Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 487048,51 грн., інфляційні втрати в розмірі 360536,51 грн., суму 3% річних в розмірі 123512 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.03.2016 між [PERSON] та ПАТ «Регіон-Банк» було укладено Договір оренди нежитлових приміщень. 07.06.2016 між [PERSON] та ПАТ «Регіон-Банк» було укладено Договір про внесення змін до Договору оренди нежитлових приміщень від 31.03.2016. На підставі Рішення загальних зборів акціонерів від 21.05.2017 змінено найменування з ПАТ «Регіон-Банк» на ПАТ «СКАЙ БАНК». На підставі Рішення загальних зборів акціонерів від 23.04.2018 АТ «СКАЙ БАНК» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «СКАЙ БАНК». 09.06.2017 Договір оренди нежитлових приміщень від 31.03.2016 було розірвано. Орендар взяті на себе зобов`язання за договором оренди в повному обсязі не виконав. Постановою Харківського апеляційного суду від 05.12.2018 стягнуто з ПАТ «СКАЙ БАНК» на [PERSON] заборгованість в розмірі 1623661,22 грн. Позивач зазначає, що відповідач своє грошове зобов`язання станом на 09.06.2017 вчасно не виконав, а виплатив грошові кошти лише 13.01.2020, тобто прострочив виконання грошового зобов`язання. На думку позивача, вказані обставини не звільняють відповідача від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2020 цивільну справу за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Скай Банк» про стягнення грошових коштів було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Постановою Харківського апеляційного суду від 12.08.2020 апеляційну скаргу [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28.04.2020 залишено без змін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2021 було прийнято до провадження цивільну справу та призначено підготовче судове засідання. 26.02.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, з огляду на те, що позивачем не обґрунтовано визначення в позові дати виникнення заборгованості, а також відсутні розрахунки заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, позовні вимоги є необґрунтованими. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, в якій зазначив, що позовні вимоги підримують в повному обсязі та просять задовольнити, проти постановлення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. 31.03.2016 між [PERSON] та ПАТ «Регіон-Банк» було укладено Договір оренди нежитлових приміщень. 07.06.2016 між [PERSON] та ПАТ «Регіон-Банк» було укладено Договір про внесення змін до Договору оренди нежитлових приміщень від 31.03.2016. На підставі Рішення загальних зборів акціонерів від 21.05.2017 змінено найменування з ПАТ «Регіон-Банк» на ПАТ «СКАЙ БАНК». На підставі Рішення загальних зборів акціонерів від 23.04.2018 АТ «СКАЙ БАНК» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «СКАЙ БАНК». 09.06.2017 Договір оренди нежитлових приміщень від 31.03.2016 було розірвано за ініціативою Орендаря. Орендарем не сплачено орендну плату за договором оренди нежитлових приміщень від 31.03.2016 за березень, квітень, травень 2017 року та з 01.06.2017 по 09.06.2017. Постановою Харківського апеляційного суду від 05.12.2018 стягнуто з ПАТ «СКАЙ БАНК» на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 1623661,22 грн. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 10.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №640/12616/17 від 10.01.2020 зі стягнення з ПАТ «СКАЙ БАНК» на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 1623661,22 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. від 13.01.2020 виконавче провадження було закінчено. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1-2, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Однак, всупереч умовам Договору оренди від 31.03.2016 та вищевказаним нормам матеріального права, Орендар належним чином не виконував обов`язки щодо сплати орендної плати. Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що останнім вчасно не сплачено заборгованість за договором оренди нежитлових приміщень від 31.03.2016 у розмірі 1623661,22 грн., яка була стягнута з відповідача на користь позивача Постановою Харківського апеляційного суду від 05.12.2018 у зв`язку з чим 10.01.2020 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №640/12616/17. 13.01.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. виконавче провадження було закінчено у зв`язку із виплатою грошових коштів відповідачем, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання останнім. Суд погоджується з розрахунками наведеними позивачем щодо заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання з виплати суми боргу в розмірі 1623661,22 грн. Сума заборгованості прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 09.06.2017 по 13.01.2020 складає в загальному розмірі 487048,51 грн., з яких інфляційні втрати в розмірі 360536,51 грн., сума 3% річних в розмірі 123512 грн. Відповідно до ст. ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №459/3560/15-ц, від 04.06.2019 у справі №916/190/18. За таких обстави, суд дослідивши докази у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved