Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 21.08.2019 з позовом до [PERSON] про відібрання малолітнього сина [PERSON] та визначення місце проживання дитини за місцем проживання позивача [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Поза волею позивача дитину забрав відповідач. Обмежує позивача у спілкуванні з дитиною. Відповідач бив позивача у присутності дітей та ображав нецензурною лайкою погрожує. Відповідач був двічи засуджений за ст.152 ч.1 КК України-вирок Хмельницького міськрайонного суду(суддя Данькова С.О., справа №1-2218/780/11), за ст.153 ч.2.ст.186 ч.2 КК України вироком Хмельницького міськрайонного суду від 20.06.2014р.(суддя Бурка С.В.). Відповідач змінював прізвище з [PERSON] на [PERSON] , для того щоб рахуватись таким, що немає судимості. Син [PERSON] дуже маленький, потребує материнського тепла і догляду. Дитина має проблеми із здоров`ям та є в такому віці, що не може бути влаштована в садочок, а позивач відповідно працевлаштована. У позивача є двоє дітей від попередніх шлюбів, за якими здійснюється належний догляд та піклування. [PERSON] звернувся в свою чергу із зустрічним позовом, в якому просив відібрати малолітнього [PERSON] від його матері [PERSON] та визначити місце проживання з ним. [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 29.04.2017 року. Від шлюбу є син [PERSON] [INFO] . Шлюб розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.09.2019 року. [PERSON] зловживає наркотичними речовинами, алкоголем, веде аморальний спосіб життя, не виконує батьківські обов`язки по утриманню малолітнього сина, психічно хвора. Всі питання пов`язані з розвитком, вихованням, утриманням дитини, її здоров`ям вирішує [PERSON] . [PERSON] є повністю дієздатним, працевлаштований, займається підприємницькою діяльністю, має достатній дохід для утримання сина. Позивач за зустрічним позовом забезпечений житлом, власником якого, квартири [ADDRESS] є його мати. В квартирі є окрема кімната, в якій буде проживати [PERSON] та його малолітній син. [PERSON] просив негайно відібрати дитину у [PERSON] та передати дитину батьку.Визначити місце проживання дитини з батьком. В судовому засіданні позивач та її представники підтримали позов та наполягали на його задоволені, заперечили зустрічні вимоги. Підтвердили, що [PERSON] , [PERSON] на момент розгляду справи живуть разом. З [PERSON] проживає її малолітній син [PERSON] . [PERSON] не чинить перешкод у спілкуванні дитини з батьком. [PERSON] та його представник первісний позов не визнали, підтримали зустрічні вимоги. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснив, що обоє батьків були на засіданні комісії, проте [PERSON] фактично не надала ніяких документів, що унеможливило здійснення висновку по справі. Свідки до суду не прибули та пояснення не надавали. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 29.04.2017 року. Від шлюбу є син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Шлюб розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.09.2019 року. У [PERSON] є ще донька [PERSON] [INFO] , яка проживає окремо, син [PERSON] [INFO] ,син [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] [INFO] . Діти проживають із матір`ю за адресою її місця проживання в квартирі під номером [ADDRESS] . Із родиною разом проживає [PERSON] , мати [PERSON] . Малолітній [PERSON] проживає з [PERSON] з народження. За характеристиками дітей з навчальних закладів, вони характеризуються позитивно. [PERSON] є власником квартири під номером [ADDRESS] . На дату розгляду справи судом [PERSON] не працює у зв`язку з доглядом за дітьми, зокрема, доглядає новонароджену доньку [PERSON] 2022 р.н. [PERSON] працевлаштований отримує постійний дохід. Відомості щодо наявності у нього зареєстрованих об`єктів нерухомості до суду не надходило. Позивач проживає в квартирі [ADDRESS] , власником якого є його мати. Між сторонами склались неприязні, конфліктні відносини, що підтверджується зібраними у справі доказами, серед яких в тому числі письмові звернення [PERSON] до поліції з приводу завданих тілесних ушкоджень їй та її дитині [PERSON] 10.06.2020,11.06.2020 та 09.04.2021 Відповідно до Постанови Хмельницького міськрайонного суду від 15.06.2020,справа №686/14047/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні домашнього насилля щодо [PERSON] . Щодо [PERSON] та [PERSON] мали місце факти вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП, що підтверджується судовими рішеннями у справах. У 2019 році Хмельницький міськрайонний суд прийняв рішення про видання обмежувального припису [PERSON] строком на шість місяців із забороною перебування в місці проживання(перебування) [PERSON] . Відповідач змінював прізвище з [PERSON] на [PERSON] , був двічи засуджений за ст.152 ч.1 КК України-вирок Хмельницького міськрайонного суду(суддя Данькова С.О., справа №1-2218/780/11), за ст.153 ч.2.ст.186 ч.2 КК України вироком Хмельницького міськрайонного суду від 20.06.2014р.(суддя Бурка С.В.). За висновком судово-психіатричного експерта №260 від 13.05.2021 року [PERSON] виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання кількох психоактивних речовин(амфетаміни, канабіоїди), синдром залежності, епізодичне вживання. Висновки щодо вживання наркотичних речовин здійснені за результатами медичних оглядів:акт №105 від 12.01.2020 року та №178 від 23.01.2020 року. За матеріалами експертного висновку не представлено відомостей щодо проведення будь-яких аналізів для встановлення наркотичної, алкогольної залежності [PERSON] на момент проведення експертизи. За висновком судово-психіатричного експерта №259 від 13.05.2021 року [PERSON] будь-яким психічним захворюванням не страждає. Визначити особливості психічного стану [PERSON] у зв`язку із динамікою сімейного конфлікту не представляється можливим через те, що він раніше лікарем психіатром не оглядався та ніде його психічний стан не описаний. Будь-яких відхилень у психічному стані [PERSON] не відмічається. [PERSON] проявляє зацікавленість та прихильність як до матері, так і до батька в рівній степені. Прослідковується також висока емоційна прив`язаність дитини до брата [PERSON] . За висновком судово-психіатричного експерта №584 від 23.12.2021 року [PERSON] психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання наркотиків та алкоголю не страждає. Орган опіки та піклування не представив суду висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , пославшись на неповноту наданих документів. За висновком психолога від 9.11.2022 року [PERSON] відчуває важливу роль тісних братерських та сестринських взаємостосунків, у дитини є тісна емоційна прив`язаність із старшим братом [PERSON] . Орест до кола своєї родини включає себе, маму, брата, маленьку сестру, бабусю та батька. За медичними довідками від 19.10.22р., 07.11.2022р. [PERSON] за медичною допомогою до лікаря психіатра, лікаря нарколога не зверталась; ознак наркотичного сп`яніння немає. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Дитина не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства через те, що батьки не змогли зберегти шлюб. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків(усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання(ч.4, 6. ст.29 ЦК) Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Зважаючи на викладене, беручи до уваги безперервність проживання малолітнього [PERSON] з мамою [PERSON] в оточенні близьких йому людей:брата, сестер, бабусі, необхідність забезпечення для нормального розвитку дитини безпечного, стійкого середовища, що не є неблагополучним, відсутність доказів на обґрунтування здійснення перешкод [PERSON] у спілкуванні дитини з батьком, необхідність у спілкуванні дитини з обома батьками, недоведеність суду аморальної поведінки [PERSON] , зловживання наркотиками/алкоголем, суд вважає визначити місце проживання дитини з матір`ю. Відібрання дитини від батька, зважаючи на її проживання з [PERSON] з народження, є безпідставним. Визначення місця проживання дитини з матір`ю, беручи до уваги прихильність дитини до брата [PERSON] в тому числі, який з нею проживає, сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини та її стабільного середовища, що важливе для нормального психічного розвитку дитини. Відсутність доходу у [PERSON] не може бути визначальним при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, оскільки у зв`язку з народженням дитини доньки [PERSON] вона з об`єктивних причин не може реалізовувати трудову функцію внаслідок догляду за новонародженою. У зустрічному позові слід відмовити, за вказаних вище обставин. Судові витрати підлягають розподілу між сторонами в порядку передбаченому ст.141,142 ЦПК. На підставі викладеного,

Outcome: approved