Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] , в особі свого представника, звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, у якому просить стягнути з Авіакомпанії «Тюркіш Ерлайнз Інк.» в особі представництва «Тюркіш Ерлайнз Інк.» в місті Києві на користь [PERSON] компенсацію за відмову у перевезенні у розмірі 600,00 Євро. Позов обґрунтований тим, що 29.12.2018 позивач [PERSON] мав летіти із м. Запоріжжя до м. Стамбул рейсом ТК1470 Авіакомпанії Тюркіш Ерлайнз Інк.», відповідно до вказаного у квитку часу відправлення із м. Запоріжжя: 16 год. 05 хв., час прибуття у м. Стамбул: 19 год. 10 хв. Позивач завчасно прибув до аеропорту м. Запоріжжя, проте у визначений для посадки час (16 год. 05 хв.) посадка не відбулася, а пізніше з`ясувалося, що рейс ТК1470 скасовано. 27.01.2020 представником позивача було надіслано відповідачу претензію з вимогою сплатити компенсацію у розмірі 600,00 Євро за скасування рейсу ТК1470. У відповідь на претензію від 04.02.2020 за №В.02.2.THY.0.10.04.04-1986 відповідач визнав факт скасування ТК1470 від 29.12.2018, проте сплатити компенсацію відмовився. Враховуючи наведене, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом для захисту своїх прав. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.03.2020 відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 18.12.2018 позивач [PERSON] придбав електронний квиток на авіарейс ТК1470 Авіакомпанії «Тюркіш Ерлайнз Інк.», дата віправлення 29.12.2018, час відправлення із м. Запоріжжя: 16 год. 05 хв., час прибуття у м. Стамбул: 19 год. 10 хв., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія електронного квитка. Як вбачається з матеріалів справи, вказаний авіарейс ТК1470 Авіакомпанії «Тюркіш Ерлайнз Інк.» від 29.12.2018 було скасовано. 27.01.2020 представником позивача було надіслано відповідачу претензію з вимогою сплатити компенсацію у розмірі 600,00 Євро за скасування рейсу ТК1470 від 29.12.2018. У відповідь на претензію від 04.02.2020 за №В.02.2.THY.0.10.04.04-1986 відповідач визнав факт скасування ТК1470 від 29.12.2018, проте сплатити компенсацію відмовився у зв`язку з тим, що рейс було скасовано внаслідок надзвичайних обставин - поганих погодних умов, які перешкоджали безпечному виконанню польоту та посадку повітряного судна. Правовідносини у галузі авіаперевезення регулюються Повітряним кодексом України (далі - ПК України) та Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11. 2012 № 735 (далі - Правила), чинними на час виникнення спірних правовідносин. Частинами 1, 2 статті 97 ПК України передбачено, що повітряні перевезення виконуються на підставі договору між авіаперевізником та пасажиром або вантажовідправником. Кожний договір повітряного перевезення та його умови засвідчуються документом на перевезення, який видається авіаційним перевізником або уповноваженими ним організаціями (агентами). Документами на повітряне перевезення є: квиток (паперовий або електронний) - при перевезенні пасажира (п. 1 ч. 3 ст. 97 ПК України). У п. п. 37, 50 ч.1 ст. 1 ст. 97 ПК України зазначено, що - електронний квиток - електронний документ, що включає маршрут-квитанцію, видану авіаперевізником або від імені авіаперевізника, електронні купони та, у разі використання, документ для посадки; - квиток (пасажирський квиток та багажна квитанція) - виданий перевізником (його агентом) документ, у тому числі електронний, який містить умови договору перевезення, повідомлення, польотні та пасажирські купони. Згідно з п. 1 Глави 1 Розділу IІІ Правил пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Відповідно до п. 2 Глави 1 Розділу IІІ Правил квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення. Частиною 16 статті 100 ПК України передбачено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Розділом XIII ПК України передбачено права пасажира на компенсацію у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки авіарейсів. Скасування рейсу - невиконання запланованого рейсу, на який заброньовано принаймні одне місце (п. 94 ч. 1 ст. 1 ПК України). Частиною 1 статті 103 ПК України встановлено, що положення цього розділу застосовуються до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого на території України, а також до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого в іншій країні, до/з аеропорту, розташованого на території України. Згідно із ч. 1 ст. 105 ПК України у разі скасування рейсу пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу та компенсацію відповідно до частин п`ятої і шостої статті 104 цього Кодексу. Пасажир має право на компенсацію, якщо його не поінформовано про скасування рейсу: щонайменше за два тижні до запланованого часу відправлення; у період не більше ніж за два тижні і не менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за дві години до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через чотири години після запланованого часу прибуття; менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за годину до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через дві години після запланованого часу прибуття. Відповідно до ч. 5 ст. 104 ПК України, якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Так, як вбачається з відповіді на претензію від 04.02.2020 за №В.02.2.THY.0.10.04.04-1986 відповідач визнав факт скасування рейсу ТК1470 від 29.12.2018, проте сплатити компенсацію відмовився у зв`язку з тим, що рейс було скасовано внаслідок надзвичайних обставин - поганих погодних умов, які перешкоджали безпечному виконанню польоту та посадку повітряного судна. Частиною 3 ст. 105 ПК України визначено, що перевізник не зобов`язаний виплачувати компенсацію, передбачену частинами п`ятою і шостою статті 104 цього Кодексу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих у розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України доказів того, що рейс ТК1470 від 29.12.2018 було скасовано внаслідок надзвичайних обставин. Натомість, позивачем надано копію листа Державної авіаційної служби України від 28.02.2020 №1.16-1384-20, відповідно до якого 29.12.2018 з аеропорту у м. Запоріжжі було виконано сім інших авіарейсів. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн. відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач при поданні позову судовий збір не сплачував відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір.

Outcome: approved