Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) з вимогою: - припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області у справі №136/517/20 від 29.07.2020 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітків (доходів) батька, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. У 2004 році між сторонами було укладено шлюбу від якого у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Надалі у 2020 році шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області, а за іншим рішенням суду в справі №136/517/20 від 29.07.2020 було вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітків (доходів) батька, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наразі, діти проживають з батьком, а не з матір`ю і остання, сплачені їй аліменти, використовує для власних потреб, а тому є підстави для припинення стягнення аліментів з позивача. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 28.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду. Ухвалою суду від 02.11.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися, однак у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони у цій справі, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії свідоцтв про народження дітей. За рішенням Липовецького районного суду Вінницької області у справі №136/517/20 від 29.07.2020 було вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітків (доходів) батька, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 22.08.2022, діти [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають з батьком - позивачем, а як стверджує останній, їх матір - відповідач сплачені аліменти використовує для власних потреб. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ч. 1 ст. 180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим з припису ч. 2 ст. 181 СК України випливає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд аналізуючи вищезазначені норми матеріального права, вважає що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з яким проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, особистим та індивідуальним, як матері так і батька. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що за рішенням суду було вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дітей, а як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Агрономічної сільської ради від 22.08.2022, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають з батьком - позивачем. Разом з тим, відповідач не намагалася в ході судового процесу спростувати доводи позивача. Тому суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання їх дітей. Суд зазначає, що припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого нарахування аліментів за той період, коли діти з відповідачем не проживали і знаходились у позивача як платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позивачем позову. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області у справі №136/517/20 від 29.07.2020 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітків (доходів) батька, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved