Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

В березні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину будинку. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Вона, [PERSON] є першою дружиною [PERSON] та мати двох його дітей [PERSON] , 1972 року народження та [PERSON] , 1978 року народження. Під час 23 річного шлюбу з [PERSON] що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб номер 00019821704 був спільно побудований будинок за адресою їх сумісного проживання, [ADDRESS] ) що підтверджується рішенням про забір та зарахування у фонд Хмельницької міської ради від 24 грудня 1975 року. 16.05.2019 колишня друга дружина [PERSON] не повідомивши державного реєстратора нотаріуса Латюк І.М. про те, що вона не приймала участь у будівництві будинку отримала свідоцтво на право власності номер [NUMBER] , на підставі свідоцтва про спадщину номер ННЕ 219145р. Номер 2-580 видатного 16.05.2019. Це свідоцтво було скасовано за судовим позовом номер 560/7316/20 доньки її померлого сина [PERSON] - [PERSON] . Таким чином, враховуючи те, що вона та її чоловік [PERSON] спільно побудували будинок за адресою [ADDRESS] , вона має право на отримання права власності або співвласності на частину будинку. В лютому 2022 року позивач подала до суду заяву про зміну предмета спору, в якій вказала, що під час підготовчих судових засідань за ухвалами суду, було витребувано ряд документів щодо обставин справи з яких стало відомо деталі набуття права власності на спірний будинок за адресою [ADDRESS] . Хмельницька обл. та осіб які причетні до спірних правовідносин. Із витребуваних судом документів, зокрема було з`ясовано, що її померлий колишній чоловік [PERSON] зареєстрував на себе право власності, на житловий будинок під [ADDRESS] , згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 липня 2006 року. Відповідно до рішення суду, за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] . У позовній заяві, на підставі якої було ухвалено вищевказане рішення суду від 21 лютого 2006 року зазначалося, що [PERSON] проживав до 1975 року в житловому будинку в [ADDRESS] . Вказаний будинок належав його батькові. В 1971 році, на земельній ділянці, якою користувався його батько, він розпочав будівництво власного будинку, яке закінчив у 1975 році. В цьому ж році він з сім`єю вселився в новозбудований будинок і проживав у ньому. В подальшому, на підставі вище вказано рішення суду від 21 липня 2006 року за [PERSON] було зареєстровано право власності, на зазначений вище будинок і згідно довідки управління архітектури та містобудування Хмельницької міської ради від 14 вересня 2006 року № 1/12-1637 присвоєно адресу [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] 16 травня 2019 року дружина померлого [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвала за собою право власності 1/2 частку житлового будинку під [ADDRESS] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03 березня 2021 року справа № 686/4963/20, яке набрало законної сили, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом виданого 16 травня 2019 року державним нотаріусом першої Хмельницької державної нотаріальної контори Латюк І.М. на 1/2 частину житлового будинку під [ADDRESS] . Інші спадкоємці [PERSON] своїх прав, на спадкове майно не реєстрували, що підтверджується копією інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 275767216 від 21 вересня 2021 року. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Таким чином, оскільки житловий будинок був побуваний за час спільного подружннього життя її із колишнім чоловіком [PERSON] , то вона має право на 1/2 частку у спільному майні подружжя, а саме у будинку за адресою [ADDRESS] . З врахуванням наведеного, заяви про зміну предмета позову, позивач просить: визнати за нею право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою [ADDRESS] з господарськими будівлями, а саме житловий будинок - Ж-1 загальною площею 57,2 кв., житловою площею 33,8 кв.м., з прибудовою «к», топочною «м» та гаражем Б. Ухвалою суду від 12.10.2021 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Хмельницьку міську раду. Ухвалою суду від 25.11.2021 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали просили задоволити з підстав зазначених в позовній заяві, з врахуванням заяви про зміну предмета спору. Позивач суду також пояснила, що під час шлюбу в 1971 році вони будували добудову до основного будинку по [ADDRESS] , на земельній ділянці [PERSON] , який дав на це дозвіл. Вони добудували 44 кв.м., ще було тимчасове будівництво з цегли, тому просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, представник суду пояснив, що будинок добудовував [PERSON] , за період спільного проживання позивача з чоловіком добудови не було. Відповідач суду пояснила, що її батько в 2000 році також добудував кухню та ванну і ця частина в експлуатацію не вводилась. Крім наведеного подали до суду заяву про застосування строків позовної давності до усіх вимог позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечив, оскільки мама є забудовником, було побудовано дві кімнати і веранду. Він також будував фундамент після розлучення батьків. Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішенні позовних вимог покладалась на думку суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що 23.10.1971 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який було розірвано 04.08.1994 року, про що було складено актовий запис №785. Рішенням Хмельницького міського народного суду в справі №2-1981/75 від 24.12.1975 року було задоволено позов Хмельницького міськвиконкому до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та безоплатно вилучено і зараховано до фонду місцевої Хмельницької міськради депутатів трудящих самовільно збудований другий житловий будинок в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці виділеній [PERSON] . Рекомендовано Хмельницькому міськвиконкому вирішити питання про надання вказаної квартири другого будинку сім`ї відповідача [PERSON] . Рішення вступило в законну силу 04.01.1976 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.07.2006 року в справі №2-2429/06 задоволено позов [PERSON] та визнано за ним право власності на житловий будинок «1», з прибудовою «к», топочною «м», по [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 01.08.2006 року. Зі змісту вказаного рішення суду від 21.07.2006 року вбачається, що [PERSON] являється співвласником земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] , про що 09.11.2004 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. У відповідності з схемою, виготовленою Хмельницьким БТІ, на вказаній земельній ділянці розміщений житловий будинок, який побудований без дозволу міськвиконкому на будівництво. На підставі вказаного рішення суду 28.08.2006 року Хмельницьким БТІ проведено реєстрацію права власності за [PERSON] на будинок [ADDRESS] . Згідно довідки Управління архітектури та містобудування від 14.09.2006 року №1/12-1637 виданої [PERSON] , житловому будинку присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , і після його смерті з заявами про прийняття спадщини до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори звернулись: [PERSON] син; [PERSON] дружина; [PERSON] онука на частку належну батькові [PERSON] , який помер [INFO] . 16 травня 2019 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Урбанській Валентині Миколаївні видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку під номером [ADDRESS] , належного [PERSON] , який помер [INFO] з врахуванням частки у спадщині відповідача [PERSON] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.03.2021р. визнано недійсним та скасувано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 травня 2019 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Латюк І.М., на одну другу частину житлового будинку під номером [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 липня 2006 року, зареєстрованого Хмельницьким бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером 15844540 від 19 жовтня 2006 року та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 46897346 від 16.05.2019 року). Визнано за [PERSON] право власності на одну дванадцяту частину земельної ділянки\~ площею 0,0738 га (кадастровий номер 6825083600:03:002:0370) з цільовим призначенням для ведення будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У задоволенні решти вимог відмовлено. З матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що станом на 18.04.2006 року працівниками Хмельницького БТІ було складено поверховий план будинку [ADDRESS] , площа якого становила 55 кв.м., топочна площею 2.2 м. кв. В подальшому до Журналу обмірів та розрахунків площ житлового будинку вносились зміни 26.09.2019р. та 04.10.2019р. і загальна площа житлового будинку становить 68,5 м.кв., з яких житлова 33,8 м.кв., допоміжна 34,7 кв.м.. Згідно довідки Хмельницького БТІ станом на 23.03.2018 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з житлового будинку А-1, загальною площею 57,2 м.кв., житловою площею 33,8м.кв. Відповідно до примітки у довідці: житлова площа збільшилась на 17,1 м.кв. за рахунок переобладнання господарського приміщення під житлову кімнату, що не є самочинним. Згідно довідки Хмельницького БТІ станом на 04.10.2019 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з житлового будинку А-1, загальною площею 68,5кв.м., житловою 33,8кв.м. та гаража «Б». Відповідно до примітки у довідці: будівництво прибудови літ. «а2 площею 11,3 кв.м., гаража літ «Б» відноситься до будівельних робіт, що потребують отримання дозволу на їх виконання та введення в експлуатацію. Бувший житловий будинок «Ж-1», прибудова «к», топочна «м», по [ADDRESS] , згідно довідки управління архітектури та містобудування від 14.09.2006 року №1/12-1637 змінено на житловий будинок «А-1» по [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються: Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища; випискою з рішення Хмельницького міського народного суду в справі №2-1981/75 від 24.12.1975 року; рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.07.2006 року в справі №2-2429/06; матеріалами інвентаризаційної справи на будинок по [ADDRESS] ; копією спадкової справи заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] ; рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.03.2021р. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і\~розпорядження цим\~майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічні положення закріплено в ст. 60 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 24 Кодексу про шлюб та сім`ю ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного\~з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком\~коштовностей та\~предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Відповідно до ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Частиною 1 ст.61 Сімейного кодексу України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] з господарськими будівлями, а саме житловий будинок - Ж-1 загальною площею 57,2 кв., житловою площею 33,8 кв.м., з прибудовою «к», топочною «м» та гаражем Б було побудовано нею та її колишнім чоловіком [PERSON] в період їх шлюбу з 23.10.1971 року по 04.08.1994 року. З витягу про реєстрацію права власності від 19.10.2006 року №12214403 вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] (якому в подальшому було присвоєно нову поштову адресу [ADDRESS] ), було зареєстровано за [PERSON] 28.08.2006 року, тобто після розірвання шлюбу між останнім та позивачкою. В рішенні суду Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.07.2006 року в справі №2-2429/06 вказаних обставин також встановлено не було, як і не зазначено площі та дати будівництва будинку за адресою [ADDRESS] , право власності на який було визнано за [PERSON] .. Не підтверджує вказаних обставин і копія позовної заяви [PERSON] від 21.02.2006 року, оскільки він в позовній заяві зазначав, що він на земельній ділянці, якою користувався батько, розпочав будівництво власного будинку в 1971 року і закінчив в 1975 році. Позивач з [PERSON] зареєструвала шлюб лише в жовтні 1971 року і доказів того, що будівництво будинку розпочалось саме після реєстрації шлюбу між ними, а не раніше, суду надано не було. При цьому належними доказами вказані обставини не обґрунтовано та не підтверджено. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Хмельницька міська рада про визнання права власності на частину домоволодіння, слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed