Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Відділ у м. Дніпрі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Територіальна громада міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні шляхом скасування кадастрового номера та права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог почилаючись на те, що на підставі Договору дарування від 25.04.2003, виданого приватним нотаріусом Поповою І.В. та зареєстрованого в реєстрі під №1-1043 [PERSON] , [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS] . В березні 2021 року, позивачі вирішили приватизувати земельну ділянку по фактичному розташуванню належного їм домоволодіння та звернулися до землевпорядної організації ТОВ «СЕРВІС ЕКСПЕРТ М», для розроблення технічної документації та отримання кадастрового номеру на земельну ділянку. 23 березня 2021 року, позивачами було отримано лист №03/23-1 від ТОВ «СЕРВІС ЕКСПЕРТ М», відповідно до якого було повідомлено, що в результаті виконання геодезичних робіт виявлено, що на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером - 1210100000:01:356:0002 за адресою: [ADDRESS] . При цьому фактична межа між земельними ділянками проходить по існуючій огорожі, яка не співпадає з межами земельної ділянки з кадастровим номером - 1210100000:01:356:0002. Позивачами, було отримано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.04.2021 за кадастровим номером - 1210100000:01:356:0002, розташованій по [ADDRESS] . 21.04.2021 за запитами приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички К.Ю., було витребувано інформацію з «КП ДМБТІ ДМР» щодо права власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . 13.05.2021, була отримана відповідь №5381, відповідно до якої власником домоволодіння по [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.03.1993, виданого Четвертою Дніпропетровської державною нотаріальною конторою. 14.05.2021, була отримана відповідь №5423, відповідно до якої власниками домоволодіння по [ADDRESS] є позивачі по справі - [PERSON] , [PERSON] . Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.07.2021 право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 470, виданого 10.03.2020, приватним нотаріусом Агеєнко В.О. Дніпровського міського нотаріального округу. Оскільки, відповідач, є власником вищезазначеної земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:356:0002, розташованій по [ADDRESS] , позивачі в усному порядку звернулися до відповідача з вирішення питання щодо звільнення їх земельної ділянки. Однак, відповідач відмовилася вирішувати дане питання. Відповідно до витягу з ДЗК, площа земельної ділянки становить 0,09 га, що фактично неможливо, оскільки, відповідно до плану земельної ділянки, надавної КП «ДМБТІ» ДМР площа земельної ділянки становить 742 кв.м. Цей факт свідчить про порушення та розбіжності при присвоєнні кадастрового номера та в подальшому купівлі-продажу земельної ділянки. Крім того, спеціалістов ТОВ «СКРВІС ЕКСПЕРТ М» було зазначено, що коригування кадастрового номеру можливо лише при зберігання площі. Оскільки площа земельної ділянки більше ніж фактична, необхідно зменшити площу земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:01:356:0002, розташованій по [ADDRESS] , а зменшення не можливо без збереження кадастрового номеру. Отже, помилкове присвоєння кадастрового номеру з захватом земельної ділянки, яка належить позивачам порушує їх права, як власників домоволодіння [ADDRESS] на приватизацію земельної ділянки. На підставі зазначеного позивачі просять суд визнати кадастровий номер 1210100000:01:356:0002 на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , таким, що підлягає скасуванню; скасувати кадастровий номер - 1210100000:01:356:0002 шляхом скасування запису в Поземельній книзі на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки №470, виданого 10.03.2020, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Агеєнко В.О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 672471012101; скасувати право власності та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки №470, виданого 10.03.2020, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Агеєнко В.О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 672471012101 та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Ухвалою від 02.08.2021 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.07.2022 витребовані докази по справі. Ухвалою суду від 03.10.2022 закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті позовних вимог. 30.11.2022 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. В судове засідання позивачі та представник позивачів не з`явилися, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду клопотання з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] , треті особи Відділ у м. Дніпрі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, територіальна громада міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України,\~про причини\~неявки суд\~не повідомили,\~не надали\~заяв про\~розгляд справи\~за їх\~відсутності,\~не скористалися\~правом надання\~відзиву на\~позов,\~у зв`язку\~з чим\~суд за\~згодою позивачів\~вирішує справу\~у порядку\~заочного розгляду\~на підставі\~наявних у\~справі доказів. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьова проти України зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Верховний Суд України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, яка є обов`язковою для усіх суб`єктів правозастосування та судів, вказав на те, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі Фрідлендер проти Франції ). Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про призначене у справі судове засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що на підставі Договору дарування від 25.04.2003, виданого приватним нотаріусом Поповою І.В. та зареєстрованого в реєстрі під №1-1043 [PERSON] , [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS] . Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.07.2021 право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 470, виданого 10.03.2020, приватним нотаріусом Агеєнко В.О. Дніпровського міського нотаріального округу. Позивачі, з метою приватизувати земельну ділянку по фактичному розташуванню належного їм домоволодіння звернулися до землевпорядної організації ТОВ «СЕРВІС ЕКСПЕРТ М», для розроблення технічної документації та отримання кадастрового номеру на земельну ділянку. 23 березня 2021 року, позивачами було отримано лист №03/23-1 від ТОВ «СЕРВІС ЕКСПЕРТ М», відповідно до якого було повідомлено, що в результаті виконання геодезичних робіт виявлено, що на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] накладаються межі земельної ділянки з кадастровим номером - 1210100000:01:356:0002 за адресою: [ADDRESS] . 24.06.2015\~ Управлінням\~Держземагенства у\~м.\~Дніпропетровську Дніпропетровської\~області була\~проведена державна\~реєстрація земельної\~ділянки з\~кадастровим номером\~- 1210100000:01:356:0002 за місцем розташування: [ADDRESS] з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0900 га, що підтверджується Витягом з Держаного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1215865462021 від 21.04.2021. У вказаному витязі зазначено, що відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 № 10514 не зареєстровані. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно. Таким чином, кадастровий номер є унікальним. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно вимог ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Суд зауважує, що однією з умов для задоволення судом позову є встановлення факту порушення певного права позивачів саме відповідачем. Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI (в редакції на момент вчинення оскарженої реєстраційної дії, далі -Закон № 3613) державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. При цьому, за визначенням, наведеним у ч.1 ст.1 Закону № 3613, державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. В свою чергу, у відповідності до ч.ч.1, 3, 4 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування ділянок земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Також у ч.9 ст.24 Закону № 3613 передбачено, що при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Отже, дії з внесення до Державного земельного кадастру (ДЗК) передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера складають державну реєстрацію земельної ділянки. При цьому у відповідності до ч.1 ст.26 Закону № 3613 при відкритті Поземельної книги відомості до неї вносяться на підставі документації, яка подана для державної реєстрації земельної ділянки (крім відомостей про власників та користувачів земельної ділянки). Стаття 25 Закону України «Про землеустрій» встановлює види документації із землеустрою, серед яких: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Тобто існують певні види документації із землеустрою, які визначаються в залежності від мети формування земельних ділянок. При цьому згідно з ч.ч.2-6 ст.24 Закону № 3613 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності). Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.\~Також у п.107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 № Г051 (в редакції на момент вчинення оскарженої реєстраційної дії; далі\~Порядок № 1051) встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. У відповідності до п.110 Порядку № 1051 для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ. При цьому згідно з п.115 Порядку № 1051 державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки. Отже, наведені правові норми, у контексті спірних правовідносин, свідчать, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі певного пакету документів, який, зокрема, включає технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому функції зі здійснення такої державної реєстрації, які, серед іншого, полягають у прийнятті рішення про здійснення такої реєстрації або про відмову у її здійсненні, законодавцем покладено на державного кадастрового реєстратора. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Як вже вище зазначено, позивачами заявлено позовні вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровий номером1210100000:01:356:0002 за місцем розташування: [ADDRESS] ; скасування право власності та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки №470, виданого 10.03.2020, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Агеєнко В.О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 672471012101 у ДЗК , тобто фактично позовні вимоги ставляться до державного кадастрового реєстратора. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Між тим, позивачами не доведено суду належними, допустимими та достовірними доказами порушення їх прав саме відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. За таких\~обставин вищенаведені\~доводи позивачів\~не можуть\~слугувати підставою\~для визнання кадастрового номеру 1210100000:01:356:0002 на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , таким, що підлягає скасуванню; скасування кадастрового номеру - 1210100000:01:356:0002 шляхом скасування запису в Поземельній книзі на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки №470, виданого 10.03.2020, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Агеєнко В.О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 672471012101; скасування права власності та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки №470, виданого 10.03.2020, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Агеєнко В.О., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 672471012101, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.\~\~ Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу розмірі 15 000 грн., то суд зазначає наступне. Право на професійну правничу допомогу гарантованостаттею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст.\~15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1-5ст.\~137\~ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Відповідно до ст.17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36),від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази в обґрунтування понесених позивачами витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., розмір таких витрат має бути доведений і документально обґрунтований, він також повинен відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст.4 ЦПК України). Відповідно до\~статтей 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене у задоволенні позовних вимогах щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу розмірі 15 000 грн. слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачами віднести на їх рахунок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed