Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

01.07.2022\~ року\~позивач звернувся\~до суду\~ з\~позовом до\~відповідача про\~розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 31.07.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу\~сторони мають\~ двох\~малолітніх дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~які мешкає\~з позивачем.\~Шлюбні відносини\~між сторонами\~припинені в\~липні 2018\~року,\~мешкають окремо,\~спільного господарства\~не ведуть,\~подружжя має\~різні погляди\~на сімейне\~життя,\~що призвело\~до втрати\~взаєморозуміння,\~почуття поваги\~та кохання\~одне до\~одного.\~Крім того\~просив стягнути\~з відповідача\~судові витрати,\~які складаються\~з судового\~збору у\~розмірі 992,40\~грн та\~витрат на\~правничу допомогу\~в розмірі\~4000\~грн. Ухвалою суду від 11.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 28.07.2022 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, вимоги про розірвання шлюбу визнає, щодо стягнення з неї судових витрат, просила в цій частині відмовити, оскільки після припинення сімейно-шлюбних відносин діти проживають разом з нею, [PERSON] матеріальної допомоги не надає. Вона не працює, тому фінансово неспроможна оплатити судові витрати. Позивач до судового засідання не з`явився, направив до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала та надала письмові докази своєї фінансової неспроможності, просила звільнити її від сплати на користь позивача судових витрат. Згідно\~ст.211 ЦПК України\~особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, серії [NUMBER] від 30.06.2016 та серії [NUMBER] від 17.08.2018. Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили в липня 2018 року, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Питання про поділ майна та місце мешкання малолітніх дітей не ставиться. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи те, що позов визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони припинили шлюбні відносини, дітей віком до одного року не мають, примирятися не бажають, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 206 ЦПК України. В силу вимог\~ст. 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання, щодо розгляду заявленої вимоги щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] витрат по справі за надання правової допомоги в суді у розмірі 4000 грн та 992, 40 грн сплаченого нею судового збору., суд керується положеннями чинного\~ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: - договір №201 про надання правничої допомоги від 21 червня 2022 року, укладеного між адвокатом Вітер В`ячеславом Миколайовичем та [PERSON] , у справі з приводу розірвання шлюбу, де, зокрема п. 4.1, визначає, що розмір плати за правову допомогу (юридичні послуги) становить 4 000 грн, який сплачується в день підписання договору; - акт виконаних робіт до Договору про надання правничої домового №201 від 21.06.2022 на загальну суму 4 000 грн; - копію квитанції до прибуткового касового ордера №201 від 23.06.2022 року про отримання, на підставі Договору №201 від 21.06.2022 року, адвокатом Вітер В.М. від [PERSON] кошти в сумі - 4 000 грн. Таким чином, зважаючи на задоволення позову, суд приходить до висновку, що позивачем до суду надано належні докази на підтвердження понесених нею судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. При цьому, суд зважає на характер виконаної адвокатом роботи, зокрема: складність справи; процесуальні дії, які були здійснені адвокатом для формування позовної заяви та додатків до неї; співмірність витрат до виконаної роботи адвокатом відносно розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, що справи про розірвання шлюбу не є складними, не вимагають вивчення великого обсягу нормативно правових актів, складення великої кількості процесуальних документів. Тому суд вважає, що складання позовної заяви не вимагало від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа) та сталу судову практику у даній категорії справ. На думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 4000,00 грн. є необґрунтовано завищеною та неспівмірною з обсягом виконаної адвокатом роботи і часом, витраченим на її виконання. Також беручи до уваги тяжке матеріальне становище відповідача, що підтверджено суду документально, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 141, ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial