Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

30.09.2022 позивач, діючи через свого представника - адвоката Кудінова І.А., звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 17.09.2018 шлюб між сторонами розірвано. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку/доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також 5 000 грн витрат на правничу допомогу. 11.10.2022 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи у судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилась, від представника позивача надійшли заяви, в якій він просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, зазначає, що позивач позов підтримує, просить задовольнити /а.с.29,31,35/. Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про наявність справи в суті та про дату, часта місце проведення судового засідання за адресою останнього відомого зареєстрованого місця проживання, за електронною адресою, з якої від відповідача надходив електронний лист з додатком, а також у формі смс-повідомлення за наявним в суду номером телефону та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» /а.с.26,33,34,38,39,40/. 03.10.2022 від відповідача на електронну адресу суду надійшов лист, у якому відповідач повідомляє, що він матеріально допомагає позивачу на утримання дитини, на підтвердження чого надає виписку з банківського рахунку /а.с.22-25/. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання, фіксування судового процесу звукозаписувальним пристроєм не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дитина [PERSON] /а.с.7,10/. Шлюб між сторонами розірвано 17.09.2018 /а.с.8/. Спільна дитина сторін має зареєстроване місце проживання разом з матір`ю /а.с.9/. З 25.02.2018 [PERSON] переказує на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі від 300 до 2 000 грн з призначенням платежу «для сина». Згідно виписки, наданої відповідачем, останній переказ коштів здійснений ним 25.01.2022 у розмірі 2 000 грн /а.с.22-25/. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами виконання ним свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання дитини в повній мірі, остання повністю знаходиться на утриманні позивача, відповідач є дієздатною особою та не має на своєму утриманні непрацездатних осіб, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу долучено до позовної заяви копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, ордер, квитанцію до прибуткового касового ордеру №25/09 від 25.09.2022 на суму 5 000 грн, з якої вбачається, що [PERSON] на підставі договору № 25/09 від 25.09.2022 сплачено 5 000 грн адвокату Кудінову І.А. Частиною 1 ст. 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову - на позивача. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ч. 2 ст. 16 ЦПК України). Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У разі недотримання вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не скористався правом надати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, стороною документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн не є завищеними, є реальним та розумним, а відтак підлягають відшкодуванню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved