Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

18 жовтня 2022 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2022 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю. Гавриленко А.В., звернувшись з цим позовом до суду, посилався на те, що 28 листопада 2008 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка: [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, сімейні обов`язки, цінності. Шлюбні відносини припинились і відновлені бути не можуть, через що подальше збереження сім`ї стало неможливим. Шлюб носить формальний характер, [PERSON] та [PERSON] не проживають разом тривалий період. Вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України не виправить, на думку позивача, стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. За даних обставин [PERSON] вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, на примирення не згодний. На підставі вищевикладеного, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] . Ухвалою суду від 02.11.2022 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 16.11.2022 року о 13:00 год. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти їх задорволення. За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, у межах наданих доказів, доведеності обставин на які позивач посилався, врахувавши визнання позову відповідачкою, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступного. Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. У судовому засіданні встановлено наступне. 28 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис про шлюб № 20. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітню дочку: [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між позивачем та відповідачкою не склалося через несумісність їх характерів, різних поглядів на життя, сімейні обов`язки, цінності. Шлюбні відносини припинились і відновлені бути не можуть, через що подальше збереження сім`ї стало неможливим. Шлюб носить формальний характер, сторони не проживають разом тривалий період. Вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України не виправить стан шлюбних відносин сторін, оскільки вказані вище обставини продовжуються, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що фактично шлюбні стосунки подружжя припинені, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Станом на теперішній час спір про поділ майна - відсутній. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, визнання позову відповідачем, суд вважає причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: approved