Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що [INFO] о 17:09 на сайті «Національний антикорупційний портал - Антікор», доменне ім`я - [INFO] було побуліковано статтю під назвою « [INFO] », яку можна знайти за посиланням [INFO]. У данній статі використано фотографію та персональні дані [PERSON] . Зазначену сторінку переглянуло 7389 осіб. Інформація у вищевказаній статті є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, у зв`язку з чим, порушує немайнові права позивача. По- перше позивач ніколи не був активістом ЛГБТ та гомосексуалістом. Позивач має гетеросексуальну орієнтацію та завжди надавав перевагу жінкам. По-друге у вказаній статті йдеться про те, що позивач іммігрував до Швейцарії у 2015 році, оскільки, на думку автора статті, у Швейцаріі дозволені гей-партнерства і геї захищені законом. Разом з тим, у 2015 році позивач дійсно покинув Україну та переїхав на постійне місце проживання до Швецарії, але через намір укласти шлюб. Так, 21.09.2017 року позивач зареєстрував у м. Берн шлюб із [PERSON] . По-треє позивач надав інтерв`ю щодо його особистого ставлення до людей з нетрадиційною сексуальною орієнтацією і жодним чином не очікував, що нада ним інформація буде створена та його самого буде зараховано до прихильників ЛЛГБТ, хоча осибисто він ставиться до них нейтрально. По-четверте, незважаючи на те, що позивач переїхав на постійне проживання до Швейцарії, там також є вели громада громадян країн СНД. Зазначена стаття була поширена у місцевих соціальних групах, і не дивлячись на те, що позивач не є геєм та має звичану сексувальну орієнтацію, над ним все одно почали глузувати та всіляко знущатись. Саме з соціальних груп позивач і дізнався, що є вкзана стаття, яка була розміщена на інтерент-виданнях. Після розміщення інформації, деякі знайомі у Швейцарії перестали з ним навіть вітатись. Це дуже вплинуло на психологічне здоров`я позивача, оскільки він тільки переїхав до Швейцарії і це був період адаптації до нової країни, людей, звичок, менталітету, період налагодження нових знайомств, соціальної адаптації на новому місці, а його навпаки почали цуратись та ображатись, хоча розуміли, що ця інформація є недостовірною, однак людське бажання домінувати над іншими шляхом приниження, деяким особам тяжко подолати. Отже, інформація, яка поширена, позивач вважає недостовірною, неправдивою, яка принижуєє честь, гідність та ділову репутацію та підлягає спростуванню, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.12.2020 року сприву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 27.04.2021 року згідно розпорядження № 552 здійснено повіторний авторозподіл справи, у зв`язку з відстороненням судді Миколаєць І.Ю. від здійснення правосуддя. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2021 року справу прийнято до провадження судді Журибеда О.М. та призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. києва від 11.10.2022 року здійснено перехід від розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] о 17:09 на сайті «Національний антикорупційний портал - Антікор», доменне ім`я - [INFO] було побуліковано статтю під назвою « [INFO] », яку можна знайти за посиланням [INFO]. Зокрема у вказаній статті зазначено (дослівно, російською мовою) « [PERSON] , представитель ЛГБТ, иммигрант: « Меня овут [PERSON] , мне 37 лет, и я нетрадиционной ориентации. Родом я из города Полтава. Вся моя жизнь была очень трудно для меня. То что мне не очень интересны довечки, как женщины, но с ними мне интереснее общение, я заметил еще в школе. И многие начали замечать это и насмехаться. Тогда мы все еще не знали, что это и не могли обьяснить. Потом было училище, Армия и первый сексувальный контакт с девушками и парнями. В этом возрасти почти у всех парней происходит однополый контакт. Это интерес, опыт, адреналин. Но после этого случайного контакта я понял, что я не такой, как все, и с парнями мне интереснее. После Армии , где у меня тоже были проблемы и несколько раз попытка изнасиловать, я работал в управлении уголовного розыска. Приходилось строить из себя крутого мачо, носить темную одежду, короткие стрижки и никаких розговором о моде, маникюре или косметологе. Это было табу. Однажды мое руководство случайно узнало, что я гей. Меня вызвали в кабинет, избили, слломали нос и потребовали по собсвенному желанию уволиться или мне подбросят наркотики и будет еще хуже. Я, конечно же, ушел после 5 лет роботы, хотя считался лучшим сотрудником отдела. Руководства не скрыло это, а еще и собщило об этом моим родителям. Родители меня не поняли, и вот уже 12 лет мы не общаемся. После этого я переехал жить в столицу, город Киэв . Там я дал интервью для гей-журнала «Один из нас» об этой истории в милиции. Мне предлагали помощь, чтобы покинуть Украину, но тогда я отказался. Киев- большой город, где легче затеряться, есть гей-клубы, гей-сауны, люди более культурные и толерантные но тоже есть проблемы. Я роботал в банке, в транспортный компании, в магазине, в салоне красоты, и везде были сложности. Приходилось играть не быть собой. Я не мог, к примеру, носить серьги или яркую одежду. Я не мог курить тонкие сигареты. Все лезли в мою личную жизнь, искали мои социальніє страниці, со временем узнавали о моей нетрадиционной ориентации и мне приходилось уходить. На последнй работе, в 2014 году, где я был руководителем, меня избили и повередили мениск. А я всего лишь встал на защиту победительницы Евровидения , [PERSON] . Со временем так же и мои соседи начали понимать, кто я и постоянно жгли мне кнопку звонка и плевали на двери, не здоровались. В который раз в Киэве хотят провести гей-парад и сново нам, геям, поступают угрозы, официальныэ угрозы через СМИ, угрожает даже руководство страны. Хотя это не такой гей-прайд, как, например в Европе или в Америке. Ето смкромное и тихое мероприятие на окраине города, но даже ето почему то нельзя. В 2015 году, по рекомендации друзей, в се же покинул Украину и попросил убежище в Швейцарии. В Швейцарии разрешены гей-партнерства, геи защищены законом, здесь домократия. Конечно, это не означаэт, что в Европе все любят геев, но здесь никто просто так тебя не оскарбит, не ударит и не уволит с работы из за сексуальной ориентации. Поетому украинцы, так и рвуться в ЕС. Некоторые европейци считают, что все же можно жить в Украине, будучи геем, если не устраивать гей-прайды, не одеваться вызывающе. Я всегда отвечаю им, что где же они видят в етом полноценную жизнь и демократию? Ведь они привыкли жить так, как им хочеться и делать то, что они хотят, не скрываться. Смогли бы они жить в Украине так, как они живут в Европе? Они просто уже не замечают, как защещены законом и как ходят каждый год в июне на гей-прайд. В 2015 году я читал и смотрел в СМИ что происходило в Киеве во время попытки провести очередной гей-прайд. Читал негативные коментарии мэра Киэва [PERSON] . Читал негативные комментарии простых людей о том, что геев надо отправить в АТО, что в стране война и не до веселья. Очень страшно было читать такие комменты от женщин которые призывают убивать или кострировать женщин которые призывают убивать или кастрировать геев. И при все этом Президент страны дал добро на проведение гей-прайда 2015. Опять же, что это за страна, где не подчиняються Презибденту? Почему люди думают что геев нет в АТО? Я люблю Украину , я люблю украинцев, наши традиции, нашу кухню, но жить я там больше не хочу. Это не жизнь, а виживание, это борьба. Я устал бороться, я не верю в перемены. Я хочу спокойной и нормальной жизни. Сейчас я сново читаю угрозы в отношении геев. Снового угрожают сорвать гей-прайд 2016. Кто эти люди? Кто дал им власть? Почему Президент не защищает своих граждан? Как можно проситься в ЕС, если в Украине такие проблемы? Я думаю, что Украина еще не готова быть в Европе. В украине не защищены геи и не только геи. Я желаю удачи всем смельчакам, которые в который раз будут бороться за свои права за права людей с нетрадиционной ориентацией и рисковать своими жизнями в июне на гей-прйде. Только благодаря таким смелым людям Украина всегда будет сильной и независимой. Всем добра!» (а.с.8-9). 27.11.2019 року адвокат Башловкой А.М., який діє в інтересах [PERSON] направив листа на електронну адресу відповідача [INFO] з проханням видалити розділ статті який містить інформацію про [PERSON] , оскільки вона не відповідає дійсності та шкодить його честі і гідності (а.с. 46). 11.12.2019 року Башловкой А.М. , який діє в інтересах [PERSON] повторно направив на електронну адресу відповідача [INFO] листа з проханням видалити статтю, що стосується його клієнта (а.с. 47-48). Згідно довідки з відомостями про власника веб-сату або інформацією про його встановлення від 10.09.2021 року № 303/2021-Д, [PERSON] може мати відношення до створення та функціонування веб-сайту [INFO] та є ймовірним власником чостаннього, крім того, власником зазначеного веб-сайту є реєстрант доменного імені [INFO] - компанія Teka-Group Founddation (ТЕКА-ГРУП ФАУНДЕІШН), якщо інше не визначене умовами договору між останнім та отримувачем послуг хостингу та/або володільцем облікового запису, або якщо такий договір відсутній (а.с.70-76). У відповідності до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням - висловлюванням, яке не містить фактичних даних, за виключенням винятком образи чи наклепу, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у вказаній Постанові, позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Статтею 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. При цьому, суди мають враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини щодо різниці між фактами та оціночними судженнями, рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ, як джерело права. Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 8 липня 1986 р. по справі у справі «Лінгенс проти Австрії» та від 25 червня 1992 року по справі «ТоргейрТоргейрсон проти Ісландії» вказано, що «слід чітко розрізняти факти та оцінні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню». У пункті 3 рішення по справі «Дюльдін і Кіслов проти Росії» від 31.07.2007 р. зазначено, що «Суд постійно дотримувався тієї точки зору, що наявність фактів може бути продемонстровано суду, що розглядає позов про деформацію, то правдивість оціночних суджень доведенню не підлягає». Оспорювану інформацію можна перевірити на предмет її істинності, дійсності. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно зі ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини визнання гідності, яка властива всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статей 28, 68 Конституції України, ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності; гідність та честь фізичної особи є недоторканними та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів У країни, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 10 Конвенції про захист людини і основоположних свобод передбачено обмеження при вираженні своїх поглядів: «Кожен має право на свободу вираження поглядів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві … для захисту репутації чи прав інших осіб…». У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим у явленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації. Відповідно до ст. ст. 76, 80, 81 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем стосовно позивача було поширено інформацію, яка не відповідає дійсності і спростовуються матеріалами справи. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Поширення спірної інформації (статтю) яке позивачем не надавалось, порушує його особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам. Відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до ч. 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідно до п.п. 24,25 постанови Пленуму Верховного Суду України якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо).У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності є всі підстави для задоволення вимог позивача. Враховуючи викладене, а також обставини справи, суд дійшов висновку, про задволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, з відповідача Національний антикорупційний портал «Антікор» на користь позивача підлягає стягненню сплачений [PERSON] судових збір в повному обсязі, а саме: в розмірі 1681, 60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved