Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що позивачі є застрахованими особами відповідно до сертифікату застрахованої особи №А1851587 від 06.10.2020 та свідоцтва про страхування №D1851587/2 від 29.10.2020 до Генерального договору №20.015017.2106-478 від 20.06.2020 добровільного комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання. Вказують, що вони повинні були вилетіти на відпочинок за кордон, проте один з позивачів захворів на COVID-19, а інший був контактною особою, у зв`язку з чим подорож не відбулася. З метою отримання страхового відшкодування позивачами було направлено на адресу відповідача пакет документів, а також позивачі неодноразово зверталися до відповідача в телефонному режимі, проте належної відповіді так і не отримали. На підставі викладеного позивачі просили стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі по 21869,56 грн. на кожного, а також судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.01.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гапон С.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача [PERSON] відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до сертифікату застрахованої особи №А1851587 від 06.10.2020 та свідоцтва про страхування №D1851587/2 від 29.10.2020 до Генерального договору №20.015017.2106-478 від 20.06.2020 добровільного комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання позивачі є застрахованими особами (а.с.13-17). Згідно витягу з Генерального договору №20.015017.2106-478 від 20.06.2020 добровільного комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання, предметом вказаного договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з: щодо добровільного страхування медичних витрат - життям та здоров`ям застрахованих осіб та медичними витратами; щодо добровільного страхування від нещасних випадків - життям, здоров`ям та працездатністю застрахованих осіб; щодо добровільного страхування вантажів та багажу - володінням, користуванням та розпорядженням багажем застрахованої особи. Згідно п.3.1 свідоцтва страховими ризиками є розлад здоров`я (а саме травми, екстрені операції, інфекційні або гострі захворювання) застрахованої особи, строк якого становить більше 10 календарних днів включно, та який суттєво та принципово перешкоджає здійсненню подорожі, а саме вимагає стаціонарного лікування та/або дотримання карантинного режиму та/або дотримання постільного режиму на дату початку запланованої поїздки та протягом 3 календарних днів після дати початку запланованої поїздки; почався у період дії договору страхування та продовжується в момент передбачуваного початку подорожі. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Разом з тим, реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. В судовому засіданні, яке мало місце 14.06.2022 представник позивача [PERSON] реалізував своє право на вступне слово. На питання суду, якими доказами сторона позивачів підтверджує викладені у позовній заяві обставини, представник звернувся до суду із клопотанням про оголошення перерви у судовому засіданні для з`ясування вказаних обставин у позивача. В подальшому, 23.09.2022 представник позивача [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. Частиною 1 ст. 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням того, що сторона позивача звернулася до суду із клопотанням про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, без зазначення поважності причин не подання їх у встановлені строки, відсутності вмотивованого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 23.11.2022, вказане клопотання було залишено без розгляду. Отже, будь-яких доказів на підтвердження понесення позивачами витрат у зв`язку з придбанням туру, захворюванням одного з позивачів на COVID-19, направлення відповідачу пакету документів пов`язаних із страховим випадком із заяву на здійснення страхового відшкодування включно, стороною позивачів надано не було. Таким чином, враховуючи, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, позовні вимоги про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування задоволенню не підлягають. Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed