Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Представник позивача\~Концерну «Міські\~теплові мережі»\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~спожиту теплову\~енергію. Позов\~обґрунтований тим,\~що концерн\~«МТМ» є\~виконавцем послуг\~з централізованого\~опалення та\~гарячого водопостачання. 01.10.2002 року між позивачем та [PERSON] укладено договір № 288 про постачання теплової енергії в гарячій воді. Згідно договору, теплопостачальна організація відпускає теплову енергію нежитловому приміщенню, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (вбудоване приміщення). За період з листопада 2018 року по квітень 2021 року концерн «Міські теплові мережі» відпустив вказаному нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 4297,18грн. Відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання по оплаті наданих йому послуг з централізованого опалення у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 4297,18 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути 3% річних від простроченої суми в розмірі 156,95грн., інфляційні витрати у розмірі 364,41 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~481,00 гривні. Представник позивача в судове засідання не з`явився подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, пороти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений у встановленому ЦПК України порядку, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями частини першої\~статті 13 ЦК України\~цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до договору оренди державного майна № 472 від 10.04.1998 року, укладеного між ВАТ «Запоріжсталь» та приватним підприємцем [PERSON] , останній прийняв в строкове платне володіння та користування вбудоване нерухоме майно- підвал за адресою: [ADDRESS] , яка в подальшому була перейменована на [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформовану станом на 25.01.2022 року, приміщення підвалу за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2003 року. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно з положеннями ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 40 Правил користуванні тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198, споживач зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно зі статутом Концерну «Міські теплові мережі», основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «Міські теплові мережі» є власником виробленої теплової енергії. 01.10.2002 року між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 288. Відповідно до умов договору, теплопостачальна організація відпускає теплову енергію нежитловому приміщенню, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (вбудоване приміщення), а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі споживача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. У зв`язку з тим, що об`єкт теплопостачання має спільну з житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , систему опалення, то послуга з централізованого опалення надавалась відповідачу в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води)- постійно. Судом встановлено, що за період з листопада 2018 року по квітень 2021 року концерн «Міські теплові мережі» відпустив нежитловому приміщенню за адресою: [ADDRESS] теплову енергію на загальну суму 4297,18грн., що підтверджується розрахунком основного боргу по особовому рахунку № [NUMBER] від 01.10.2002 року, що належить [PERSON] . Позивач надсилав на адресу відповідача вимогу щодо погашення заборгованості за теплову енергію із зазначенням періоду та суми заборгованості. Однак сума заборгованості у добровільному порядку погашена відповідачем не була. Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу позивача не надав. Крім того, відповідач під час розгляду справи в судовому порядку не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи той факт, що відповідач споживає теплову енергію яка постачається до нежитлового приміщення відповідача, добровільно не сплатив вартість спожитої теплової енергії, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та стягнення вартості теплової енергії у розмірі 4297,18грн., 3% річних від простроченої суми, що становить 156,95грн. та суми інфляційних витрат у розмірі 364,41грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати позивача по оплаті судового збору у сумі 2481,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved