Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Теребовлянської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, та просить позбавити батьківський прав відповідача відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивовано тим, що відповідач, яка є матір"ю малолітньої дитини, свідомо усунулась та нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, ухиляється від догляду та утримання дитини. [PERSON] не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє материнських почуттів, піклування та турботи. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, зіславшись на доводи викладені у заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] виданого повторно 05.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] народився [INFO] , в графі мати вказана [PERSON] , в графі батько - [PERSON] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов заявника №02-24/33 від 16.09.2022 року, [PERSON] проживає із матір"ю [PERSON] та сином [PERSON] ; мати [PERSON] із заявником та сином не проживає, у вихованні сина участі не приймає, матеріальної допомоги синові не надає, спільного майна із заявником не має. Як вбачається із характеристики виданої директором Теребовлянського академічного ліцею ім. Я. Стецько, [PERSON] навчається у закладі з вересня 2018 року, 2018-2019 н.р. виховувався у дошкільній групі, з 2019- у початковій школі. За цей час проявив себе як добрий, вихований, життєрадісний та відповідальний учень. Вихованням дитини займається батько [PERSON] , саме він цікавиться шкільним життям дитини, відвідує усі заходи і шкільні збори, спілкується із класним керівником. Із матір"ю [PERSON] немає ніяких контактів, участі у навчанні і вихованні своєї дитини вона не бере. Згідно довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради №02-25/519 від 19.08.2022 року, [PERSON] , який зареєстрований і проживає в [ADDRESS] , має наступний склад сім"ї - син [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 21.10.2022 року №252 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] [INFO] , зважаючи на те, що мати дитини систематично та тривалий час не займається вихованням дитини; а батько дитини впродовж останніх 6 років самостійно виховує та утримує 9 річного сина. У висновку також вказано, що [PERSON] дійсно більше одного року не цікавилася вихованням сина [PERSON] , не передавала коштів на його утримання, хоча на даний час працює та має дохід. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] [INFO] , не відвідує сина, не телефонує, не цікавиться його станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги, у зв`язку з чим, враховуючи інтереси малолітньої дитини, необхідність умов для їх нормального виховання та розвитку, вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] . Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ч.ч. 2, 3ст. 193 Сімейного кодексу України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню сина, хоча за віком та станом здоров`я є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні сина, оскільки інших доказів суду не надано. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи майнові інтереси дитини, а також майновий стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідач ухиляються від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої доньки, хоча за віком та станом здоров`я є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні своєї дитини, оскільки інших доказів суду не надано. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved