Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначили, що вони є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача, який протягом тривалого часу в ній не проживає. Але з реєстраційного обліку за адресою належної позивачам квартири відповідач добровільно не знявся. Збереження реєстрації відповідача за адресою належної їм квартири порушує права позивачів як співвласників на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Тому позивачі просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2022 року відкрито провадження в даній справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач відзиву на позов не подав. Інші заяви та клопотання від учасників справи суду не надходили. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились. Звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їхньої відсутності. В заявах також зазначили, що позов вони підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 грудня 1993 року Відділом приватизації житла Полтавського заводу газорозрядних ламп (а.с.5). За адресою даної квартири зареєстровано місце проживання відповідача - [PERSON] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 23 серпня 2019 року №16.1-09/14529, виданою Виконавчим комітетом Полтавської міської ради (а.с.8). Судом також встановлено, що відповідач у квартирі, розташованій за адресою [ADDRESS] , протягом тривалого часу не проживає, але з реєстраційного обліку за цією адресою не знявся. Факт не проживання [PERSON] за вказаною адресою, де зареєстровано місце його проживання, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі письмовими поясненнями сусідів позивачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили той факт, що [PERSON] дійсно з лютого 2021 року та по цей час не проживає та не з`являвся за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 45-51). Будь-які докази чинення власниками або іншими особами відповідачу перешкод у користуванні спірною квартирою сторонами до матеріалів справи не додані. Тому збереження реєстрації місця проживання відповідача за адресою належної позивачам квартири в той час, як він фактично залишив вказану квартиру, порушує право позивачів на вільне володіння, користування та розпорядження належним їм майном, та суперечить вимогам ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно якої громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 липня 2022 року у цивільній справі №552/1962/22 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] понад один рік. Підстави для збереження за відповідачем права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] судом не встановлені. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням як співвласникам [PERSON] , [PERSON] , визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов підлягає до задоволення в повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved