Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Суббота Д.О., звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту визнання батьківства. Свою заяву мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер 5323281805:05:001:0066, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2500, кадастровий номер 5323281805:05:001:0064, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2100, кадастровий номер 5323281805:05:001:0067, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та належать спадкодавцю на підставі Державного акта на праві приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ № 049420, виданого на підставі рішення Дібрівської сільської ради 11 грудня 1997 року. В установленому законом порядку вона прийняла спадщину, звернувшись до державного нотаріуса 2-ої Миргородської державної нотаріальної контори Компанця Н. І. із заявою про прийняття спадщини. 11 листопада 1999 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за яким до спадкового майна увійшов лише будинок, без земельних ділянок. Тому вона звернулася до Миргородської районної нотаріальної контори №2 з наміром успадкувати земельні ділянки після батька за законом. Нотаріусом їй було роз`яснено, що згідно пункту 4.2. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Адже, як з`ясувалося при підготовці документів для оформлення спадщини, у її свідоцтві про народження серія [NUMBER] записи кульковою ручкою неможливо прочитати, а у витязі із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00035924924 від 23 червня 2022 року у графі «Відомості про батька» містяться лише ім`я « [PERSON] » та місце його проживання: Україна, Полтавська область, Миргородський район, с. Кітляри (Котляри російською мовою). У зв`язку з наведеним вона не може документально підтвердити родинні відносини між нею та батьком для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в органах нотаріату і змушена звернутися до суду. Просила встановити факт визнання батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно неї, [PERSON] , уродженки с. Кітляри, Миргородського району, Полтавської області, а також внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , від 08 червня 1957 року № 23, складеного Дібрівською сільською радою Миргородського району Полтавської області, та вказати її батьком - [PERSON] , уродженця с. Кітляри, Миргородського району, Полтавської області, громадянина України. Ухвалою суду від 29.09.2022р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.10.2022р. підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник заявниці- адвокат Суббота Д.О. заяву підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у ній. Представник заінтересованої особи до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає заявницю, вони сусіди. Аллу знає з народження, також знає батька та матір заявниці. Батько [PERSON] виховував свою доньку, піклувався про неї. Вони називали один одного «тато» та «донька». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою заявниці, знає її з народження. Мати [PERSON] померла. Батько [PERSON] жив з ними, виховував [PERSON] , допомагав в навчанні, видавав заміж, построїв хату, називав її донькою, а [PERSON] його - батьком. Вона приїжджала до нього, доглядала. Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч 2ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 13.04.1999р.), після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер 5323281805:05:001:0066, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2500, кадастровий номер 5323281805:05:001:0064, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2100, кадастровий номер 5323281805:05:001:0067, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та належать спадкодавцю на підставі Державного акта на праві приватної власності на землю серія ІІІ-ПЛ № 049420, виданого на підставі рішення Дібрівської сільської ради 11 грудня 1997 року. [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 11.11.1999р. державним нотаріусом 2-ої Миргородської державної нотаріальної контори Компанець Н.І., спадкоємцем після померлого [INFO] [PERSON] є [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.13). Як зазначено заявницею, при зверненні до Миргородської районної нотаріальної контори №2 з наміром успадкувати земельні ділянки після батька за законом, з`ясувалось, що у свідоцтві про народження заявниці серія [NUMBER] записи кульковою ручкою неможливо прочитати, а у витязі із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00035924924 від 23 червня 2022 року у графі «Відомості про батька» містяться лише ім`я « [PERSON] » та місце його проживання: Україна, Полтавська область, Миргородський район, с. Кітляри (Котляри російською мовою). У зв`язку з чим заявниця не може документально підтвердити родинні відносини між нею та батьком для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Як зазначено в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99, «положення про встановлення батьківства, викладені у ч.3 ст.53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин». Відповідно до п.п. 6,7 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 1 жовтня 1968 року. У відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою в шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства, може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства проводиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. Згідно із виписки із книг погосподарського обліку за 1958-1979 роки № 32, № 17, № 1, № 4, № 9, № 14, № 14 Миргородської міської ради Полтавської області від 22 липня 2022 року №3/03-20, [PERSON] є головою господарства, [PERSON] - дружиною, [PERSON] -донькою (а.с. 18-24). Відповідно до паспортних даних заявниці, остання по - батькові значиться як « [PERSON] » (паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданий 08.08.1997р. Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області). Як вбачається з рукописної копії свідоцтва про народження, яка завірена Виконавчим комітетом Дібрівської ради трудящих Миргородського району, батьком [PERSON] зазначено російською « [PERSON] » - а.с. 10. Таким чином, на підставі наданих письмових доказів та пояснень свідків, які пояснила, що знають заявницю з народження, її батьком є [PERSON] , який проживав з дружиною і двома доньками разом, судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , із 1955 року до 1986 рік, жили разом однією сім`єю, вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Від цих стосунків, [INFO] , у них народилася донька [PERSON] . Актовий запис був зроблений зі слів матері, оскільки батьки не перебували у шлюбі. За життя [PERSON] визнавав своє батьківство відносно доньки: проявляв турботу, піклування, забезпечував матеріально, займався вихованням та утримував, та ним було складено заповіт, яким заповідав майно дочці. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах, що мають юридичне значення», передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих стороною доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, врахувавши ту обставину, що в заявниці відсутній юридичний родинний зв`язок з батьком, а це унеможливлює в подальшому реалізацію її спадкових прав, дійшов до висновку про обґрунтованість вимог заявниці, у зв`язку з чим її заява про встановлення факту визнання батьківства підлягає задоволенню.

Outcome: approved