Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

ТОВ «Рівнетеплоенерго» (надалі - позивач), діючи через свого представника Матляк Т.М., звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в розмірі 73 707 грн. 74 коп. та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на [PERSON] виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 73 707 грн. 74 коп. Ухвалою суду від 26 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. 04 жовтня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала частково в межах позовної давності. 06 жовтня 2022 року представником позивача подано заперечення на заяву відповідачки про застосування строків позовної давності, в яких вказала, що в задоволенні заяви відповідачки про застосування строків позовної давності необхідно відмовити, оскільки відповідачем здійснювалась часткова оплата за послуги, що свідчить про визнання свого боргу. Відповідачка 27 жовтня 2022 року подала відзив на заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, вказала, що часткова оплата нею комунальних послуг не є підставою для переривання строку позовної давності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про визнання боргу за спірний період, та вказала, що дані проплати це відшкодована пільга відповідно до ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", а тому вона самостійно не вносила оплату за наді послуги за спірний період. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив застосувати позовну давність та стягнути заборгованість в межах позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи та врахувавши обставини по справі, встановив наступне. Як встановлено, ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] , який зареєстрований на [PERSON] ). Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання. Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, протилежного суду не доведено. Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради № 6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг» (із відповідними змінами). Відповідач не виконує свого обов`язку по оплаті цих послуг, внаслідок чого за нею за період з лютого 2009 по травень 2022 року утворилася заборгованість в розмірі 73 707 грн. 74 коп., що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] . Згідно зі\~статтею 13 ЦК України\~цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 319 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України\~передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічні положення містить і стаття 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час розгляду справи. Обов`язок відповідача як власника квартири та споживача житлово-комунальних послуг, закріплений також у\~статті 162 Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відтак, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. Разом з тим, відповідачкою зроблено заяву про застосування позовної давності. За приписами\~ст.256 ЦК України\~позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно\~статті 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог частини першої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною п`ятою\~статті 261 ЦК України\~передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як визначено\~статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно вимог частин третьої та четвертої\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Проте, як вбачається із оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] за період з липня 2019 року по червень 2022 року відповідачу надавались послуги та нараховувалась плата за них. А отже, внесені відповідачем оплати можуть свідчити про оплату за послуги, що їй надані. Докази, які б свідчили про визнання боргу за спірний період відповідачем, в матеріалах справи відсутні, позивачем не подані. За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що заява відповідача про застосування строку позовної давності підлягає до задоволення. Позовні вимоги ТзОВ «Рівнетеплоенерго» є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до часткового задоволення, в межах строку позовної давності, з липня 2019 року по червень 2022 року. Відповідна заборгованість в межах позовної давності становить 23\~641 грн. 87 коп. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 796 грн. (23\~641 грн. 87 коп.*2481 грн 00 коп./73 707 грн. 74 коп.).

Outcome: approved