Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON] , позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: Бишівська сільська рада Фастівського району Київської області, Головне управління Держгеокадастру у Київській області, [PERSON] , в якому вказала, що їй на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 3222780601:01:054:0146, площею 0,25 та, цільове призначення якої будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом бланк серії НМК №273924, видане 17.11.2020 р (належним чином завірена копія додається). На цій земельній ділянці розташовуються і її житловий будинок, яким вона володіє на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом бланк серії НМК №273923, видане 17.11.2020 р(належним чином завірена копія додається). Відповідачка являється її сусідкою та власницею земельної ділянки з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049, яка розташовується по [ADDRESS] . Ще за життя матері позивачки, відповідачка неодноразово звертала увагу на те, що хоче огородити частину проїзду, мотивуючи своє бажання тим, що то її земля. Тому власниця на той момент земельної ділянки по [ADDRESS] , зверталась до сільської ради з заявою щодо надання інформації про проїзну частину дороги. На що Бишівський сільський голова надав відповідь №268 від 03.06.2019р., в якій вказав наступне: « На Вашу заяву від 27.05.2019 р. щодо надання інформації про проїзну частину дороги, яка знаходиться між Вами та Вашим сусідом [PERSON] Бишівська сільська рада повідомляє, що відповідно земельно-кадастрової документації дана проїзна частина дороги знаходиться в комунальній власності Бишівської сільської ради». Так, дійсно, проїзд до зазначених вище приватних володінь позивача (житлового будинку і земельної ділянки) можливий лише з боку [ADDRESS] по земельній ділянці загального користування, що належить до земель комунальної власності та не може передаватись у приватну власність. Поряд із володіннями позивача суміжно розташована земельна ділянка відповідача [PERSON] . При цьому земельна ділянка, по якій здійснюється зазначений вище проїзд до домогосподарства, не належить і не може належати [PERSON] , оскільки вона віднесена до категорії земель загального користування, що підтверджується викопіюванням з генерального плану території та схемою з формування меж території Бишівської сільської ради, на якій вказано, що це проїзд до домоволодіння [ADDRESS] . Попри це з боку [ADDRESS] на земельній ділянці загального користування відповідачка самоправно встановлює кам`яний паркан, яким створює для позивачки та членів її родити перешкоди у повноцінному користуванні належними їй на праві власності домоволодінням і земельними ділянками, унеможлививши єдиний можливий проїзд до них. Також відповідачка неодноразово наголошувала позивачу про необхідність переміщення її калітки та воріт в інше місце, оскільки вона хоче загородитись, але потім за таких обставин в [PERSON] не буде можливості користуватись даним входом/виходом. Таким чином своїми самоправними діями відповідачка [PERSON] спричинила земельний спір з приводу суміжного землекористування. Таким чином у позивача виникла необхідність звернутись до Бишівської сільської ради від з метою вияснення питання про проїзну частину дороги. Факт вказаних\~самоправних дій\~відповідачки підтверджує\~Бишівська сільська\~рада листом\~№487\~від 12.10.2020\~року,\~яка надала\~відповідь про\~те,\~що розглянувши\~ [PERSON] \~звернення №6/н\~від 27.08.2020\~року щодо\~з`ясування питання\~проїзду,\~який розташований\~між земельними\~ділянками по\~ [ADDRESS] ,\~ [ADDRESS] ,\~ [ADDRESS] повідомляє\~наступне.\~12.09.2020\~року виїздом\~на місце\~в присутності\~сільського голови\~ [PERSON] ,\~землевпорядника сільської\~ради [PERSON] \~та у\~присутності власників/землекористувачів\~домоволодінь по\~ [ADDRESS] \~-\~ [PERSON] ,\~ [ADDRESS] \~-\~ [PERSON] ,\~ [ADDRESS] \~-\~ [PERSON] ,\~було проведено\~огляд місцевості\~в с.Бишів\~усіма землевласниками/землекористувачами.\~В ході\~огляду встановлено,\~що відповідно\~до Проекту\~території і\~встановлення меж\~Бишівської сільської\~ради та\~відповідно до\~Генерального плану\~с.Бишів\~до домоволодіння\~ [ADDRESS] \~сформовано проїзд,\~який зазначений\~на містобудівній\~та кадастровій\~документації.\~Даний проїзд\~відноситься до\~земель загального\~користування.\~Гр.\~ [PERSON] \~( [ADDRESS] )\~16.08.2020\~року відповідною\~сертифікованою організацією\~було проведено\~винос меж\~земельної ділянки\~в натурі\~на місцевості,\~в ході\~виносу вияснилось,\~що частина\~(майже\~половина)\~проїзду увійшла\~в її\~приватизовану земельну\~ділянку.\~Гр.\~ [PERSON] листом від 21.08.2020 року №344 повідомлено, щодо необхідності звернення до землевпорядної документації для виправлення помилок, які були закладені при формуванні земельної ділянки. Відповідачка - [PERSON] порушила приписи ст.91 ЗК України, за якими власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на : навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Попередній власник спірної земельної ділянки був - [PERSON] , на підставі яких документів набула право власності відповідачка їй не відомо, але згідно інформації Державного земельного кадастру власником є - [PERSON] Підтвердженням того, що [PERSON] приватизував земельну ділянку по [ADDRESS] разом з частиною проїзду загального користування є копія кадастрового плану земельної ділянки (який міститься у технічній документації), де зазначено, що від точки В до точки Г знаходяться землі загального користування, але чи покійний [PERSON] , чи відповідачка самовільно перенесли межі своєї земельної ділянки протянувши її на проїзд загального користування. Крім цього, під час виготовлення технічної документації та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачеві, були порушені вимоги вищевказаної Інструкції, а саме: п. 1.12., який передбачає, що складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям або об єднанням громадян всіх видів, проводиться після перенесення в натурі ( на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки; п 2.1 передбачає, що роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право на постійне користування земельною ділянкою виконуються зі встановленням ( відновленням в натурі і на місцевості ) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки. При виготовленні технічної документації зі складання державних актів не було встановлено в натурі ( на місцевості) меж земельної ділянки відповідача. Як би на той час були виконані дані вимоги, той було б виявлено факт передачі у власність частини проїзду загального користування, В зв`язку з приватизацією землі загального користування [PERSON] , а потім після його смерті набуття її у власність відповідачкою, та в подальшому встановлення нею кам`яного паркану, позивачка та члени її родини позбавлені можливості, як власники/користувачі земельної ділянки та житлового будинку по [ADDRESS] , проїзду до будинку, крім цього також до будинку не може під`їхати будь-який автомобіль, в тому числі і спецтехніка / пожежна машина, машина швидкої допомоги та т.д., все це викликало додаткові незручності для них і потребує додаткових зусиль для нормального доступу та користування їхнім нерухомим майном Згідно з Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер 3222780601:01:054:0049, площею 0,78 га для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель (присадибна ділянка), яка розташована: [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] , дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав) 29.07.2020, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 37536823. Виконавець який здійснював розроблення землевпорядної документації на підставі якої вносились відомості до ДЗК про [PERSON] як нового власника зазначено сертифікованого інженера землевпорядника [PERSON] , яка працює в ТОВ «Земля Полісся». Такі дані до ДЗК вносяться на підставі ч. 1 ст.81 Земельного кодексу України, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Також обов`язковою умовою при зміні власника та розробці технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є наявність в ній підписаного акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання власнику. Ніякого акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання [PERSON] - позивачка не підписувала. Окремо звертає увагу суду, що відповідно до відповіді 2246/172-20 від 02.11.2020 на адвокатський запит від 23.10.2020, до місцевого фонду документації із землеустрою не передавалась технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049, що розташована в [ADDRESS] тому надати копію зазначеної документації із землеустрою не має можливості. На даний час позивачка обмежена у здійсненні свого права вільно володіти та користуватися своєю земельною ділянкою з причини неможливості проїзду до неї, а після зміни відповідачкою паркану, вона загородить її калітку й ворота, тому не зможу навіть й пройти. Всупереч вимогам ст..ст.116, 118 Земельного кодексу України формування спірної земельної ділянки здійснювалось у 2004 році на підставі Технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства с. Вишів на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, як тепер зрозуміло здійснювалася з невірними координатами оскільки в електронній базі Національної кадастрової системи, земельна ділянка з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049 розташовується частково на землі загального користування, а технічна документація із землеустрою щодо складання документу, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства с.Бишів на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області була затверджена рішенням Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області №19-149-ХХІУ від 26,04,2005 року, що було проти законно і про що вони виносячи рішення повинні були знати. Так, відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства с. Бишів на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, спірну земельну ділянку первинному власнику [PERSON] було передано у власність на підставі рішення Бишівської сільської ради від 26.04.2005р. №19-149-ХХІУ в порядку безоплатної приватизації відповідно до статті 116 Земельного кодексу України. Як вбачається із розробленої СПД [PERSON] . Технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства с.Бишів на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, яка слугувала підставою для видачі Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] та проаналізувавши вищевказані документи, можна дійти обґрунтованого висновку про те, що вказана технічна документація із землеустрою була розроблена з порушеннями вимог чинного законодавства щодо її складання. Зокрема, пунктом 1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.99р. втрата чинності від 23.08.2013, підстава - г1259-13, (далі за текстом - Інструкція) складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об`єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією - чого особо, якій відводилась спірна земельна ділянка зроблено не було. Відповідно до пункту 1.16 Інструкції технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір куггівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду; заяву власника землі або землекористувача про складання державного акта; технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта; висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); висновок органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки; збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площі земельної ділянки; відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки; експлікація земельних угідь згідно з формою 6-зем. Наявна в матеріалах справи технічна документація із землеустрою щодо складання документу, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства с.Бишів на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, не містить збірного кадастрового плану суміжних землевласників і землекористувачів (на якому мали б бути відображені кадастрові плани земельних ділянок суміжних землевласників, в тому числі і земельної ділянки позивача), відомість обчислення площі земельної ділянки та експлікації земельних угідь за формою 6-зем. Висновок органу у справах будівництва і архітектури та висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України по тексту є абсолютно ідентичні, що ставить під сумнів їх законність, адже очільники цих двох державних органів не могли однаково шаблонно думати. Начальник відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Макарівської РДА Карпець В.А. підписуючи Висновок органу у справах будівництва і архітектури №1001 від 02.09.2005 р. про погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства с.Бишів на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області повинен був дослідити Генеральний план, адже з генерального плану видно все: проїзди, проходи, вулиці. Бишівською сільською радою Макарівського району Київської області було прийнято рішення виконавчого комітету Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області №19-149-ХХІУ від 26.04.2005 року з порушенням вимог чинного законодавства та передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку з невірними координатами, які не відповідали фактичному користуванню, оскільки земельна ділянка, яка розташована частково за координатами земельної ділянки загального користування (проїзду), чим порушено право моє, позивача як землевласника щодо володіння, розпоряджання та користування своєю земельною ділянкою, що унеможливлює вільний доступ до неї. Виконком Бишівської сільської ради при ухваленні рішення №19-149-XXIV від 26.04.2005 року було не враховано вимоги законодавства щодо обов`язковості встановлення меж земельної ділянки, яка відводиться у власність, для перевірки правильності конфігурації сформованої ділянки, правильності визначення її площі Згідно ч. З ст.83 ЗК України в редакції, що діяла на час приватизації спірної земельної ділянки, проїзди належать до земель загального користування населених пунктів, які не можуть передаватись у приватну власність. При цьому законодавством не встановлено будь- яких умов, дотримання яких необхідне для віднесення проїзду до земель загального користування. Оскільки Бишівська сільська рада ухвалюючи рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки порушила права позивача, а саме передала у власність [PERSON] частину земельної ділянки, що відноситься за землі загального користування, то в цій частині слід визнати недійсним. А тому приймавши рішення Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області№19-149-ХХР/ від 26.04.2005 року було проявлено бездіяльність і тому вчасно не було виявлено факту того, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку [PERSON] були допущені помилки у визначенні координат поворотних точок, що в подальшому призвело до неправильного встановлення конфігурації, можливо й визначення загальної площі земельних ділянок до порушення прав Позивача. Так, дійсно пунктом 1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 4 травня 1999 р. № 43, складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам у постійне користування або при переоформленні правоустановчих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка. А тому установивши відсутність відповідних актів встановлення та погодження меж земельних ділянок у натурі, якими користуються сторони, тобто при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, організація, яка виготовляли технічну документацію, не відновили межі земельних ділянок в натурі (на місцевості), можна дійти висновку про те, що державний акт про право приватної власності [PERSON] було видано з порушенням встановленого порядку їх виготовлення та видачі. Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок, і як наслідок ці помилки призвели до порушення прав Позивача хоча цього можна було б уникнути внаслідок дотримання всіх вимог законодавства при формуванні земельної ділянки та розробці всієї землевпорядної документації Враховуючи викладене, позивач, просив суд визнати нечинним, незаконним та скасувати рішення Бишівської сільської ради №19-149-ХХІV від 26.04.2005 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України згідно з додатком для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в с.Бишів Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, в частині передачі безоплатно земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,078 га з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049. Визнати незаконною та скасувати: державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049 в Державному земельному кадастрі; державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яка здійснюється органами державної реєстрації прав Міністерства юстиції України на земельну ділянку з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049, яка розташована по [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] , протягом п`яти днів з моменту набрання рішення суду законної сили звільнити проїзд загального користування по [ADDRESS] та не чинити перешкод у користуванні проїздом загального користування по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , в свою чергу заявила зустрічний позов до [PERSON] , треті особи: Бишівська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про зобов`язання [PERSON] перенести проїжджу частину до свого землекористування. В якому вказала, що для усунення суперечок між землекористувачами, [PERSON] звертався з адвокатським, запитом до Бишівської сільської ради з проханням провести комісійне обстеження ділянок [PERSON] та [PERSON] щодо дотримання земельного законодавства в частині використання земель комунальної власності та перешкоджання в користуванні цими землями опонентами [PERSON] та [PERSON] . Проте адвокату Гриніву О.В. надійшла відповідь із Бишівської сільради у якій відмовлено в такому, оскільки усі необхідні матеріали надані суду. Виїздом на\~місце в\~село Бишів,\~Макарівського району,\~Київської області\~та оглядом\~землеволодіння за\~адресою вул.\~Підгаївська,\~60а\~адвокатом Гринівим\~О.В.\~встановлено,\~що відповідач\~в супереч\~вимогам ст.\~91 ЗК України порушила права власника земельної ділянки [PERSON] використовуючи її земельну ділянку для проїзду до свого землеволодіння. Фотографії проїзду додаються. Зазначене підтверджується Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки власнику [PERSON] по [ADDRESS] , де на фотокопії арк.4 видно, що між ділянками [ADDRESS] є відстань, згідно проведеного адвокатом Гринівим О.В. огляду, більше трьох метрів, що і є землями загального користування і по якій мала б проходити дорога до землекористування за адресою [ADDRESS] . Встановлені ворота в даний час не використовуються, постійно відчинені, а тому перешкод [PERSON] в користуванні землями загального користування немає. Проте, є перешкоди в користуванні своєю земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , оскільки через її земельну ділянку проходить дорога до домоволодіння [PERSON] . Як докази суду надаються копії фотографій на 3 арк. та копії Технічної документації на 7 арк. Враховуючи викладене, [PERSON] , посилаючись на ст. 91 ЗК України просила суд зобов`язати [PERSON] перенести проїжджу частину (дорогу) до свого землекористування за адресою [ADDRESS] на землі загального користування прибравши її (дорогу) із земельної ділянки [PERSON] за адресою Підгаївська 60а. Заперечуючи проти вимог за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] подала відзив на первісний позов, в якому вказала, що повністю не визнає позовні вимоги, посилаючись на те, що [PERSON] має матір похилого віку [PERSON] , яка є пенсіонеркою та проживає у м. Києві. Після виходу на пенсію [PERSON] , сім`єю відповідачки було вирішено придбати домоволодіння, де мати відповідачки зможе проживати зважаючи на вік, мати невеликий город та куди зможе до неї приїздити відповідачка та її дочка [PERSON] . Після пошуків, які тривали довгий період часу, зважаючи на вартість будинків у Київській області, було знайдено у [ADDRESS] будинок з прибудинковою територією та городом неподалік. Відповідачка перед придбанням будинку та земельних ділянок на початку літа 2020 року із усією сім`єю приїхала та оглянула житловий будинок, який планувала придбати. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами знаходився на земельній ділянці, яка мала огорожу тільки з боку вулиці, від суміжних землевласників та проїзду земельна ділянка не була огороджена, сусіднє домоволодіння позивачки також не було відокремлене від спірної ділянки огорожею. Проїзд з [ADDRESS] до земельної ділянки позивача перекривався воротами, паркан на земельній ділянці відповідача був побудований тільки на межі із [ADDRESS] , які і були єдиною огорожею земельних ділянок позивача і відповідача на той час. Будинок потребував ремонту, враховуючи рік його побудови ( 1947 рік), прибудинкова територія була захаращена бур`яном. Позивачка за первинним позовом, 29 липня 2020 року укладає договір купівлі - продажу житлового будинку з власником [PERSON] . Згідно із даним договором [PERSON] передає у власність [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2128022832227. Житловий будинок складається з: А- житловий будинок загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею - 42,3 кв.м.; а - веранда; аі- ганок; Б- погріб; В- вбиральня; №1- свердловина; №2 - огорожа; №3 - підпірна стінка; І-замощення. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,078 га, кадастровий номер 3222780601:01:054:0049, яка відчужується одночасно з житловим будинком. Відчужуваний житловий будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. 24 липня 2020 року за реєстровим №615. Право власності продавця зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. 24 липня 2020 року, номер запису про право власності 37471990, індексний номер витягу 217723477. Одночасно з житловим будинком відповідачка 29 липня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу купує у [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,078 га, що розташована у [ADDRESS] , кадастровий номер 3222780601:01:054:0049, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2131135832227. Відчужувана земельна ділянка належала продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. 24 липня 2020 року за реєстровим №616. Право власності продавця зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. 24 липня 2020 року, номер запису про право власності 37472799, індексний номер витягу 217729050. В зв`язку з затримкою в оформленні права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 322278061:01:054:0050 (город) власником [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки відповідачкою за первісним позовом, було укладено пізніше 19 березня 2021 року. На підставі укладеного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 березня 2021 року [PERSON] набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 322278061:01:054:0050 загальною площею 0,1730 га, що розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка належала продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. 24 липня 2020 року за реєстровим №617. Земельні ділянки з кадастровими номерами 3222780601:01:054:0049 та 322278061:01:054:0050, житловий будинок складається з: А- житловий будинок загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею - 42,3 кв.м.; а - веранда; аі- ганок; Б- погріб; В- вбиральня; №1- свердловина; №2 - огорожа; №3 - підпірна стінка; I- замощення, продавець [PERSON] успадкував від батька [PERSON] . Прохід до земельної ділянки з кадастровим номером 322278061:01:054:0050 загальною площею 0,1730 га (город) можливий через земельну ділянку позивача. Після придбання будинку та земельної ділянки з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049 (присадибна ділянка) відповідач розпочала ремонт будинку та облаштування земельної ділянки. Враховуючи, що фактично земельна ділянка була огороджена тільки з [ADDRESS] , відповідач в межах своєї земельної ділянки розпочала встановлювати паркан. Паркан (огорожу) земельної ділянки з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049 відповідач встановлювала згідно меж, які визначені технічною документацією із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №319441, що виданий [PERSON] та відомостей, які внесені Державного земельного кадастру. Технічна документація із землеустрою щодо складання документу, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства с. Бишів на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області містить акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, який підписаний також і суміжником [PERSON] - матір`ю позивачки. Технічна документація містить і кадастровий план земельної ділянки кадастровий номер 3222780601:01:054:0049 з координатами. При встановленні паркану згідно координат земельної ділянки з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049 відповідач виявила, що суміжними землевласниками збудовано паркани на її земельній ділянці. Відповідач також наголошує, що позивачка встановила паркан на земельній ділянці з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049 всередині літа 2020 року. Власник земельної ділянки з кадастровим номером 3222780601:01:054:0161 без заперечень погодився, що порушив межі відповідачки та прибрав свій паркан із земельної ділянки з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049. Восени відповідач майже закінчила ремонт будинку та частково встановила паркан на своїй земельній ділянці з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049. Паркан збудовано на межі земельної ділянки з [ADDRESS] та на межі з земельною ділянкою з кадастровим номером 3222780601:01:054:0161. Маючи намір встановити паркан і по межі із земельною ділянкою з кадастровим номером 3222780601:01:054:0146 власником якої є позивач, та по межі із проїздом відповідач виявила, що її частина межових знаків втрачена, а при геодезичних вимірах виявлено, що паркан позивачки, який вона встановила влітку 2020 року знаходиться на земельній ділянці відповідача та частина земельної ділянки відповідачки використовується як проїзд до земельної ділянки позивача. Відповідач в серпні 2020 року замовила виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 3222780601:01:054:0149. Межі земельної ділянки закріплено в натурі на місцевості 15 серпня 2020 року в присутності представника Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області. В той же час Бишівська сільська рада Макарівського району повідомляє, що земельна ділянка відповідача з кадастровим номером 3222780601:01:054:0149 накладається на землі загального користування Бишівської сільської ради. Відповідно до Проекту формування території та встановлення меж Бишівської сільської ради частина ділянки, що належить відповідачу на праві власності закриває проїзд [ADDRESS] рекомендує використовувати земельну ділянку до існуючих меж в натурі на місцевості та звернутися до землевпорядної організації, щодо виправлення помилок, які були закладені при формуванні земельної діілянки та додає копію з проекту формування меж території з нанесенням проїзду. Бишівська сільська рада Макарівського району не надає жодної інформації, містобудівної документації щодо даного проїзду. Відповідач дійсно є власником земельної ділянки, яка межує із землями загального використання та не заперечує існування проїзду до земельної ділянки позивача. В той же час проїзд до земельної ділянки позивача пролягає між земельною ділянкою відповідача та земельною ділянкою з кадастровим номером 3222780601:01:054:0013, проїзд не має дорожнього покриття взагалі тому протягом певного часу, враховуючи відсутність паркану (огорожі) на земельній ділянці, яку придбала відповідач конфігурація проїзду змінювалась. Існують норми, які визначають ширину проїзду є ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» та ДБН Б.2.4-1-94 «Планування та забудова сільських поселень», про які жодним чином не повідомляє ані позивач ані Бишівська сільська рада. Відповідач зазначає, що проїзд повинен бути між її земельною ділянкою з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049 та земельною ділянкою з кадастровим номером 3222780601:01:054:0013 в такому розмірі і такої конфігурації як визначено кадастровою та містобудівною документацією, а не забаганками позивачки. Відповідач також наголошує що координати поворотних точок меж її земельної ділянки з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049 з моменту відведення і на даний час не змінювались. Координати, які зазначені у документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] збігаються з координатами, які містяться у відомостях Державного земельного кадастру. Звернення з таким позовом до суду позивачки є нічим іншим ніж тиск на відповідача, яка не погодилась продати земельну ділянку та будинок, які вона відремонтувала, сестрі позивачки за низькою ціною. Сестра позивачки неодноразово телефонувала та наполегливо пропонувала продати їй відремонтований будинок та земельну ділянку з городом за ціною, за якою придбала відповідач. Достовірно встановити довжину та ширину проїзду загального користування (дороги), що розмежовує земельні ділянки сторін, на підставі припущень позивача неможливо. Крім того накладення земельної ділянки відповідача на інші земельні ділянки не існує. Бишівська сільська рада подала відзив на первісний позов , в якому вказали що позовні вимоги позивача підтримують в повному обсязі. [PERSON] в свою чергу подала відповідь на відзив [PERSON] , в якому не погоджується з доводами відповідачки у відзиві та їх спростовує, вважає їх не доведеним жодними належними та допустимими доказами. Також позивач за первісним позовом, [PERSON] подала відзив на зустрічний позов [PERSON] , в якому вказала, що зустрічний позов не визнає, оскільки він є безпідставним та таким, що не підтверджується будь якими доказами, а навпаки [PERSON] визнає факт того, що щоб дійти чи доїхати до свого домоволодіння [PERSON] користується землею її, бо інших варіантів вона не має. Ухвалою суду від 16.03.2021 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28.04.2021 року. Вказаною ухвалою також встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Підготовче засідання у справі неодноразово відкладалося та оголошувалася перерва. Ухвалою суду від 03.06.2021 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] , до [PERSON] , треті особи: Бишівська сільська громада, Головне управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа [PERSON] , про зобов`язання перенести проїжджу частину дороги об`єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] , та встановлено учасникам справи строки на подання заяв по суті справи. Також вказаною ухвалою було залучено у даній справі у якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорпу на стороні відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 15.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 02.09.2021 року, яке було відкладено на 06.10.2021 року, 09.11.2021 року, 20.12.2021 року, 24.01.2022 року, 11.03.2022 року, 06.10.2022 року, 24.10.2022 року 01.12.2022 року, . У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали та просили їх задовольнити. Вимоги за зустрічним позовом не визнали та просили у їх задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Дударенко А.М. за первісним позовом, просили суд у задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, а зустрічний позов задовльнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали суду письмові заяви про розгляд справи за відсутності їх представників, що не перешкоджає проведення судового засідання відповідно до ст. 223 ЦПК України. Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, суд встановив\~ наступне. [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 3222780601:01:054:0146, площею 0,25 та, цільове призначення якої будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом бланк серії НМК №273924, видане 17.11.2020 року. 29 липня 2020 року укладає договір купівлі - продажу житлового будинку з власником [PERSON] . Згідно із даним договором [PERSON] передає у власність [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2128022832227. Житловий будинок складається з: А- житловий будинок загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею - 42,3 кв.м.; а - веранда; аі- ганок; Б- погріб; В- вбиральня; №1- свердловина; №2 - огорожа; №3 - підпірна стінка; І-замощення. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,078 га, кадастровий номер 3222780601:01:054:0049, яка відчужується одночасно з житловим будинком. Відчужуваний житловий будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. 24 липня 2020 року за реєстровим №615. Право власності продавця зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. 24 липня 2020 року, номер запису про право власності 37471990, індексний номер витягу 217723477. Одночасно з житловим будинком відповідачка 29 липня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу купує у [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,078 га, що розташована у [ADDRESS] , кадастровий номер 3222780601:01:054:0049, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2131135832227. Відчужувана земельна ділянка належала продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. 24 липня 2020 року за реєстровим №616. Право власності продавця зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. 24 липня 2020 року, номер запису про право власності 37472799, індексний номер витягу 217729050. Відповідно до відповіді Бишівського сільського голови №268 від 03.06.2019р., проїзна частину дороги, яка знаходиться між [PERSON] та [PERSON] відповідно земельно-кадастрової документації дана проїзна частина дороги знаходиться в комунальній власності Бишівської сільської ради. Відповідно до Викопіюванням з генерального плану території та Схемою з формування меж території Бишівської сільської ради, на якій вказано, що проїзд до домоволодіння [ADDRESS] та віднесена до категорії земель загального користування. Відповідно до листа Бишівської сільської рада №487 від 12.10.2020 року, щодо вияснення питання проїзду, який розташований між земельними ділянками по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] повідомляє наступне, 12.09.2020 року виїздом на місце в присутності сільського голови [PERSON] , землевпорядника сільської ради [PERSON] та у присутності власників/землекористувачів домоволодінь по [ADDRESS] - [PERSON] , [ADDRESS] - [PERSON] , [ADDRESS] - [PERSON] , було проведено огляд місцевості в с.Бишів усіма землевласниками/землекористувачами. В ході огляду встановлено, що відповідно до Проекту території і встановлення меж Бишівської сільської ради та відповідно до Генерального плану с.Бишів до домоволодіння [ADDRESS] сформовано проїзд, який зазначений на містобудівній та кадастровій документації. Даний проїзд відноситься до земель загального користування. Гр. [PERSON] ( [ADDRESS] ) 16.08.2020 року відповідною сертифікованою організацією було проведено винос меж земельної ділянки в натурі на місцевості, в ході виносу вияснилось, що частина (майже половина) проїзду увійшла в її приватизовану земельну ділянку. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як передбачено ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність\~/ відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення\~/ захисту в обраний спосіб. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №\~912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі №\~910/11511/18. Вказаний у ст. 16 ЦК України не є вичерпним, і згідно ч. 3 вказаної статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Спеціальним Законом, який регулює відносини між учасниками справи є ЗК України. Так, згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а)\~визнання прав; б)\~відновлення стану\~земельної ділянки,\~який існував\~до порушення\~прав,\~і запобігання\~вчиненню дій,\~що порушують\~права або\~створюють небезпеку\~порушення прав; в)\~визнання угоди\~недійсною; г)\~визнання недійсними\~рішень органів\~виконавчої влади\~або органів\~місцевого самоврядування; ґ)\~відшкодування заподіяних\~збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. З системного аналізу вказаних норм ЦК України та ЗК України випливає, що судовому захисту підлягає лише законне право, належне особі у встановленому законом порядку. З урахуванням визначення поняття «земельна ділянка», наведеного у ст. 79 та ст. 79-1 ЗК України, захист прав на земельну ділянку здійснюється щодо її площі та меж, визначених правовстановлювальними документами та внесеною інформацією про неї до Державного земельного кадастру. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 143 ЦПК України\~для з`ясування обставин ,що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Підсумовуючи вищенаведене слід зазначити, що відсутність висновку судової земельно-технічної експертизи щодо встановлення експертним шляхом вищенаведених обставин\~\~ позбавляє суд можливості зробити висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог.\~\~ Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18), у змісті якої зазначено, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право позивача порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебуває у власності позивача, де проходить її межа, чи порушена межа його земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста. Звертаючись з первісним позовом, [PERSON] , просила визнати нечинним, незаконним та скасувати рішення Бишівської сільської ради №19-149-ХХІV від 26.04.2005 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України згідно з додатком для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в с.Бишів Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, в частині передачі безоплатно земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,078 га з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049. Визнати незаконною та скасувати: державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049 в Державному земельному кадастрі; державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яка здійснюється органами державної реєстрації прав Міністерства юстиції України на земельну ділянку з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049, яка розташована по [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] , протягом п`яти днів з моменту набрання рішення суду законної сили звільнити проїзд загального користування по [ADDRESS] та не чинити перешкод у користуванні проїздом загального користування по [ADDRESS] Суд з наданих доказів не може визначити чи накладається земельна ділянка площею 0,078 га з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049 на спірний проїзд, оскільки сторонами в справі заявлено клопотання про призначення експертизи не було. Враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити. Що ж стосується вимог [PERSON] за зустрічним позовом, то слід зазначити, що позивачка також не довела належним та допустимими доказами знаходження спірної проїжджої частини (дороги), яка веде до земельної ділянки [PERSON] , на її земельній ділянці, та факт накладання земельна ділянка площею 0,078 га з кадастровим номером 3222780601:01:054:0049 на землю загального користування проїзд до земельної ділянки [PERSON] , (дорогу), оскільки також експертизу не заявляли. Також суд хоче звернути увагу на те , що вимоги як за первісним так і за зустрічним позовом були заявлені не до тих осіб, оскільки у первісному позові вимогою є скасування рішення Бишівської сільської ради, а у зустрічному позові вимоги стосуються землі загального користування (дороги), яка є на балансі у Бишівської сільської ради. Таким чином, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід також відмовити. Судові витрати по оплаті судового збору у разі відмови у позові стягненню не підлягають та покладаються на учасників справи, що їх сплатили.

Outcome: dismissed