Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на підставі державного акта серії ЧН № 093299 земельні ділянки площами 1,8367 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:0007, та 2,05858 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:1078, які розташовані на території Лихачівської сільської ради Носівського району Чернігівської області та призначенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла. 27 вересня 2019 року нотаріусом їй (позивачу) було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,8367 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:0007. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона (позивач) зареєструвала за собою право власності на вказану земельну ділянку. Нотаріус відмовив їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,05858 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:1078, оскільки відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 6 грудня 2018 року, виданого на запит нотаріуса, власником цієї земельної ділянки є [PERSON] . При житті [PERSON] нікому не передавала у власність належну їй земельну ділянку площею 2,05858 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:1078. За даними плану меж земельної ділянки на державному акті серії ЧН № 093299 від 10 листопада 2004 року, належного [PERSON] , серед суміжних землекористувачів обох переданих їй земельних ділянок значиться [PERSON] . 4 березня 2004 року [PERSON] отримала земельну ділянку площею 2,05858 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:1078, взамін земельної частки (паю) на підставі технічної документації, однак відомості про неї, як власника цієї земельної ділянки, не були правильно внесені до Державного земельного кадастру. Вона (позивач) вважає, що лише судом може бути захищено її право на спадкування після померлої [PERSON] земельної ділянки площею 2,05858 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:1078. [PERSON] просила суд: - визнати недійсним та не чинним правовстановлюючий документ [PERSON] , що посвідчує його право власності на земельну ділянку площею 2,05858 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:1078, яка розташована на території Лихачівської сільської ради Носівського району Чернігівської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] цю земельну ділянку; -\~ визнати за нею право власності на земельну ділянку\~ площею 2,05858 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:1078, яка розташована на території Лихачівської сільської ради Носівського району Чернігівської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. У судове засідання відповідач [PERSON] та представники третіх осіб не з`явилися, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, не просили підготовче засідання відкласти. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 10 листопада 2004 року на підставі розпорядження голови Носівської райдержадміністрації № 281 від 18 серпня 2004 року взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) було видано державний акт на ім`я [PERSON] було видано державний акт серії ЧН № 093299 на право власності на земельну ділянку загальною площею 3,892 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 1,8367 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:0007, та 2,05858 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:1078, які розташовані на території колишньої Лихачівської сільської ради Носівського району Чернігівської області та призначенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4; 42-87). [INFO] померла [PERSON] , яка 19 липня 2001 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . [PERSON] спадщину прийняла, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,8367 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:0007, що підтверджується копією спадкової справи № 325/2010 до майна померлої [PERSON] (а.с. 37-40). У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на\~ земельну ділянку площею 2,05858 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:1078, у зв`язку із тим, що ця земельна ділянка відповідно до інформації з Державного земельного кадастру зареєстрована за [PERSON] , що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1211/02-31 від 11 вересня 2019 року (а.с. 15). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7407849532018 від 6 грудня 2018 року (а.с. 7-8) вбачається, що 10 листопада 2014 року Носівським районним відділом земельних ресурсів було зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,05858 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:1078. Інформація про документ, який є підставою для виникнення права, а також документ, що посвідчує право, відсутня. Таким чином, право власності на земельну ділянку площею 2,05858 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:107, яка на підставі державного акта серії ЧН № 093299 належить [PERSON] , невідомо на якій підставі було зареєстроване за [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, виходячи із положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією із умов скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права (далі державна реєстрація прав) є рішення суду, яке набрало законної сили. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] отримував правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку, а тому позовні вимоги в частині визнання недійсним та не чинним правовстановлюючого документа [PERSON] , що посвідчує його право власності на земельну ділянку площею 2,05858 га, кадастровий номер 7423882500:02:001:1078, яка розташована на території Лихачівської сільської ради Носівського району Чернігівської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, задоволенню не підлягають. Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial