Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

У серпні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" (далі - позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) витрати по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 49 500,00 грн., судовий збір в сумі 2 481,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.05.2013 між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування, забезпечений транспортний засіб «ВАЗ», р.н. [NUMBER] . 28.04.2014 року о 05 годині 30 хвилин, на перехресті вул. Братиславської - пров. Лісовий в м. Києві, відбулось ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Fiat», р.н. [NUMBER] та автомобіля марки «Volkswagen», р.н. [NUMBER] . При цьому, відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року особою винною в скоєнні даного ДТП визнано відповідача. Автомобіль «Fiat», р.н. [NUMBER] на момент ДТП було застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» і потерпілий отримав відшкодування завданих в результаті ДТП збитків у вказаного страховика. Таким чином, до ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», у відповідності до вимог ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», перейшло право вимоги до відповідальної особи. Вказане товариство звернулася з позовом до ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" про виплату страхового відшкодування і за рішенням Господарського суду м. Києва від 22.07.2015 року у справі №910/15291/15 позивач виплатив на користь ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» 49 500,00 грн. страхового відшкодування. Крім того, у відповідності до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року у справі №754/8461/14-п, [PERSON] керував автомобілем марки «ВАЗ», р.н. [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Оскільки відповідач порушив умови договору страхування та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача виникло право вимагати стягнення збитків в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву з прохання розглянути справу просив без його участі, а також вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2022 року у вказаній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. 11.09.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» укладено Договір страхування наземного транспорту №К3Н0CPS-138B2LD, за умовами якого був застрахований транспортний засіб марки «Fiat», державний номер [NUMBER] . Відповідно до Договору страхування страховик повинен відшкодовувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу. 24.04.2014 року в м. Києві, сталося ДТП, в результаті якого зіткнулися застрахований транспортний засіб марки «Fiat», державний номер [NUMBER] , та транспортний засіб марки «ВАЗ-210994», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , у результаті чого застрахованому транспортному засобу було завдано пошкодження. Відповідно до Страхового акту №И-1397 від 23.05.2014 вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу марки «Fiat», державний номер [NUMBER] склала 65 463,91 грн. У зв`язку зі зверненням страхувальника до ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу останнім було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що складено відповідний страховий акт, видано наказ на здійснення виплати страхового відшкодування страхувальникові у розмірі 65 005,91 грн. Майнова шкода, завдана страхувальникові ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» була відшкодована останнім відповідно до умов Договору, однак постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року (суддя Журавська О.В.) справа №754/8461/14-п, винним у ДТП визнано [PERSON] (водій транспортного засобу марки «ВАЗ-210994», державний номер [NUMBER] ). Відповідно до єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність [PERSON] (власник транспортного засобу марки «ВАЗ-210994», державний номер [NUMBER] ) на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", відповідно до Полісу серія АС №4301181. Відповідно до Полісу АС №4301181 ліміт відповідальності ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія": за шкоду по життю та здоров`ю 100 000,00 грн., за шкоду по майну 50 000,00 грн., франшиза 500,00 грн. Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду м. Києва від 22.07.2015 року у справі №910/15291/15, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» 49 500,00 грн. витрат пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, 1 827,00 грн. судового збору (а.с. 15-17). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Крім того, у відповідності до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2014 року у справі №754/8461/14-п, 28.04.2014 року о 05:30 год. на перехресті вул. Братиславської - пров. Лісовий в м. Києві, [PERSON] керував автомобілем марки «ВАЗ», р.н. [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с. 25). У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. За умовами ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як вбачається із платіжних доручень, які наявні у матеріалах справи, ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" було виплачено на користь ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» суму коштів у загальному розмірі 51 327,00 грн., що включають в себе 49 500,00 грн. витрат пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування та 1 827,00 грн. судового збору (а.с. 9-13, 47-48). Отже, із водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і після неї відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння - відповідача по даній справі, слід стягнути в порядку регресу витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 49 500,00 грн. Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 481,00 грн.

Outcome: approved