Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача\~- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, старший державний виконавець Володимир-Волинського відділу Державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чепелевська Олександра Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за виконавчим написом за № 244234 від 27.06.2021, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., із неї, як боржника, стягується на користь відповідача заборгованість у розмірі 13577 грн на підставі кредитного договору. Постановою старшого державного виконавця Володимир-Волинського відділу Державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чепелевська Олександра Олександрівна від 18.08.2021. відкрито виконавче провадження за № 66559618. Зазначає, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений з порушенням норм чинного законодавства. Ухвалою суду від 17.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні. Ухвалою суду від 17.01.2022 року заяву позивача про забезпечення позову у даній цивільній справі задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису нотаріуса №244234 виданого 27.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» заборгованості в розмірі 13577 гривень у виконавчому провадженні №66559618, яке здійснюється старшим державним виконавцнм Володимир-Волинського відділу Державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чепелевською О.О. . 22.11.2022 представником відповідача подано заяву про визнання позовних вимог. Позивач в судове засідання не прибув подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, подав заяву про визнання позовних вимог. Треті особи - приватний нотаріус та державний виконавець в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 27.06.2021, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис (реєстраційний номер 244234), яким запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 13577 гривень. 18.08.2021 старшим державним виконавцем Володимир-Волинського відділу Державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чепелевська Олександра Олександрівна винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 66559618. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. У статті 88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався\~ст.\~87-91\~Закону України\~"Про\~нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до п.2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису по виконанню кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та\~строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі, тому за вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що заборгованість була безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Подані фінансовою установою документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту, так і процентів, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оспорені. Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема,постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються:а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ\~№662від\~26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Таким чином, кредитний договір на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за кредитним договором. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 27.06.2021, реєстраційний номер 244234, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тому позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Інша частина судового збору в розмірі 50 відсотків від сплаченої суми підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності зі\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved