Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Лубенської міської ради про захист права власності, усунення перешкод у користуванні шляхом скасування рішень органу місцевого самоврядування. У позові вказав, що він є власником домоволодіння [ADDRESS] , в якому він проживає багато часу. Неодноразово він, та більшість мешканців провулку звертались до Лубенської міської ради і їх посадових осіб із заявами, в яких прохали орган місцевого самоврядування вплинути на власників домоволодіння [ADDRESS] , які самочинно, порушуючи норми протипожежної безпеки та земельного законодавства, з метою розширення земельної ділянки під своїм домоволодінням, штучно звузили ширину проїжджої частини провулку, заставивши металевими листами та засипавши землею. Актом комісії Лубенського міськвиконкому з вирішення земельних спорів від 22 грудня 2011 року власників домоволодіння [ADDRESS] , зокрема, відповідача [PERSON] , було зобов`язано прибрати насипаний ним ґрунт з проїжджої частини дороги. Таким чином компетентні та відповідальні посадові особи Лубенської міської ради дали належну оцінку діям [PERSON] . Вказаний акт був затверджений рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради за 3329 від 28 грудня 2011 року і ніким не був оскаржений чи опротестований. Незважаючи на наявність даного акту, відповідач [PERSON] не тільки не усунув перешкоди у користуванні мешканцям проїздом загального користування, а і якимось чином зміг приватизувати земельну ділянку, разом з частиною проїзду. Протягом 2018-2019 років він та і інші мешканці провулку звертались до правоохоронних органів із заявами, в яких зазначали, що ігнорування вимог відповідачем стало через незабезпечення посадовими особами міської ради перевірки щодо виконання свого рішення. До того ж, представниками Лубенської міської ради не враховано той факт, що ширина вулиці між домоволодіннями відповідача [PERSON] та [PERSON] (від огородження до металевих конструкцій) становить всього 3,7 м., а ширина проїжджої частини склала всього 3 м. Згідно будівельних норм (ДБН В.2.3.5-2001) ширина вулиці повинна становити від 15 до 35 метрів , а ширина проїзної частини місцевих (бічних) проїздів за двостороннім рухом повинна складати 7 метрів. До того ж саме ця частина вулиці має крутий радіус повороту з подальшим підйомом, тобто навіть користування спірною частиною земельної ділянки [PERSON] здійснювалось з порушенням вимог чинного законодавства та порушеннями прав інших мешканців провулку. З Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку слідує, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5310700000:01:023:0004, площею 0,0385, з цільовим призначенням «для садівництва», що не відповідає вимогам чинного законодавства. Набуття права користування та права власності на земельну ділянку, пов`язане із здійсненням комплексу робіт: проведенням кадастрової зйомки землі з геодезічним встановленням меж земельної ділянки, яка включає, зокрема, і перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки, погодження цих меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку передбачає перевірку того, чи належить земельна ділянка іншому власнику або правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні ділянки. Таким чином, при винесенні рішень Лубенською міською радою про затвердження технічної документації на спірну земельну ділянку та про передачу її у власність [PERSON] не було враховано ні вищезазначені норми законодавства, ні фактичні обставини, ні численні звернення та скарги, що призвело до необґрунтованого порушення чинного законодавства і порушення його [PERSON] прав, як мешканця провулку, щодо обмеження його та аварійних служб в належному, безпечному та постійному доступі автотранспорту до його домоволодіння, тому суть його позову зводиться до оскарження рішень Лубенської міської ради. Позивач прохає суд (після уточнення позовних вимог) визнати: - протиправним та скасувати рішення Лубенської міської ради від 20.07.2012 року «Про надання дозволу на розробку проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким надано дозвіл громадянину [PERSON] на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок запасів міської ради про [ADDRESS] ) площею 0,038 га з цільовим призначенням для ведення садівництва. - протиправним та скасувати рішення Лубенської міської ради від 30.10.2012 року «Про вилучення, надання земельних ділянок у власність та користування юридичним і фізичним особам для різного цільового призначення», яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] загальною площею 0,0385 га для індивідуального садівництва за адресою: [ADDRESS] . Надано [PERSON] у власність земельну ділянку по ровулку [ADDRESS] ) площею 0,0385 га для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення за рахунок земель запасу міської ради. - протиправним та скасувати свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 10.05.2013 року на ім`я [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,0385 га з кадастровим номером 5310700000:01:023:0004 по провулку [ADDRESS] . - припинити право власності [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,0385 га з кадастровим номером 5310700000:01:023:0004 по провулку [ADDRESS] . У відзиві на позовну заяву відповідач, [PERSON] , просив відмовити в задоволенні позову. При цьому зазначив, що ним набуто право власності на спірну земельну ділянку в порядку визначеному законом України. При передачі земельної ділянки було враховано в тому числі можливість проїзду до домоволодінь по [ADDRESS] . У справі відсутні докази того, що при затвердженні технічної документації щодо відведення земельної ділянки були порушені вимоги закону щодо ширини проїжджої частини. Зазначає, що ЛМР було передано спірну земельну ділянку із земель запасу, а її цільове призначення землі житлової та громадської забудови, що підтверджується довідкою № 605 від 08.11.2012 року відділу держкомзему у місті Лубни. Відтак, ЛМР не було порушено норми земельного законодавства щодо використання земель за їхнім цільовим призначенням. Крім того, відповідач зауважив, що домовлодіння [PERSON] знаходиться на значній відстані від будинку відповідача, а тому вважає, що його права в цьому випадку не порушуються. Також вказав, що позивачем пропущеного строк позовної давності. У відзиві на позовну заяву відповідач, Лубенська міська рада, просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що лише затверджує технічну документацію на передачу земельну ділянку, при цьому безпосередньо розробкою такої документації не займається. Позивач безпідставно зазначає, що земельна ділянка була надана за рахунок земель загального користування. Вважає себе неналежним відповідачем в частині вимог про скасування свідоцтва про право власності. Третя особа пояснень по суті спору не надала. В судовому засіданні представники позивача заявлений позов підтримали. Відповідач, [PERSON] , та його представник проти задоволенні позову заперечили. Представники Лубенської міської ради в судовому засіданні неодноразово змінювали свою позицію по суті спору та остаточно вказали, що при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. До суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. На підставі зібраних у справі доказів, судом встановлено, що власниками домоволодінь по [ADDRESS] [PERSON] , № 66 [PERSON] , 58 В [PERSON] , 58 А [PERSON] . Між власниками цих господарств тривалий час існує земельний спір, пов`язаний з проїздом між їхніми домоволодіннями. Так, відповідно до акту комісії Лубенського міськвиконкому з вирішення земельних спорів від 22.12.2011 року житловий будинок [ADDRESS] побудований на схилі та періодично відбувається зсув ґрунту, в зв`язку з чим будинок руйнується. З метою зупинення зсуву ґрунту позивач встановив залізобетонні плити та підсипав їх ґрунтом, внаслідок чого зменшилася ширина проїзду. В свою чергу власники домоволодінь 58 В [PERSON] , 58 А [PERSON] для того, щоб транспорт не заїзжав в їхні паркани, понад ними встановили велике каміння, чим також звузили проїзну частину. Комісією зобов`язано власників домоволодіння прибрати насипний ґрунт та каміння. Разом із тим, комісія прийшла до висновку про відсутність земельного спору щодо меж земельних ділянок. Разом із тим, спір між сусідами остаточно не вирішено. Як вказує [PERSON] , він виконав вимоги комісії, натомість власники домоволодінь 58 В [PERSON] , 58 А [PERSON] свої зобов`язання щодо розчищення проїзної частини не виконали. Крім того, [PERSON] взагалі переніс огорожу на проїзну частину провулку академіка Вернадського в сторону домоволодіння [ADDRESS] , чим зменшив проїзд. В наступному рішенням Лубенської міської ради від 30.10.2012 року затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] загальною площею 0,0385 га для індивідуального садівництва за адресою: [ADDRESS] ). Надано [PERSON] у власність земельну ділянку по провулку [ADDRESS] ) площею 0,0385 га для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення за рахунок земель запасу міської ради. Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] на території: [ADDRESS] ), складено ТОВ «Інвентземсервіс». На підставі цього рішення відповідачу видано свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 10.05.2013 року. В свою чергу рішенням Лубенської міської ради від 13.08.2020 року надано безоплатно у власність [PERSON] земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства. Під час судового розгляду, за клопотанням позивача судом призначено комплексну судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу. За результатами проведення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, експертом надано висновок № 1016/1035 від 30.07.2021 року, відповідно до якого: [PERSON] фактично користується більшою територією, чим надано йому у власність. Тому фізичні характеристики території, якою фактично користується [PERSON] відрізняються від фізичних характеристик, зазначених у правовстановлюючих документах на земельну ділянку з кадастровим номером 5310700000:01:023:0004; фактична ширина провулку по [ADDRESS] між огорожею домоволодіння [ADDRESS] та огорожею, що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться в межах від 7,04м до 3,34 м. Фактична ширина проїзної частини провулку між огорожею домоволодіння [ADDRESS] та огорожею, що знаходиться в фактичному користуванні [PERSON] складає від 2,2 м до 2,4 м, має одну смугу руху. Наявність тільки однієї смуги проїзної частини, фактичної її ширини в межах від 2,2 м до 2,4 м, відсутність пішохідної зони тротуару між огорожею домоволодіння [ADDRESS] та огорожею, що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] , не відповідає вимогам п.5.1.1., таблиці 5.1, 5.2. та таблиці 5.2. ДБН В.2.3-5.2018 «Вулиці та дороги населених пунктів». Враховуючи такі обставини справи, позивач вказує на те, що проїзд між їхніми домоволодіннями влаштований з порушенням норм ДБН. При цьому вважає, що причиною виникнення спору стало рішення Лубенської міської ради від 30.10.2012 року, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] . Відтак, способом захисту свого права вбачає скасування цього рішення, наступного свідоцтва на право власності на земельну ділянку відповідача та припинення його права власності на земельну ділянку. Суд вважає не доведеним заявлений позов. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що земельна ділянка була передана відповідачу спірним рішенням в порядку ст.118 ЗК України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.118 ЗК України (в редакції на час прийняття спірного рішення) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Однак, в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України суду не були надані переконливі докази того, що оскаржуване рішення прийнято при невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральному плану населеного пункту та іншої містобудівної документації, схеми землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Як вбачається з матеріалів проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] на території: [ADDRESS] ), складеного ТОВ «Інвентземсервіс», будь-які обмеження (обтяження) щодо наявного проїзду відсутні. Таким чином, посилання позивача на те, що оскаржуване рішення (на час його ухвалення, тобто з урахуванням вихідних даних станом на 2012 рік) прийняте з порушенням вимог ДБН щодо проїзду є припущенням та не ґрунтується на належних та допустимих доказах. Посилання позивача на те, що у власність [PERSON] передана земельна ділянка з порушенням її цільового призначення також не підтверджена належними та допустимими доказами. Надаючи оцінку висновку експерта № 1016/1035 від 30.07.2021 року суд зазначає наступне. Так, експертом дійсно встановлено, що [PERSON] фактично користується більшою територією, ніж надано йому у власність. Разом із тим, така обставина жодним чином не свідчить про незаконність рішення, яким йому передано у власність земельну ділянку. При цьому експертом встановлено, що наявність тільки однієї смуги проїзної частини, фактичної її ширини в межах від 2,2 м до 2,4 м, відсутність пішохідної зони тротуару між огорожею домоволодіння [ADDRESS] та огорожею, що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] , не відповідає вимогам п.5.1.1., таблиці 5.1, 5.2. та таблиці 5.2. ДБН В.2.3-5.2018 «Вулиці та дороги населених пунктів». Разом із тим, такий висновок також не свідчить про незаконність рішення Лубенської міської ради 2012 року. Так, вихідними даними для такого висновку стали фізичні параметри проїзду (між огорожами сусідів) станом на день проведення експертизи. Такий проїзд сформувався в тому рахунку після передачі земельної ділянки іншим сусідам, взаємних порушень, допущених сусідами при встановлення огорожі, тощо. Тобто висновки, наведені в експертизі, не доводить, що при прийнятті оскаржуваного рішення Лубенської міської ради у 2012 році були порушені норми законодавства. Інші докази, в підтвердження позовних вимог суду не надано, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed