03.2020 року на посаді водія транспортних засобів, отримує офіційну заробітну плату. Повідомив, що інших дітей та утриманців не має. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 29.08.2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.9). Подружні відносини між ними та спільне проживання припинено. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.12.2019 року (а.с.10). [PERSON] з донькою [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами з Донецької області (смт.Желанне Покровського району), проживають разом у м.Вінниці, що вбачається з копій відповідних довідок №529-5001766655 та №529-5001766852 від 20.06.2022 року (а.с.7,11). Відповідач [PERSON] залишився проживати і працювати за місцем реєстрації (смт.Желанне Покровського району Донецької області), офіційно працевлаштований у ТОВ «Бета-Агро-інвест» на посаді водія транспортних засобів, отримує офіційний дохід. Дитина перебуває на утриманні матері, відповідач як батько дитини належної матеріальної допомоги на її утримання не надає. Будь яких доказів до заяви про визнання позову відповідач з приводу участі у матеріальному утриманні доньки не долучив. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне\~становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; особу платника аліментів, яка являється молодою людиною працездатного віку, визнання позову відповідачем. На підставі викладеного, враховуючи повне визнання відповідачем позову, обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги, суд прийшов до висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 11.11.2022 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Відповідно до ст.ст. 141,142 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 496,20 гривень судового збору, інша частина судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved