Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д. В. про визнання виконавчого напису, вчиненого 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрованого у реєстрі за №55507 про стягнення з неї на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором 3292195 від 04 грудня 2020 року в розмірі 20 480 грн. таким, що не підлягає до виконання. В обґрунтування вимог позивач вказала, що вказаний виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства, а тому є таким, що не підлягає до виконання. Вказала, що вимогами ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Зазначила, що нотаріусом не було дотримано правил безспірності стягнення. Крім цього, вказала, що жодних повідомлень від відповідача чи приватного нотаріуса щодо наявності заборгованості вона не отримувала. Також, зазначила, що кредитний договір не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника Посилаючись на наведене, вважає, що є підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 04.10.2022 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. На адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить в задоволені позову відмовити, оскільки факт безспірності заборгованості позивача підтверджують документи, що були надані приватному нотаріусу. Їх перелік, обсяг і зміст відповідав вимогам переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. Також, вказав, що при укладанні кредитного договору з позивачем дотримався всіх вимог законодавства, а тому оскільки позивач належним чином не виконував умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів, відповідач був змушений звернутися до нотаріуса з метою захисту своїх цивільних прав, шляхом вчинення виконавчого напису. Твердження позивача, про те, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства не відповідає дійсності, є необґрунтованим та безпідставним. Посилаючись на наведене, просить відмовити у задоволенні позову. У судове засідання позивач не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав відзив, в якому просив розгляд справи проводити без їх участі. Треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватний виконавець Варивода Д.В. в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини. Згідно наявної у матеріалах справи копії договору №3292195 про надання споживчого кредиту від 04.12.2020 р., укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , остання отримала кредит в розмірі 6 000 грн. 00 коп., на строк 30 днів. Кредитний договір підписаний, з однієї сторони - директором ТОВ «Авентус Україна» власноручним підписом, а з іншої сторони [PERSON] - електронним підписом одноразовим ідентифікатором А669042, 04.12.2020 14:29:44. 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., вчинено виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 55507, за яким звернено стягнення із [PERSON] , як боржника за Кредитним договором 3292195 від 04.11.2020, укладеним з ТОВ «Авентус Україна». У виконавчому написі вказано, що строк платежу за кредитним договором 3292195 від 04.11.2020 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.01.2021 по 12.04.2021. Сума заборгованості складає 19 680,00 грн., в тому числі: строкова заборгованість за сумою кредиту становить 6 000,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 13 680,00 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату зі стягувача у розмірі 800,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 20 480,00 грн. На підставі оспорюваного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем 06.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66727952. Відповідно до картки обліку Договору № 3292195 від 04.12.2020 [PERSON] , складеної представником ТОВ «Авентус Україна», борг Ярмак Л. Р. станом на 20.10.2022 року за період з 04.12.2020 року по 20.10.2022 року складає 19 680 грн., у тому числі: тіло кредиту 6 000 грн., відсотки - 13 680 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Разом з тим, відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року (справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21) кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки у судовому порядку Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині. Судом установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 11.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Відповідачем не надано до суду доказів, що укладений між позивачем та ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір 3292195 від 04 грудня 2020 року, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Також, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вищевказане узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року №61-12559св18. У постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Судом із наданих позивачем та відповідачем доказів, встановлено що на підтвердження безспірності заборгованості ТОВ «Авентус Україна» разом із заявою про вчинення нотаріального напису подало нотаріусу розрахунок суми заборгованості, однак суд вважає, що зазначений розрахунок не може бути визнаний документом, що підтверджує безспірність заборгованості боржника, оскільки з нього не можливо визначити строки погашення кредиту, не відображено руху коштів на рахунку боржника, не вказано, які суми були нараховані їй у цей період. Також, у документах наданих представником відповідача відсутні підстави для висновку, що позивач погодився з розміром заборгованості, яку банк вимагав від боржника сплатити добровільно. Крім цього, як вбачається із документів, які були підставою для вчинення спірного напису, які були надані представником відповідача у них відсутні докази, які б підтверджували надіслання вимоги про погашення боргу за кредитним договором № 3292195 від 04.12.2020 року боржнику [PERSON] , а також про її отримання. Відтак, суд вважає, що дана обставина свідчить про порушення права боржника подати свої заперечення на вимогу банку про існування боргу, відтак не може підтверджувати його безспірність, що є безумовною підставою для вчинення виконавчого напису. Доказів того, що позивач особисто отримав дану вимогу у матеріалах справи відсутні. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнавши виконавчий напис, вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення із [PERSON] в користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості за Кредитним договором №3292195 від 04 грудня 2020 року, за період з 03 січня 2021 року по 12 квітня 2021 року, у загальній сумі 20 480 грн., зареєстрований в реєстрі за №55507, таким, що не підлягає виконанню. Безпідставними є доводи відповідача про те, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису ним були надані нотаріусу документи, які підтверджують безспірність заборгованості та зазначену у виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки на підставі наявних у справі доказів судом вказаного не встановлено, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав вважати, що зазначена в оспорюваному виконавчому написі заборгованості є безспірною. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved