Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Черкаська міська рада звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за угодою. Позов обґрунтовує тим, що між Черкаською міською радою та [PERSON] укладено угоду про справляння плати за користування частиною прибудинкової території, яка зареєстрована в управлінні земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради 11.09.2007 за № 373. Предметом угоди є грошове зобов`язання по оплаті за фактичне користування частиною прибудинкової території, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана частина прибудинкової території перейшла у користування відповідача одночасно з придбанням ним у власність двох нежитлових приміщень, а саме: приміщення аптеки площею 56,0 кв.м. згідно договору купівлі-продажу від 07.06.2001 року, та приміщення хімчистки площею 52,5 кв.м. згідно договору купівлі-продажу від 09.07.2001 року. Відповідно до пункту 3.4. угоди відповідач зобов`язався оплачувати позивачу фактичне використання ним частини прибудинкової території починаючи з 01.08.2007 року в розмірі 120,39 грн., щомісячно до 10-го числа місяця, наступного за звітним. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань по сплаті за користування частиною прибудинкової території позивач у листопаді 2017 року звертався до Соснівського районного суду міста Черкаси з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за попередній період за цією угодою. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.02.2018 року № 712/13518/17 з відповідача була стягнута заборгованість за період з 01.02.2009 року по 31.07.2017 року включно у розмірі 18138,06 грн. основного боргу та пені в розмірі 129,01 грн. Цим же рішенням було встановлено, що розмір плати за користування частиною прибудинкової території з 2017 року з урахуванням щорічної індексації грошової оцінки землі становив 286,45 грн. на місяць. Таким чином, наступне нарахування відповідачу щомісячної плати за користування частиною прибудинкової території продовжувалося починаючи з 01.08..2017 року по 29.02.2020 року. Розмір плати за користування частиною прибудинкової території в 2018 - 2020 роках у зв`язку із щорічною індексацією грошової оцінки землі (коефіцієнт індексації - 1,0) залишився без змін, а саме становить 286,45 грн. Всього за період з 01.08.2017 року по 29.02.2020 року відповідачу нараховано 8879,95 грн. Однак, в порушення взятих на себе договірних зобов`язань відповідач вказану суму не сплатив, у зв`язку з цим за ним утворилася заборгованість у сумі 8879,95 грн. Пунктом 2.1.встановлено строк дії угоди, а саме до 01.08.2010 року. Проте, враховуючи фактичне використання землекористувачем частини прибудинкової території протягом місяця після закінчення строку дії угоди, ця угода вважається продовженою на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені угодою (п.2.3 угоди). Пунктом 3.6 угоди передбачено стягнення пені за несвоєчасне внесення платежів, передбачених угодою, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Розрахунок пені зроблений за період з лютого 2019 року по лютий 2020 року з урахуванням строку позовної давності щодо стягнення пені та становить 408,14 коп. На підставі наведеного просить суд стягнути з [PERSON] на користь міського бюджету м. Черкаси заборгованість за угодою про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 11.09.2007 № 373 в сумі 8879 грн. 95 коп., пеню в сумі 408 грн. 14 коп. та судові витрати пов`язані із сплатою судового збору за подачу позовної заяви. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.05.2020 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Весеньова Є.В. про передачу цивільної справи за позовом Черкаської міської ради до [PERSON] за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 15.10.2020 року відмовлено в прийнятті апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.09.2020 року про передачу цивільної справи у справі за позовом Черкаської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за угодою. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.01.2021 року, яка постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі залучено [PERSON] , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх повністю, посилаючись на те, що угода, укладена між [PERSON] та Черкаською міською радою є чинною. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував Судом встановлено, що 11.09.2007 року між Черкаською міською радою, як «Землевласником» та [PERSON] , як «Землекористувачем» укладена угода про справляння плати за листування частиною прибудинкової території Пунктом 1.1. угоди передбачено, що об`єктом угоди є частина прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , яку використовує землекористувач маючи у власності нежитлове приміщення. Відповідно до п.2.1. угоди, угода укладається до 01.08.2010 року. Відповідно до п.2.3. угоди, у разі, якщо землекористувач продовжує використовувати частину прибудинкової території після закінчення строку дії цієї угоди, то за відсутності письмових заперечень землевласника протягом одного місяця після закінчення строку дії угоди, ця угода вважається продовженою на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені угодою. Відповідно до п.2.4. угоди, при зміні землекористувача, угода втрачає чинність з моменту реєстрації нової угоди з новим землекористувачем. Пунктом 3.1. угоди передбачено, що за користування частиною прибудинкової території, землекористувач сплачує плату у грошовій формі у розмірі, визначеному згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.06.2005 року №793. Відповідно до 5.2 угоди, угода втрачає чинність у разі: а) закінчення її строку; б) припинення діяльності землекористувача за його письмовою заявою та наявності відповідної згоди землевласника. Вказана угода зареєстрована в управлінні земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради 11.09.2007 року за №373. Як вбачається з листа КП «ЧООБТІ» №6407о від 29.10.2019 року, за [PERSON] було зареєстроване право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення аптеки (І-поверх) площею 47,8 кв.м. літ «А-9», що знаходиться по [ADDRESS] , реєстраційний номер:10742150. До матеріалів інвентаризаційної справи залучено копію свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Левицькою Р.В. 12.02.2013 року №243, згідно якого майно, яке належало [PERSON] , придбане [PERSON] . Також за вищевказаною адресою за [PERSON] було зареєстроване право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення хімчистки (І-поверх) площею 48,4 кв.м. літ «А-9»,що знаходиться по [ADDRESS] , реєстраційний номер:10741449. До матеріалів інвентаризаційної справи залучено копію свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Левицькою Р.В. 12.02.2013 року №246, згідно якого майно, яке належало [PERSON] , придбане [PERSON] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №221412543 від 25.08.2020 року вбачається, що нежитлове приміщення аптеки (1-й поверх), А-9, загальною площею 47.8 кв.м., за адресою [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, серія та номер:243, виданий 12.02.2013 року, видавник: приватний нотаріус Левицька Р.В. Дата та час державної реєстрації: 26.02.2013 року 11:18 год. Також, з вказаної довідки вбачається, що нежитлове приміщення хімчистки (1-й поверх), А-9, загальною площею 48.4 кв.м., за адресою [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, серія та номер:246, виданий 12.02.2013 року, видавник: приватний нотаріус Левицька Р.В. Дата та час державної реєстрації: 26.02.2013 року 11:12 год. З листа заступника директора департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради В.В. Панченко №2480 від 09.04.2021 року вбачається, що за наявними даними департаменту архітектури та містобудування угода про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 11.09.2007 року №373, яка укладена з [PERSON] чинна. Звернень від гр. [PERSON] щодо розірвання даної угоди не надходило. З гр.. [PERSON] не укладалася угода про справляння плати за користування частиною прибудинкової території. Враховуючи дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно департаментом будуть вчинятися дії щодо укладання угоди про справляння плати за користування частиною прибудинкової території з новим власником нерухомого майна. Таким чином, судом було встановлено що з 12.02.2013 року [PERSON] фактично земельною ділянкою в [ADDRESS] , не користується, оскільки нежитлові приміщення за цією адресою з 2013 року належать новому власнику [PERSON] . Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналіз положень наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. Отже з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною 2 статті 120 ЗК України. Тобто особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене у тому ж обсязі, та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому Договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже Договір не підлягає розірванню. Наведене також узгоджується з правовою позицією постанови Верховного Суду України від 08.06.2013 у справі № 21-804а16, Враховуючи викладене відчуження об`єкта нерухомості, що знаходиться на орендованій земельній ділянці не є підставою для розірвання договору оренди з попереднім власником, оскільки такий договір припиняється щодо останнього, однак діє на тих самих умовах щодо особи, яка, набувши право власності на нерухоме майно, розміщене на орендованій земельній ділянці, з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, зокрема із сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Враховуючи вище викладене, з 2013 року, плату за фактичне користування прибудинкової території має сплачувати новий власник [PERSON] , яка фактично нею користується, та є власником приміщень, що на ній розташовані. Слід зазначити, що пунктом 2.4 Угоди про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 11.09.2007 року зазначено, що при зміні землекористувача, угода втрачає чинність з моменту реєстрації нової Угоди з новим землекористувачем. Отже, саме на землевласник та нового землекористувача покладений обов`язок укласти та зареєструвати Угоду з новим землекористувачем. Також суд враховує, що у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.03.2020 (справа №921/257/19) визначено, що: «22. Проте, слід мати на увазі, що у разі переходу права власності на майно, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, до нового власника з моменту набуття права власності на це майно переходить право оренди земельної ділянки, на якій вказане майно розміщене у тому самому обсязі та умовах, які були у попереднього власника. Отже, з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з частиною 2 статті 120 ЗК України. 23. Наведене також узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 08.06.2013 у справі №21-804а16, згідно з якою у частинах 1 та 2 статті 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №915/672/17, від 17.04.2018 у справі №922/2883/17, від 30.05.2018 у справі №908/1990/17, від 05.06.2018 у справі №920/717/17, від 20.06.2018 у справі №913/661/17, від 27.06.2018 у справі №921/613/17-г/17, від 05.09.2018 у справі №904/9027/17, від 04.10.2018 у справі №904/326/18, від 22.08.2019 у справі №921/3/19, від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц. 24. Таким чином, у разі переходу права власності на нерухоме майно, розміщене на земельній ділянці, яка знаходилася в користуванні саме відчужувача цього майна, новий власник майна набуває відповідне право користування цією ділянкою у тому ж обсязі та умовах, які були у попереднього власника, що, відповідно, передбачає припинення права користування цією ділянкою у попереднього землекористувача.». За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed