Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

13.10.2022 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.08.2022. В даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча фізично здоровий, інших утриманців не має, офіційно працевлаштований в мережу супермаркетів «АТБ», а тому може надавати допомогу. За таких підстав позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 20.10.2022 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Позивач, належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавала. Відповідач, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавав. 07.11.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Відзив мотивований тим, що відповідач належним чином виконує свої батьківські обов`язки, постійно надає матеріальну допомогу дитині, завжди купує їй все необхідне (одяг, іграшки, речі тощо). Також відповідач регулярно відвідує дитину, цікавиться її життям, піклується та дбає про неї. Крім того, відповідач зазначає, що позивач йому не повідомляла про те, що дитина потребує постійного медичного нагляду та не надала до позовної заяви будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин. Також відповідач повідомив, що він з 22.11.2021 працює в ТОВ «Логістик Юніон» молодшим комірником, отримує заробітну плату, яка у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України та військовим станом є нестабільною та недостатньою. Крім того відповідач сплачує два кредити, які були оформлені разом з позивачем під час їх перебування у шлюбі. Ознайомившись зі змістом позовної заяви, відзиву на позовну заяву, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.12.2018, який було розірвано рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.08.2022 (а.с. 6). Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади № 2022/000660088 від 27.09.2022 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 5). Як вбачається з довідки № 66 від 07.10.2022, виданої головою квартального комітету № 1 «Міська лікарня» донька позивача [PERSON] , 2019 року народження, проживає разом з матір`ю за вказаною вище адресою та знаходиться на її утриманні (а.с. 9). Крім того, відповідно до копії договору про визначення місця проживання дитини від 27.06.2022, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 164, сторони досягли згоди щодо істотних умов утримання дитини, визначення місця її проживання та участі батьків у спілкуванні з дитиною та її виховання. Разом з тим, як вказує в позові позивач, відповідач в добровільному порядку не надає їй матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, достатньому для забезпечення її потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання доньки, її фізичного та духовного розвитку, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача. Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що виконує свої батьківські обов`язки належним чином та постійно надає матеріальну допомогу дитині. Крім того відповідач офіційно працевлаштований, однак має нестабільну заробітну плату, при цьому сплачує кредити, які були оформлені під час шлюбу з позивачем. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, на підтвердження своїх заперечень відповідачем надано копію квитанції від 12.10.2022 про придбання дитячого одягу на суму 1497, 98 грн.. Однак вказаний доказ не свідчить про достатнє і постійне забезпечення відповідачем потреб дитини. Більше того, навіть за умови добровільного утримання батьком дитини, вказане не позбавляє права матір дитини на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Так само не має правового значення і наявність у відповідача обов`язку щодо сплати коштів за кредитним договором. Крім того відповідач офіційно працевлаштований в ТОВ «Логістик Юніон» на посаді молодшого комірника з 22.11.2021, що підтверджується копією довідки доданою відповідачем до відзиву, а тому має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Вказане спростовує доводи відповідача про недоведеність позовних вимог та наявність підстав для відмови у їх задоволенні. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання спільної неповнолітньої дитини, про що свідчить поданий до суду позов, тому кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом зі спільною неповнолітньою дитиною сторін, належну матеріальну допомогу на її утримання не надає, але він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання цієї неповнолітньої дитини на користь позивача, яка проживає разом з дитиною на даний час. Таким чином позивачем доведена наявність підстав для стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про неможливість сплати ним аліментів в розмірі, якому просить позивач. При цьому надані відповідачем до відзиву копії кредитного договору та роздруківки з мобільного додатку про сплату щомісячних платежів не є належними доказами на підтвердження неспроможності сплати останнім аліментів на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку. Визначаючи розмір аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд також враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін та відповідача, відсутність доказів наявності на утриманні відповідача інших осіб та зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати дитину,приходить до висновку, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації України.

Outcome: approved