Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду указаним позовом, в якому послався на те, що 26.08.2015 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н. Банком на підставі виявленого бажання відкрито кредитний рахунок відповідачу із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а також відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 6 000,00 грн. За словами представника позивача, [INFO] [PERSON] помер та спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів останніх. Зі змісту позову слідує, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 26.08.2015 року становить 11 784,89 грн., з них: 7 633,29 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 7 633,29 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 743,64 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 1 407,96 грн. нарахована пеня. Банком 16.04.2021 року направлено претензію кредитора до Житомирської державної нотаріальної контори та 17.05.2021 року позивачем отримано відповідь, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Окремо позивач зазначив, що 02.09.2021 року до спадкоємця було направлено лист-претензію щодо погашення кредитної заборгованості, проте жодних дій вчинено не було. З огляду на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 21.07.2022 року позовну заяву у даній справі прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. У судове засідання представник АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, оскільки у спадщину після померлого не вступала. Зазначила, що [PERSON] її старший брат, однак вона не є спадкоємицею після померлого, відповідати за його боргами не може. [PERSON] не проживав по [ADDRESS] . За словами відповідача, фактично за шість місяців до смерті брата і протягом шести місяців після його смерті вона проживала по [ADDRESS] лише прописана. З братом разом не проживала з 1983 року. На переконання відповідача, у [PERSON] є діти, які будуть успадковувати його майно та борги. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26 серпня 2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, за умовами якого позичальник отримав у кредитодавця кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 21). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 118). В ході\~судового розгляду,\~зокрема з\~оглянутої в\~засіданні справи\~№295/8040/17\~за позовом\~АТ КБ\~«ПриватБанк» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~було встановлено,\~що про\~смерть позичальника\~ [PERSON] \~банку стало\~відомо 11\~вересня 2017\~року,\~що підтверджується\~рекомендованим повідомленням\~про вручення\~поштового відправлення:\~ухвали Богунського\~районного суду\~м.\~Житомира від\~01.09.2017\~року про\~відмову у\~відкритті провадження\~у справі\~за позовом\~ПАТ КБ\~«Приватбанк» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~у зв`язку із смертю відповідача (а.с. 21 справи №295/8040/17). До того ж у тій справі у подальшому банк звертався до суду із заявою від 21.09.2017 про повернення судового збору, яка була задоволена судом, про що постановлено ухвалу від 25.09.2017. 13.04.2021 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Житомирської державної нотаріальної контори, на яку 17.05.2021 року позивачем отримано відповідь, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 81, 82). В подальшому, 04.08.2021 року АТ КБ «Приватбанк» направив [PERSON] лист-претензію щодо погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, який було укладено із [PERSON] (а.с. 83). За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України встановлює те, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Частиною п`ятою ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом із тим положення вказаної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Так, згідно із ст. 1281 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.10.2022 року у справі № 336/437/21 (провадження № 61-9023св22) зазначено, що: «з урахуванням предмету спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна». У відповідності до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Листом-відповіддю Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Житомирській області на запит АТ КБ «Приватбанк» підтверджено, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 82), оскільки ніхто зі спадкоємців померлого до нотаріуса не звертався, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що [PERSON] відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживала та була зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, до якої пред`явлено позов, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, як це передбачено приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а не лише була зареєстрована. Як слідує з довідки №1051 від 09.11.2022 року, виданої ТОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир» [PERSON] , вона разом з чоловіком фактично проживає без реєстрації згідно письмової заяви сусідів за адресою: [ADDRESS] в період з січня 2009 року по теперішній час (а.с. 129). У свою чергу доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Окрім того, за змістом позову та згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість позичальника перед АТ КБ «Приватбанк» становить 11 784,89 грн., з них: 7 633,29 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 7 633,29 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 743,64 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 1 407,96 грн. нарахована пеня (а.с. 8-13). Разом з тим, судом звернуто увагу, що зазначений розмір заборгованості не відповідає тому розміру заборгованості боржника, який існував на день відкриття спадщини, тобто станом на 18.10.2016 року. Зокрема, у позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» стверджує, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 11 784,89 грн., натомість безпосередньо з доданого до позову розрахунку слідує, що заборгованість за наданим кредитом станом на 18.10.2016 року складає 5\~982,04 грн. (а.с. 10). Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не довело як дійсний розмір заборгованості боржника на день відкриття спадщини, так і ту обставину, що [PERSON] є спадкоємцем боржника [PERSON] . З огляду на викладене та

Outcome: dismissed