Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в якому просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 60008,74 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 липня 2016 року було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Майкопська 1-А» за адресою: 03118, місто Київ, вул. Майкопська, будинок 1-А згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 14 травня 2017 року було проведено Загальні збори співвласників ОСББ «Майкопська і- А», на яких згідно пит. 5 Протоколу №1 від 14.05.2017 року було прийнято рішення: управління багатоквартирним будинком за адресою : [ADDRESS] здійснює об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Майкопська 1-А» через свої статутні органи управління; прийнято на баланс ОСББ «Майкопська 1-А» від забудовника ТОВ «БІП» житловий будинок по [ADDRESS] . Згідно пит. 8 Протоколу №і від 14.05.2017 року було прийнято рішення про затвердження внесків на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій: для власників квартир (споживачів): дворівневий при сплаті - до 20 числа - 16,00 грн. за м. кв.; після 20 числа - 20,00 грн. за м.кв. Згідно з п. 3.1 Протоколу б/н від 28.10.2018 року було прийнято рішення розподілити на утримання будинку відповідно до частки майна - 13.50 грн. з кв.м. приміщення. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та одним із співвласників ОСББ «Майкопська 1-А» за адресою: 03118, м. Київ, вул. Майкопська, будинок 1-А згідно з Витягом з реєстру від 01.04.2017 року. За період з червня 2017 року по липень 2021 року включно у відповідача утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги, а саме по внескам на утримання будинку та прибудинкової території в сумі 60008,74 грн. Зазначив, що [PERSON] зобов`язана сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території, а невиплата обов`язкових до сплати внесків, прийнятих Загальними зборами ОСББ «Майкопська 1-А», є необґрунтованими та такими, що порушує права інших співвласників. На підставі викладеного позивач просив стягнути вказану заборгованість. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 20.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що відповідач з 27.03.2019 р. є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За період з дня отримання відповідачем права власності на Квартиру, тобто з 27.03.2019 р. по червень 2021 р. (включно) відповідачем внески на утримання будинку та прибудинкової території сплачувалися вчасно та у повному розмірі 719,55 грн. щомісячно. У розрахунку заборгованості, підготовленому позивачем, чітко зазначено, що кожному виставленому позивачем відповідачу рахунку щодо сплати щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території з 27.03.2019 р. по червень 2021 р. (включно) у розмірі 719,55 грн. відповідають регулярні оплати відповідачем таких рахунків у тому ж розмірі 719,55 грн., здійснені відповідачем в кожному наступному місяці. Тому, жодних підстав для звернення до суду з даним позовом у позивача немає. До того, як стати власником квартири з 27.03.2019 р., відповідач жодним чином квартиру не використовувала, оскільки до 27.03.2019 р. квартира була без внутрішнього оздоблення, сантехніки та меблів, внаслідок чого використання квартири відповідачем за призначенням було неможливим. Лише ставши власником квартири з 27.03.2019 р. відповідача розпочала у квартирі ремонтні роботи. При цьому, відповідач до 27.03.2019 р. робила деякі дрібні платежі на рахунок позивача, наприклад, оплачувала опалення місць загального користування в будинку, де знаходиться квартира, лише добровільно, без виникнення в неї такого обов`язку, бажаючи підтримати будинок в нормальному стані та бажаючи налагодити з мешканцями будинку - майбутніми сусідами-співласниками добросусідські відносини. Добровільне здійснення відповідачем таких дрібних проплат (в основному по кілька десятків гривень на місяць) не може свідчити про виникнення у відповідача обов`язку сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території. Оскільки, як було доведено вище, такий обов`язок виникає лише у власника об`єкта нерухомого майна, яким відповідач до 27.03.2019 р. не була. При цьому, відповідач звертає увагу суду і на те, що вона ніколи не брала жодної участі в роботі ОСББ та ніколи не підписувала жодних документів щодо його діяльності. Відповідач не має жодного відношення до появи її прізвища серед засновників (учасників) ОСББ в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач припускає, що або її прізвище з`явилося серед засновників (учасників) ОСББ помилково (тим більше, що адреса відповідача у цьому реєстрі записана неправильно), або підпис відповідача було кимось підроблено. Про свою наявність серед засновників (учасників) ОСББ відповідач дізналася лише нещодавно. Розрахунок, на думку представника відповідача, є значно завищеним та не відповідає дійсним обставинам справи. Представником відповідача у відзиві також наведено практику Верховного Суду. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. Також від представника відповідача надійшло клопотання про зобов`язання позивача направити представнику копію позовної заяви у формі, що відповідає вимогам чинного законодавства. Від представника відповідача також надійшла заява про застосування позовної давності до позовних вимог. 14.01.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що відповідач некоректно визначає початок настання заборгованості за кожен місяць. Згідно пит. 8 Протоколу №і від 14.05.2017 року було прийнято рішення про затвердження внесків на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій: для власників квартир (споживачів): дворівневий при сплаті - до 20 числа - 16,00 грн. за м. кв.; після 20 числа - 20,00 грн. за м.кв. Отже, обов`язок сплати за утримання будинку виникає до 20 числа поточного місяця (за відсутності вказівки на інше). Отже, з 21 числа кожного місяця виникає заборгованість за цей же місяць. Виходячи з цього, відповідачеві було нараховано інфляційні та 3% річних і за невчасну сплату внесків. Відповідач вказує кінцевою датою нарахування боргу за кожен місяць - 02.08.2021 рік. Вважає таку дату некоректною, оскільки вона не гнучка та не враховує всіх здійснених відповідачкою оплат. Нарахування позивача є більш точним, оскільки враховує оплати відповідача. Тобто, період заборгованості за місяць обрахований, починаючи з початку заборгованості за один місяць, та закінчуючи наступною оплатою, проведеною відповідачем. Останній період заборгованості закінчується 28.07.2021 року. Всі формули та алгоритми розрахунків позивачем надані, на відміну від відповідача. Тому, вважає нарахування позивача коректними та обґрунтованими, а підрахунки відповідача, є невірними, та не підлягають врахуванню судом при винесенні рішення. Що стосується позовної давності зазначив, що з довідки ОК«Б. І. П.» від 23.01.2020 року № 1/01-2020 вбачається, що відповідач мала заборгованість перед попереднім балансоутримувачем станом на 17.10.2016 року у розмірі 4443,18 грн. При цьому, як випливає з наданої ОК «Б. І. П.» картки рахунку 361, попереднім управителем за особовим рахунком [PERSON] здійснювалися нарахування за обслуговування будинку та території. Також з даної картки зазначено, що відповідач частково сплачувала за отримані послуги з обслуговування нерухомого майна. Також як вбачається з виписки з банку щодо всіх оплат відповідачки за 2017-2021 рр., що підтверджує і представник останньої, вона здійснювала часткову оплату за утримання будинку на рахунок позивача. Отже, всі згадані оплати свідчать про вчинення відповідачем дій щодо визнання нею боргу, тому є підставою для переривання строків позовної давності. Тому, починаючи з листопада 2017 року, позовна давність регулярно переривалася внаслідок вчинення [PERSON] оплат на користь позивача. Відповідач [PERSON] набула у власність квартиру на підставі довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом пайового внеску в повному обсязі від 25.10.2016 р., на підставі актів приймання-передачі нерухомого майна від 07.12.2016 р., та договору на пайову участь №20 від 17.10.2013 р. Крім того, абзацом 4 розділу III договорів № 20 та № 20/1 про пайову участь в ОК «Б. І. П.» і розподілі персоніфікованого пайового сертифікату від 17.10.2013 р. зазначено, що після повного внесення пайового внеску член кооперативу («Асоційований член кооперативу») набуває права власності на Об`єкт. Таке положення договору цілком узгоджується зі спеціальними нормами, що регулюють діяльність кооперативів. Відповідно до ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Таким чином, право власності на квартиру, дачу, гараж або іншу будівлю чи приміщення або їх відповідну частку члена житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу виникає при повному внесенні пайових внесків (ст.18 закону №1952- IV, ст.19 закону «Про кооперацію» від 10.07.2003 №ю87-ІV, ст.384 ЦК). Також, відповідач частково брала участь у компенсації витрат на опалення місць загального користування, про що безпосередньо зазначає представник. Не виникає сумніву, що це свідчить про визнання свого боргу відповідачем, оскільки жодні треті особи не перераховують на рахунок Позивача жодних добровільних пожертв. Водночас, саме такі дії свідчать про визнання обов`язку утримувати власне майно, що фактично перебувало у володінні, користуванні та розпорядженні відповідачки, та спільне майно будинку. Більше того, як випливає з довідки ОК «Б. І. П.» від 23.01.2020 року № 1/01-2020, відповідач мала заборгованість перед попереднім балансоутримувачем станом на 17.10.2016 року у розмірі 4443,18 грн. При цьому, як випливає з наданої ОК «Б. І. П.» картки рахунку 361, попереднім управителем за особовим рахунком [PERSON] здійснювалися нарахування за обслуговування будинку та території. Також з даної картки зазначено, що відповідач частково сплачувала за отримані послуги з обслуговування нерухомого майна. Тому, всі заперечення представника відповідача про невизнання зобов`язань з утримання нерухомого майна до 27.0.4.2019 року є необгрунтованими та нелогічними з огляду на попередню поведінку [PERSON] , тому не підлягають врахуванню судом. Фактично ж, зловживаючи недосконалістю та колізіями правового регулювання. відповідачка скористалася можливістю не проводити реєстрацію права власності на нерухоме майно одразу після отримання правовстановлюючих документів. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 липня 2016 року було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Майкопська 1-А» за адресою: 03118, місто Київ, вул. Майкопська, будинок 1-А згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 14 травня 2017 року було проведено Загальні збори співвласників ОСББ «Майкопська 1-А», на яких згідно пит. 5 Протоколу №і від 14.05.2017 року було прийнято рішення: управління багатоквартирним будинком за адресою : [ADDRESS] здійснює об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Майкопська 1-А» через свої статутні органи управління. Прийнято на баланс ОСББ «Майкопська 1-А» від забудовника ТОВ «БІП» житловий будинок по [ADDRESS] . Згідно пит. 8 Протоколу №і від 14.05.2017 року було прийнято рішення про затвердження внесків на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій: для власників квартир (споживачів): дворівневий при сплаті - до 20 числа - 16,00 грн. за м. кв.; після 20 числа - 20,00 грн. за м.кв. Згідно З п. 3.1. Протоколу б/н від 28.10.2018 року було прийнято рішення розподілити на утримання будинку відповідно до частки майна - 13.50 грн. з кв.м. приміщення. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та одним із співвласників ОСББ «Майкопська 1-А» за адресою: 03118, Київ, вул. Майкопська, будинок 1-А згідно з Витягом з реєстру від 01.04.2017 року. Підставою для звернення ОСББ «Майкопська 1-А» до суду з позовом стало виникнення у відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме заборгованості щодо сплати на утримання будинку та прибудинкової території. Так, за період з червня 2017 року по липень 2021 року включно у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 60008,74 грн. [PERSON] зобов`язана сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території, а невиплата обов`язкових до сплати внесків, прийнятих Загальними зборами ОСББ, є необґрунтованим та такими, що порушує права інших співвласників. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача зазначила, що за період з червня 2017 р. по 27.03.2019 р. внески на утримання будинку та прибудинкової території відповідачем не сплачувалися, оскільки на той час відповідач не була власником квартири. Право власності на квартиру у відповідача виникло з 27.03.2019 року, тобто з дня здійснення державним реєстратором державної реєстрації права власності відповідача на квартиру. До того, як стати власником квартири з 27.03.2019 р., відповідач жодним чином квартиру не використовувала, оскільки до 27.03.2019 р. Квартира була без внутрішнього оздоблення, сантехніки та меблів, внаслідок чого використання квартири відповідачем за призначенням було неможливим. Лише ставши власником квартири з 27.03.2019 р. відповідача розпочала у квартирі ремонтні роботи. Відповідач ніколи не брала жодної участі в роботі ОСББ та ніколи не підписувала жодних документів щодо його діяльності. Відповідач не має жодного відношення до появи її прізвища серед засновників (учасників) ОСББ в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач припускає, що або її прізвище з`явилося серед засновників (учасників) ОСББ помилково (тим більше, що адреса відповідача у цьому реєстрі записана неправильно), або підпис відповідача було кимось підроблено. Про свою наявність серед засновників (учасників) ОСББ відповідач дізналася лише нещодавно. Зазначила, що з відкритих джерел, багатоквартирний будинок в якому знаходиться квартира, не знаходиться на балансі позивача (ОСББ), а знаходиться на балансі Обслуговуючого кооперативу "Б.І.П.", а тому підстав для звернення з даним позовом до суду у позивача не має. Крім того, зазначила, що за період з дня отримання відповідачем права власності на Квартиру, тобто з 27.03.2019 р. по червень 2021 р. (включно) відповідачем внески на утримання будинку та прибудинкової території сплачувалися вчасно та у повному розмірі 719,55 грн. щомісячно, що підтверджується розрахунком позивача заборгованості відповідача, який позивачем було додано до його позовної заяви. У цьому розрахунку заборгованості, підготовленому позивачем, чітко зазначено, що кожному виставленому позивачем відповідачу рахунку щодо сплати щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території з 27.03.2019 р. по червень 2021 р. (включно) у розмірі 719,55 грн. відповідають регулярні оплати відповідачем таких рахунків у тому ж розмірі 719,55 грн., здійснені відповідачем в кожному наступному місяці. Тому, позивач вважає, що позовні вимоги щодо стягнення щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 27.03.2019 р. по червень 2021 р. (включно) є необґрунтованими. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на наступне. Відповідач некоректно визначає початок настання заборгованості за кожен місяць, оскільки згідно п. 8 Протоколу №1 від 14.05.2017 року було прийнято рішення про затвердження внесків на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій: для власників квартир (споживачів): дворівневий при сплаті - до 20 числа - 16,00 грн. за м. кв. ; після 20 числа - 20,00 грн. за м.кв. Отже, обов`язок сплати за утримання будинку виникає до 20 числа поточного місяця (за відсутності вказівки на інше). Отже, з 21 числа кожного місяця виникає заборгованість за цей же місяць. Виходячи з цього, відповідачеві було нараховано інфляційні та 3% річних і за невчасну сплату внесків. Відповідач вказує кінцевою датою нарахування боргу за кожен місяць - 02.08.2021 рік, однак вона не гнучка та не враховує всіх здійснених відповідачем оплат. Нарахування позивача є більш точним, оскільки враховує оплати відповідача. Тобто, період заборгованості за місяць обрахований, починаючи з початку заборгованості за один місяць, та закінчуючи наступною оплатою, проведеною відповідачем. Останній період заборгованості закінчується 28.07.2021 року. З урахуванням викладеного, нарахування позивача є коректними та обґрунтованими, а підрахунки відповідача, є помилковими та не підлягають врахуванню судом при ухвалені рішення. Щодо дати початку утримання будинку позивачем, то слід зазначити наступне. 14 травня 2017 року було проведено Загальні збори співвласників ОСББ «Майкопська 1-А», на яких згідно пит. 5 Протоколу №і від 14.05.2017 року було прийнято рішення: управління багатоквартирним будинком за адресою : [ADDRESS] здійснює об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Майкопська 1-А» через свої статутні органи управління. Прийнято на баланс ОСББ «Майкопська 1-А» від забудовника ТОВ «БІП» житловий будинок по [ADDRESS] . Згідно з ч.ч. 18, 19 ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж. У разі відсутності документації на багатоквартирний будинок колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, протягом півроку з дня державної реєстрації об`єднання відновлює її за власний рахунок. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Таким чином, загальними зборами прийнято рішення про управління будинком через статутні органи ОСББ, тобто про утримання будинку шляхом самозабезпечення. Правовий аналіз положень ч. 18 ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» дозволяє дійти висновку про те, що передбачений зазначеною нормою обов`язок попереднього балансоутримувача будинку з передачі документації на будинок об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку виникає у нього з дня державної реєстрації об`єднання та не залежить від прийняття об`єднанням рішення про передачу йому функцій з управління будинком та про прийняття будинку7 на баланс, оскільки будь-яких інших умов, крім державної реєстрації об`єднання, для передачі документації від попереднього балансоутримувача Законом не визначено. Також безумовними доказами початку утримання будинку є укладені з виконавцями послуг договори (додано до матеріалів справи ): договір № 01/08/2017К на надання послуг з комплексного обслуговування будинку [ADDRESS] від 01.08.2017 року; договір № 301029/6 про надання зі збирання, вивезення та захоронения твердих побутових відходів (ТПВ) від 29.12.2016 р.; Договір б/н про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту7 системи обмеження доступу від 01.09.2017 р. Отже, ОСББ «Майкопська 1-А» зареєстровано в передбаченому чинним законодавством порядку, рішення загальних зборів про управління будинком статутними органами ОСББ є чинними та не оскарженими, а тому відповідач зобов`язана сплачувати внески на утримання будинку з моменту фактичного набуття права власності на квартиру. Щодо дати виникнення у відповідача обов`язку утримувати власне майно, то слід зазначити, що відповідач [PERSON] набула у власність квартиру на підставі довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом пайового внеску в повному обсязі від 25.10.2016 р., на підставі актів приймання-передачі нерухомого майна від 07.12.2016 р., та договору на пайову участь №20 від 17.10.2013 р. Крім того, абзацом 4 розділу III договорів № 20 та № 20/1 про пайову участь в ОК «Б. І. П.» і розподілі персоніфікованого пайового сертифікату від 17.10.2013 р. зазначено, що після повного внесення пайового внеску член кооперативу («Асоційований член кооперативу») набуває права власності на Об`єкт. Таке положення договору цілком узгоджується зі спеціальними нормами, що регулюють діяльність кооперативів. Відповідно до ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Таким чином, право власності на квартиру, дачу, гараж або іншу будівлю чи приміщення або їх відповідну частку члена житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу виникає при повному внесенні пайових внесків (ст.18 закону №1952- IV, ст.19 закону «Про кооперацію» від 10.07.2003 №ю87-ІV, ст.384 ЦК). Також, відповідач частково брала участь у компенсації витрат на опалення місць загального користування, про що безпосередньо зазначає представник. Не виникає сумніву, що це свідчить про визнання свого боргу Відповідачем, оскільки жодні треті особи не перераховують на рахунок Позивача жодних добровільних пожертв. Водночас, саме такі дії свідчать про визнання обов`язку утримувати власне майно, що фактично перебувало у володінні, користуванні та розпорядженні відповідачки, та спільне майно будинку. Більше того, як вбачається з довідки ОК «Б. І. П.» від 23.01.2020 року № 1/01-2020, відповідач мала заборгованість перед попереднім балансоутримувачем станом на 17.10.2016 року у розмірі 4443,18 грн. При цьому, як вбачається з наданої ОК «Б. І. П.» картки рахунку 361, попереднім управителем за особовим рахунком [PERSON] здійснювалися нарахування за обслуговування будинку та території. Також з даної картки зазначено, що відповідач частково сплачувала за отримані послуги з обслуговування нерухомого майна. Отже, суд вважає за необхідне застосування даного принципу до поведінки відповідача у даних відносинах. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315CB018) зроблено висновок, що «доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». Так, поведінку відповідачки слід вважати недобросовісною, оскільки вона частково сплачувала за послуги як попередньому управителю майна, так і діючому, до реєстрації нею права власності на нерухоме майно в установленому порядку, чим забезпечувала утримання спільного майна. Тому, всі заперечення відповідача про невизнання зобов`язань з утримання нерухомого майна до 27.0.4.2019 року є необґрунтованими з огляду на попередню поведінку [PERSON] Фактично ж. зловживаючи недосконалістю та колізіями правового регулювання. відповідач скористалася можливістю не проводити реєстрацію права власності на нерухоме майно одразу після отримання правовстановлюючих документів. Проте, протягом чотирьох років її квартира не існувала у вакуумі. Об`єднання регулярно вчиняло дії щодо утримання будинку та прибудинкової території, несло ризик випадкового знищення, пошкодження майна, захищало спільне майно перед третіми особами та представляло інтереси співвласників. Як встановлено вище, згідно п. 8 Протоколу №1 від 14.05.2017 року було прийнято рішення про затвердження ів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій: для власників квартир (споживачів): дворівневий при сплаті - до 20 числа - 16,00 грн. за м. кв.; після 20 числа - 20,оо грн. за м. кв. Згідно з п. 3.1. Протоколу б/н від 28.10.2018 року було прийнято рішення розподілити внески на утримання будинку відповідно до частки майна - 13,50 грн. з кв.м. приміщення. З огляду на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальна площа якої становить 53о кв.м, місячний розмір внеску на утримання будинку і прибудинкової території становить: За утримання будинку та прибудинкової території, становили: 13.50 грн. (внесок на утримання будинку та прибудинкової території) х 53,3 кв.м. (площа приміщення) = 719.55 грн. на місяць. Згідно ст. 7 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у статуті має бути визначено порядок прийняття кошторису, створення та використання фондів об`єднання, включаючи резервні, а також порядок оплати спільних витрат. За змістом статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, між іншим, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та січного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання. Рішення Загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі та виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання. Відповідно до п. 2.4 Статуту. Об`єднання має право відповідно до законодавства та Статуту Об`єднання приймати рішення про надходження та витрати коштів Об`єднання; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів: здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених Законом та цим Статутом внесків та платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів: звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені Законом та Статутом Об`єднання внески та платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів власників. Згідно ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» печення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів: Враховуючи, що встановлення внесків на утримання будинку та прибудинкової території належить до виключної компетенції Загальних зборів власників ОСББ «Майкопська 1-А», та приймаючи до уваги, що у судовому порядку недійсність жодного із рішень не визнавалась, відповідач зобов`язана сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території. Підставою для стягнення зазначеного внеску є саме рішення Загальних зборів співвласників, оформлене Протоколом. Укладення Договору є не обов`язковим з огляду на ст.ст. 7, 10, 16, 17, 21 Закону України «Про об`єднаний співвласників багатоквартирного будинку» та з огляду на актуальну судову практику Верховного Суду, що вказані в окремому розділі даної Заяви. Також, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплатити послуги, якщо він ф:стично користувався ними. Відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Згідно з ч. і ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або стриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина 2 вказаної статті містить у своєму змісті посилання на положення ст. 11 Цивільного кодексу України, що є переліком підстав з яких виникають зобов`язання. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до господарсько-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому боржник зобов`язаний оплатити кредитору внесок в грошовій формі, а кредитор має право вимагати від боржника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей задля здійснення Об`єднанням статутної діяльності, є грошовим господарським зобов`язанням. Згідно п.3 ч.1 ст.161 Цивільного процесуального кодексу України передбачено стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та з відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. Отже, правовідносини, які склалися між [PERSON] та ОСББ «Майкопська1-А» є грошовим зобов`язанням, у якому серед інших прав і обов`язків сторін на відповідача покладено обов`язок з оплати встановлених Загальними зборами об`єднання платежів, якому кореспондує право вимоги кредитора згідно ч. 1 ст. 500 ЦК України - вимагати сплати зазначених коштів. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких во з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Аналогічна правова позиція підтверджується численною судовою практикою, в тому становою Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12, Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13. При цьому, основна заборгованість утворена шляхом додавання суми заборгованості за утримання будинків та прибудинкових територій та внеску до ремонтного фонду. Інфляційні нарахування обчислювалися за формулою: Борг за місяць * (індекс інфляції - 100) / 100;2) 3 % річних підраховані за формулою: Борг за місяць * 3/100/365*кількість днів заборгованості. Дні заборгованості обраховані, починаючи з початку боргу за один місяць та закінчуючи наступною оплатою, проведеною Відповідачем. Останній період заборгованості закінчується 28.07.2021 року. Отже, відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] щодо кв. [ADDRESS] заборгованість за сплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території, становить 26226,30 грн.; інфляційні нарахування становлять 8545,97 грн.; 3% річних становлять 25236,5 грн. Таким чином, на підставі ст.ст. 7. 10, 16, 17. 21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Статуту ОСББ «МАЙКОПСЬКА 1-А», ст.ст. 525. 526 Цивільного кодексу України, загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ОСББ «Майкопська 1-А» становить 60008,74 грн. При цьому слід зазначити, що відповідач є співвласником багатоповерхового будинку, користується спільним майном співвласників (ліфтами, сходами, під`їздами, прибудинковими територіями) та зобов`язаний був брати участь у їх утриманні. Відповідач жодного разу не звертався з претензіями щодо якості та переліку наданих послуг ОСББ «Майкопська 1-А» належним чином здійснювало утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у жодного із співвласників не виникало скарг чи претензій щодо цього. Відповідач частково здійснювала оплату внеску на утримання будинку та прибудинкової території, та інші комунальні послуги, тіш самим визнаючи надання йому послуг з утримання будинку та прибудинкової території, та наявність за собою зазначеного обов`язку та розуміючи підстави його неналежного виконання. Відповідач є співвласником багатоповерхового будинку, користувався спільним майном співвласників (ліфтами, сходами, під`їздами, прибудинковими територіями), тим самим визнаючи за собою зазначений обов`язок та розуміючи підстави його неналежного виконання. Крім цього, підтвердженням факту утримання будинку та прибудинкової території є: Договір № 01/08/2017К на надання послуг з комплексного обслуговування будинку [ADDRESS] від 01.08.2017 року; Договір № 301029/6 про надання зі збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів (ТПВ) від 29.12.2016 р.; Договір б/н про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту системи обмеження доступу від 01.09.2017 р. Такі договори були укладені в від імені та інтересах співвласників будинку, і надані за цими угодами послуги споживаються усіма співвласниками будинку без винятків. Стосовно тверджень відповідача, що її обов`язки як співвласника будинку щодо позивача виникають лише з моменту державної реєстрації права власності на квартиру 27.03.2019 року. Однак, з такою позицією суд не погоджується, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень речових прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до приписів пункту і частини і статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. При цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. За змістом статті 2 Закони України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав не є підставою набиття права власності, а е лише засвідченням державою вже набитого особою права власності. що унеможливлює ототожнення Факти набиття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Відповідні висновки викладені в Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 9іо/10087/18. Відповідні висновки також узгоджуються з позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 27.02.2018 у справі №925/1121/17, а саме: «При цьому у статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" наведено визначення державної реєстрації як офіційного визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація не є підставою набиття права власності, а є лише засвідченням державою вже набитого особою права власності, томи ототожнювати Факт набиття права власності з Фактом його державної реєстрації не можна». Подібні висновки також містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17. а також у постанові Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду у справі № 916/675/15. Таким чином, не можна ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Право власності на приміщення в багатоквартирному будинку виникає у відповідача [PERSON] на підставі довідки про членство особи в кооперативі та внесення таким членом пайового внеску в повному обсязі від 25.10.2016 року на підставі актів приймання-передачі нерухомого майна від 07.12.2016 року та договору на пайову участь №20 від 17.10.2013 року. Крім того, у розрахунку заборгованості міститься інформація про сплату відповідачем коштів за фактичне споживання електроенергії, водопостачання та водовідведення та опалення. Цей факт підтверджує фактичне проживання відповідача в квартирі, використання спільного майна, внутрішньо-будинкових мереж та прибудинкової території, що свідчить про її обов`язок сплачувати внески до ОСББ. Що стосується заявленого відповідачем строку позовної давності то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з довідки ОК «Б. І. П.» від 23.01.2020 року № 1/01-2020, відповідач мала заборгованість перед попереднім балансоутримувачем станом на 17.10.2016 року у розмірі 4443,18 грн. При цьому, з наданої ОК «Б. І. П.» картки рахунку 361, вбачається, що попереднім управителем за особовим рахунком [PERSON] здійснювалися нарахування за обслуговування будинку та території. Також з даної картки зазначено, що відповідач частково сплачувала за отримані послуги з обслуговування нерухомого майна. З виписки з банку щодо всіх оплат відповідача за 2017-2021 рр., вбачається, що вона здійснювала часткову оплату за утримання будинку на рахунок позивача, проти чого не заперечував представник відповідача. Отже, вищевказані оплати свідчать про вчинення відповідачем дій щодо визнання нею боргу, тому є підставою для переривання строків позовної давності. Отже, починаючи з листопада 2017 року, позовна давність регулярно переривалася внаслідок вчинення [PERSON] оплат на користь позивача. З урахуванням викладеного, підстав для застосування позовної давності немає. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено обставини на які вона посилалась як на підставу для відмови у задоволенні позову, а відтак вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved