Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

07.10.2019 року [PERSON] , [PERSON] , з урахуванням уточненого позову, [PERSON] звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа: Друга Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Його дружина [PERSON] від спадщини відмовилася, тому спадкоємцями є позивачі, які проживали з батьком на день його смерті. З метою оформлення спадщини позивачі звернулися до Другої дніпровської державної нотаріальної контори. Однак, постановою нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину через відсутність відомостей про реєстрацію права власності на спадкове майно, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Документів, що підтверджують право власності спадкодавця в позивачів відсутні. Вказане домоволодіння було придбано батьком спадкодавця [PERSON] у шлюбі з [PERSON] за договором купівлі-продажу прав забудови від 04.01.1947 року. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] прийняла спадщину та отримала свідоцтво на частину зазначеного домоволодіння, а також отримала свідоцтво про право власності на частину домоволодіння як частку у спільному майні подружжя. Проте, право власності не зареєструвала. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном спадщину прийняли [PERSON] та його брат [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , який не мав власної родини та спадкоємців першої черги, тому спадщину прийняв його брат [PERSON] . На підставі викладеного позивачі просять встановити факт належності домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та визнати за позивачами по 1/3 частині вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2020 року, 03.12.2020 року та 10.02.2022 року витребувано докази. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2022 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Дніпровської міської ради - Недосвітна С.В. позов не визнала, просила вирішити позовні вимоги згідно з чинним законодавством. У судове засідання 01.12.2022 року учасники справи не з`явилися. Від представника позивачів [PERSON] надійшла заява, в якій просила розгляд справи провести за відсутності позивачів та їх представника, позов задовольнити. Представник відповідача Дніпровської міської ради не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомив. Від представника третьої особи: Другої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. надійшла заява, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.04.1942 року (а.с.14). [PERSON] помер [INFO] (а.с.16). Після його смерті [PERSON] та неповнолітнім дітям: [PERSON] і [PERSON] в особі законного представника - [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , а саме на частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Також [PERSON] 27.12.1958 року видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). [PERSON] померла [INFO] (а.с.49). Після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частини вищевказаного домоволодіння. Відповідно до відповіді Другої дніпровської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] спадкова справа у конторі не заводилася (а.с.156). Як вбачається з домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] (а.с.21-48), на момент смерті [PERSON] разом з нею проживали її сини: [PERSON] , [INFO] (а.с.56) та [PERSON] , [INFO] (а.с.58). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи, що сини померлої продовжували мешкати у вищевказаному будинку, вступили в управління майном, то є такими, що прийняли спадщину після матері. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] стало належати по частини спірного будинку. [INFO] помер [PERSON] (а.с.57) та відкрилася спадщина на частину спірного домоволодіння. Відповідно до відповіді Другої дніпровської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] спадкова справа у конторі не заводилася (а.с.156). Як зазначено в позові, [PERSON] спадкоємців першої черги не мав. Згідно зі ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Таким чином, [PERSON] , який був братом померлого та проживав у спірному будинку й приступив до управління спадковим майном, що також підтверджується квитанцією про оплату земельного податку від 25.06.2003 року (а.с.213), прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Отже, судом встановлено факт належності домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] в цілому. [INFO] помер [PERSON] (а.с.59). Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . До Другої дніпровської державної нотаріальної контори 21.03.2014 року звернулася [PERSON] , вдова [PERSON] (а.с.115) з заявою, якою відмовилася від належної їй частини спадщини після смерті чоловіка на користь доньки померлого [PERSON] (а.с.106 - зворотній бік). Діти спадкодавця: [PERSON] , (а.с.117) [PERSON] (а.с.113 - зворотній бік) та [PERSON] (а.с.117) з заявами про прийняття спадщини звернулися 01.06.2018 року (а.с.107-108), тобто після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з довідкою від 08.09.2015 року (а.с.110) [PERSON] та [PERSON] на дату смерті спадкодавця були зареєстровані з ним за однією адресою, тому є такими, що спадщину прийняли. Відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] подали до Другої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про надання згоди на включення в коло спадкоємців за законом [PERSON] (а.с.108 - зворотній бік). Таким чином, позивачі є спадкоємцями [PERSON] та прийняли спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Враховуючи, що дружина спадкодавця [PERSON] відмовилася від спадщини на користь [PERSON] , то частки спадщини [PERSON] розподілилися наступним чином: частина [PERSON] , частина [PERSON] та частина [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1274 ЦК України спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, зазначила, що просить визнати за нею право власності саме на 1/3 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. Правові наслідки їй роз`яснені та зрозумілі. Постановою Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 01.06.2018 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно з довідкою КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 2429 від 02.03.2016 року (а.с.61) відомості щодо реєстрації права власності за адресою: [ADDRESS] відсутні. Враховуючи, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували у відповідних органах право власності на спірний будинок, позивачі звернулися з даним позовом до суду. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] домоволодіння складається з: житлового будинку літ.А-1 загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., до складу якого входить: 1-коридор, 2-коридор, 3-кухня, 4-кімната, 5-коридор, 6-кімната, 7-кімната, 8-кімната; 9 -санвузол, а також споруди: прибудови літ. «а-1», «а1- 1; ганок з козирком літ «а»; вбиральня літ «в»; сарай літ «Г»; навіс літ. «Д»; літній душ літ. «Е»; навіс літ. «Ж»; споруди №1-4, I (а.с.62-67). Згідно з довідкою-характеристикою житловий будинок за адресою: [ADDRESS] як індивідуальний житловий будинок, побудований до 05.08.1992 року, згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 404 від 09.08.2012 року не належить до самочинного будівництва (а.с.68). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Враховуючи вищезазначене, а також, що судом встановлено факт належності спірного домоволодіння спадкодавцю, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання права власності за позивачами на 1/3 частину за кожним на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Також враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про покладення судових витрати позивачів на них. На підставі викладеного та

Outcome: approved