Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обгрунтування позову [PERSON] вказує, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] та рідним братом позивача. За життя мати заповіту не склала, тому сторони є спадкоємцями першої черги спадкування. Після смерті матері відкрилася спадщина на 1/3 квартири [ADDRESS] . Позивач та відповідач звернулися до Житомирської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Їхня мати останні 15 років хворіла, через похилий вік і тяжку хворобу була у безпорадному стані, перенесла два інсульти, після другого інсульту вона взагалі стала лежачою. 1 рік і 7 місяців мати була прикутою до ліжка та потребувала догляду та допомоги. І тільки позивач доглядала за нею, постійно відвідувала лікаря, купувала необхідні ліки, їжу, прала, готувала прибирала. Позивач проживала разом з матір`ю. Незважаючи на стан здоров`я матері відповідач нехтував своїм обов`язком по її утриманню. Відповідач проживає за 30 км від місця, де мешкала їх мати. За весь час він жодного разу не купив ліків, не приготував їжу, не відвідав з матір"ю лікаря, взагалі жодним чином не допомагав матері. Не цікавився її станом здоров`я. Весь тягар по догляду та утриманню ліг на позивача. Хоча відповідач усвідомлював свій обов`язок щодо утримання спадкодавця та мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій. Витрати на поховання також понесла позивач, відповідач допомоги у похованні не надавав. Мати потребувала допомоги та зверталася з таким проханням до відповідача особисто, через неї й інших спільних знайомих. Відповідач міг прийти до матері, поспілкуватися з нею, відвідати її в лікарні, сходити за ліками, принести їжу, однак не робив цього. Відповідач знав про хворобливий стан матері, але навмисне не допомагав їй. Зважаючи на умисне ухилення відповідача від надання допомоги матері та повне ігнорування ним її інтересів, вважала, що усунення його від спадкування буде співмірним з його негативною поведінкою. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вказавши, що вона проживала разом зі спадкодавцем матір"ю [PERSON] та здійснювала за нею догляд. Відповідач не приходив до своєї матері [PERSON] , не надавав їй допомоги. Позивач вказала, що мати 1 рік 7 місяців злягла та потребувала постійного догляду. З нею проживає її неповнолітній син, який їй допомагав. Відповідач маму провідував лише два рази як хворіла, більше не їздив. Вона зверталася до брата за допомогою, однак він казав, що немає матеріальної та фізичної можливості допомагати. Вважала, що по закону вона має право на спадщину. Як мати померла, то брат приїхав лише на її поховання, їй допомагали сторонні люди. Брат знав про стан здоров`я матері та необхідність допомоги їй, однак не допомагав. Просила позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідач допомоги спадкодавцю не надавав. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, заяв та клопотань не подавав. Відповідно до ст.128 ЦПК України про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подавав. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст.ст.223 ч.4, 280 ч.1 ЦПК України, мав можливість ухвалити рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено , що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вирішуючи спір про усунення від права на спадкування, суд повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, необхідно встановити чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтвержується копією свідоцтва про смерть (а.с.14). Позивач та відповідач є дітьми померлої та спадкоємцями за законом першої черги, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 15, 91). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.09.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної (сумісної або часткової власності) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/3 частці за кожним (а.с.16-17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частку вказаної вище квартири. Із довідки Волицької сільської ради від 05.01.2022 року № 12 видно, що позивач [PERSON] на день смерті матері [PERSON] дійсно проживала разом з нею, вели разом спільне господарство, доглядала матір, поховала за власні кошти (а.с. 9). Також судом встановлено , що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в іншому населеному пункті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35). Із довідки Волицької сільської ради від 04.01.2022 року № 7 видно, що [PERSON] згідно погосподарської книги №10 дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] і склад її сім`ї становив: дочка - [PERSON] , онук - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на даний час зареєстровані і проживають за вищевказаною адресою ( а.с.10). Із довідки та заяви [PERSON] видно, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , вона доглядала матір [PERSON] до дня її смерті та поховала її за власні кошти, нижче підписані сусіди [PERSON] підтверджують своїми підписами, що [PERSON] дійсно проживала і доглядала матір [PERSON] до дня смерті останьої і всі грошові кошти витрати, пов`язані із зазначеними подіями взяла на себе, сусіди: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9). Приписами ст.1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із спадкової справи № 410/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] заведеної Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області вбачається, що за матеріалами спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , були подані заяви про прийняття спадщини: 15.09.2021 року за № 1015 дочкою [PERSON] , [INFO] та 10.01.2022 року за № 2 сином [PERSON] , [INFO] . Інших заяв про прийняття спадщини не надходило (а.с.64-98). Посилаючись на норму ч. 5 ст. 1224 ЦК України, позивач просить усунути відповідача від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] .. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15 (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17 (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19). Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №337/6000/15 (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі №404/2163/16 (провадження № 61-15926св18). Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Підставою для задоволення позову про усунення від права на спадкування за законом є в тому числі і знаходження спадкодавця в безпорадному стані. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів. Із декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу видно, що пацієнтом є [PERSON] , а довірена особа пацієнта для повідомлення у разі настання екстренного випадку з пацієнтом зазначена [PERSON] (а.с.11-12). Із виписок з медичної карти (а.с.44-45, 99-101), довідок лабораторії загальної практики сімейної медицини Волицької сільської ради Старокотельнянської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини видно, що [PERSON] періодично зверталася до лікаря та перебувала на лікуванні у денному стаціонарі з діагнозом атеросклеротичний кардіосклероз, потребувала постійного індивідуального догляду з 09.04.2021 по 14.04.2021 року, також перебувала у важкому стані з 23.06.2021 по 05.07.2021 року (а.с.115-116). Із товарних чеків видно, що витрати на поховання становили 2056 грн. та 1800 грн. (а.с.46). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що родину [PERSON] знає давно, біля 40 років. [PERSON] жила зі своєю мамою, коли її мама злягла, то доглядала її [PERSON] . [PERSON] може два рази приїздив. [PERSON] дуже добре доглядала за мамою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою по під"їзду [PERSON] та добре знає їхню родину. Мама позивача, [PERSON] , хворіла та десь за рік до смерті злягла та потребувала догляду. Позивач постійно доглядала її, оскільки проживала з нею у квартирі. Відповідач, [PERSON] , який є сином померлої та братом позивача, приїздив декілька разів до матері, проте постійної допомоги не надавав. На даний час [PERSON] проживає у спадковій квартирі. Із показань свідків видно, що факт умисного ухилення відповідача від надання допомоги матері [PERSON] та потребу в такій допомозі саме від відповідача, вказаними показаннями не підтверджується. Разом з тим, позивач та свідки підтвердили, що [PERSON] декілька разів навідував матір [PERSON] , та позивач [PERSON] , яка проживала разом з матір`ю, прибирала, прала, готувала, здійснювала постійний догляд за хворою матір"ю. В порушення приписів норм процесуального права щодо обов`язку доказування і подання доказів, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавець [PERSON] потребувала допомоги саме від відповідача [PERSON] , а останній свідомо ухилявся від надання такої допомоги спадкодавцю. Під час судового розгляду позивач не довела, що спадкодавець за життя зверталася до сина [PERSON] з проханням про допомогу, догляд та утримання, від чого останній ухилявся. Отже, відповідач не вчинив умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Оскільки позивачем не доведено, що відповідач, який проживав в іншому населеному пункті, мав можливість матеріально та фізично допомагати матері та факт умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю як особі, яка через похилий вік і хворобу була у безпорадному стані, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для усунення відповідача від спадкування за законом щодо майна [PERSON] .. Позивачем не доведено сукупність обставин, які відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України можуть бути підставою для усунення відповідача від спадкування. Враховуючи викладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження підстави, з якими закон пов`язує можливість усунення відповідача від спадкування щодо майна спадкодавця, суд приходить до висновку, що вимоги позову є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Outcome: dismissed