Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] , адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] (далі позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] , адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] (далі відповідач), третя особа: Іркліївська сільська рада Золотоніського району Черкаської області, адреса: вул. Соборності, 2, с. Іркліїв, Золотоніський район, Черкаська область, код ЄДРПОУ 04408100, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,48 га, яка знаходиться в адміністративних межах колишньої Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Позивач, як внучка померлої, своєчасно не звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законодавством строк оскільки являється юридично не обізнаною, в той час навчалася та хворіла. Крім цього позивач зазначає про те, що інші спадкоємці, які б бажали прийняти спадщину, окрім позивача, відсутні. На підставі викладеного, посилаючись на приписи ЦК України, позивач просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2022 року призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, у позовній заяві розгляд справи просила проводити за її відсутності. \~ \~ \~ \~У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просила проводити за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник третьої особи Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив проводити за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Виходячи з приписів ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 листопада 2019 року (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,48 га, яка знаходиться в адміністративних межах Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 039462 від 28 березня 2002 року (а.с. 4). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до довідки Іркліївської сільської ради № 424 від 15 червня 2022 року [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . В будинку проживала з дочкою [PERSON] , онукою [PERSON] (а.с. 10). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Отже строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 26 травня 2020 року. Крім цього судом встановлено, у відповідності до норм ст.ст. 1261 1265 ЦК України, що відповідач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги спадкування після смерті [PERSON] (дочка спадкодавця), а позивач [PERSON] спадкоємцем п`ятої черги спадкування після смерті [PERSON] (онука спадкодавця), що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 березня 1981 року (а.с. 5), свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 08 вересня 2001 року (а.с. 7), свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 червня 2002 року (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Виходячи з викладеного вище можливо зробити висновок, що прийняття спадщини є правом спадкоємця і залежить виключно від його власного волі. Для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, у разі ж постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент відкриття спадщини спадкоємець вважається таким, який прийняв спадщину, якщо він не подав до нотаріуса заяву про відмову у прийнятті спадщини. Так, матеріали справи містять довідку Іркліївської сільської ради № 424 від 15 червня 2022 року, відповідно до змісту якої відповідач [PERSON] , яка являється спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] постійно проживала із останньою, а тому в силу вимог ст. 1269 ЦК України, являється такою, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері. У підтвердження того, що відповідач [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON] суду не надано жодного доказу. Також, суду не надано жодних доказів про коло спадкоємців після смерті [PERSON] , у разі відмови відповідача [PERSON] від прийняття спадщини після смерті останньої. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] разом із [PERSON] являються батьками відповідачу, проте відомості про останнього, а саме про те, чи являється [PERSON] спадкоємцем після смерті [PERSON] у суді відсутні. Крім цього, ні позивач, ні відповідач із клопотаннями про витребування доказів, зокрема копії спадкової справи, витягу із Спадкового реєстру, до суду не зверталися, а суд, в свою чергу, в силу вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України позбавлений можливості самостійно збирати докази. Також, суд звертає увагу на наступне. Пунктами 3.3., 3.4., 3.5. Наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі Порядок) передбачено, що заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Пунктом 3 Глави 13 Порядку передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Пленумом Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, зверненню до суду із даним позовом мало передувати звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та відмова такого нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії у формі відповідної постанови. Проте, відомостей про звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із вказаною заявою, а також винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суду не надано. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року (справа № 2-390-2006). Крім цього, відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. (Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.) З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Так, підставою пропуску позивачем строку для прийняття спадщини зазначається юридична неграмотність, навчання та хвороба. У підтвердження того, що позивач [PERSON] навчалася та хворіла, а також те, що вказані обставини позбавили її можливості вчасно прийняти спадщину, суду не надано жодного належного та допустимого доказу, а юридична неграмотність не може слугувати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею\~80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що причини пропуску строку для прийняття спадщини, на які посилається [PERSON] , не можуть бути визнані в контексті вимог закону поважними, оскільки позивачем не наведено об`єктивних, непереборних, істотних труднощів суттєвого пропуску строку для подання нею заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , та не надано будь-яких інших об`єктивних доказів, які свідчать про наявність для неї реальних перешкод для подачі такої заяви. Крім цього, позивачем [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів того, що саме вона являється єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON] , остання зверталася до нотаріальної контори та отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, а відповідач [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини як спадкоємець першої черги спадкування за законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено у повному обсязі, судовий збір до стягнення з відповідача не підлягає. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed