Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Комунальне підприємство «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради звернулось в суд з даним позовом вказуючи, щона його балансі знаходиться 3-х поверховий гуртожиток за адресою [ADDRESS] . У гуртожитку позивач надає послугу з постачання та розподілу електричної енергії. Відповідно до Розділу 4 «Правил проживання і користування гуртожитками та жилою площею в них», затверджених Рішенням виконавчого комітету Іршанської селищної ради №11 від 26.01.2018 проживання, користування гуртожитками та приміщеннями в них здійснюється, згідно з договором найму (оренди), свідоцтвом на право власності, або іншим документом, що підтверджує право користування чи власності. Відповідач [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , будучи законним власником даного житлового приміщення згідно свідоцтва про право власності, отримує таку комунальну послугу як постачання електричної енергії, що підтверджується утворенням фактичних договірних відносин на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , проте несвоєчасно та не у повному обсязі здійснює оплату за надану послугу, чим завдає збитки позивачу. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18.03.2021 року по справі №276/1909/20 позов КП «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Іршанська селищна рада про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послугизадоволено частково, зокрема, судом не задоволено позовну вимогу щодо стягнення з відповідачів боргу за постачання та розподіл електричної енергії, у зв`язку з тим, що при нарахуванні плати за спожиту електроенергію було порушено вимоги Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15.04.2022 року по справі № 279/6292/21 за позовом [PERSON] до КП «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним нарахування Комунальним підприємством «Іршанське комунальне підприємство» заборгованості в сумі 8468,58 грн, яке здійснювалось на підставі «Правил проживання і користування гуртожитком та жилою площею в них», затверджених рішенням виконавчого комітету Іршанської селищної ради № 11 від 26.01.2018 року - відповідно до показників загально-будинкових лічильників пропорційно кількості офіційно проживаючих осіб у кімнаті, у решті позовних вимог відмовлено. Позивач зазначає, що на письмове прохання [PERSON] , позивачем, з метою здійснення правомірного нарахування за постачання електроенергії по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] , було складено Акт «Про визначення наявного електричного обладнання в квартирі мешканця гуртожитку» від 15.06.2021 року, та здійснено розрахунок до акту про визначення наявного електрообладнання в квартирі мешканця гуртожитку [PERSON] , в якому встановлено споживання електричної енергії на місяць в кількості - 4210,56 кВт. Даний Розрахунок було здійснено на підставі абзацу 6, 7, 8 п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 № 572. Позивач вказує, що нарахування за постачання електроенергії по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря) з листопада 2019 року було здійснено на письмове прохання [PERSON] та на виконання наказу КП «Іршанське комунальне підприємство» «Про здійснення нарахування за електроенергію по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] », про що було повідомлено [PERSON] відповідним листом, в якому було запропоновано погасити заборгованість за електроенергію у місячний термін або укласти договір на реструктуризацію боргу. Позивачу відомо, що квартира [ADDRESS] , приватизована з 17.07.2012р. і [PERSON] є власником квартири. В квартирі зареєстрована її сім`я, що складається з 3-х чоловік, а саме: [PERSON] , [INFO] - чоловік; [PERSON] , [INFO] - донька; [PERSON] , [INFO] - син. Позивач, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради заборгованість за комунальну послугу, а саме: за постачання електроенергії в розмірі 108846,69 грн та стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної радисудові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 25.07.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовільнити. Представник позивача Васянович В.В. пояснила, що відповідачі вчиняють бездіяльність щодо оплати наданих послуг, в свою чергу позивач на виконання попередніх рішень судів та заяви [PERSON] провів перерахунок плати за спожиту електроенергію відповідно до чинних нормативно-правових актів, відповідачі Акт визначення наявного електрообладнання в квартирі від 15.06.2021 та Розрахунок до акту про визначення наявного електрообладнання в квартирі гуртожитку не оскаржували та із заявами про незгоду з цими документами до КП «Іршанське комунальне підприємство» не зверталися, що свідчить про згоду з проведеними їм нарахуванням за спожиту електроенергію. На уточнюючі запитання суду пояснила, що із 30 квартир гуртожитку по [ADDRESS] , що не мають індивідуальних лічильників, визначення потужності електрообладнання проводилось лише у квартирі відповідачів та ще у 1-2 квартирах гуртожитку, бо решта співвласників до позивача із відповідними заявами не звертались. Представник позивача Хиля В.В. в судовому засіданні пояснила, що час роботи електрообладнання відповідачів визначався на застосовуваних підрахунках використання у побуті електроприладів, тобто після обговорення з колегами можливого часу використання конкретних електроприборів та з публічних даних на вебсайтах, проте яких конкретно вказати не може. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача - адвокат Барановський І.І. проти задоволення позову заперечили. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що неодноразово зверталася до КП «Іршанське комунальне підприємство» про встановлення їй індивідуального лічильника або нарахування плати за спожиту електроенергію пропорційно потужності наявного в її квартирі електрообладнання, проте отримувала відмову від позивача. Вказала, що до червня 2022 року систематично оплачувала послуги за електроенергію, про розмір яких їй повідомляли працівники бухгалтерії комунального підприємства, оскільки квитанцій і розрахунків позивач їй не надсилав. У червні 2022 року відповідачу нарахували близько 134 тис. грн заборгованості та вимагали сплатити вказану заборгованість для встановлення у її кімнаті індивідуального лічильника. Вважає вказані дії позивача не правомірними, а позов безпідставним. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що тривалість роботи електрообладнання у квартирі відповідачів є надуманою та безпідставною, не обгрунтованою будь-якою методикою чи нормативно-правовим актом; нарахування плати за спожиту електроенергію відповідачу проведено з порушенням п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 № 572, оскільки комісією позивача не визначено потужність електрообладнання всіх мешканців гуртожитку, що не мають індивідуальних лічильників, а в розрахунку відсутні відомості про величину електроенергії, спожитою гуртожитком, що облікована загальнобудинковим лічильником та сумарну величину споживання електроенергії за показниками індивідуальних лічильників. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст.ст. 6, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч.3. ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань, повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до Розділу 4. «Правил проживання і користування гуртожитками та жилою площею в них», затверджених Рішенням виконавчого комітету Іршанської селищної ради №11 від 26.01.2018 (надалі - Правила проживання в гуртожитку) проживання, користування гуртожитками та приміщеннями в них здійснюється, згідно з договором найму (оренди), свідоцтвом на право власності, або іншим документом, що підтверджує право користування чи власності. Відповідно до п.17 Правил проживання в гуртожитку, особи які проживають в гуртожитку зобов`язані: сплачувати рахунки за водопостачання, водовідведення, постачання електроенергії, які формуються відповідно до показників загально будинкових лічильників пропорційно кількості офіційно проживаючих осіб у кімнаті; своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку. В судовому засіданні встановлено, що на балансі Комунального підприємства «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради знаходиться гуртожиток, за адресою [ADDRESS], що підтверджується рішенням Іршанської селищної ради від 23.07.2001 року «Про передачу гуртожитку по [ADDRESS] на баланс Іршанського ДКП» та інвентарною карткою обліку основних засобів № 28 від 01.01.2004. Гуртожиток за адресою [ADDRESS] перебуває на утриманні позивача, що слідує з укладеного Договору № 25 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 22 травня 2019 року, згідно умов якого позивач визнаний управителем даного багатоквартирного будинку і зобов`язаний надавати співвласникам послугу з управління, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами Договору з управління. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] є власником кімнати [ADDRESS] та зареєстрована і проживає за вказаною адресою разом з іншими відповідачами - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15.04.2022 року по справі № 279/6292/21 за позовом [PERSON] до КП «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним нарахування Комунальним підприємством «Іршанське комунальне підприємство» заборгованості в сумі 8468,58 грн, яке здійснювалось на підставі «Правил проживання і користування гуртожитком та жилою площею в них», затверджених рішенням виконавчого комітету Іршанської селищної ради № 11 від 26.01.2018 - відповідно до показників загально-будинкових лічильників пропорційно кількості офіційно проживаючих осіб у кімнаті, у решті позовних вимог відмовлено. Із копії заяви [PERSON] слідує, що 26.04.2021 вона звернулась до Іршанського комунального підприємства з проханням здійснення перерахунку нарахування за житлово-комунальні послуги згідно Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 №572. Згідно копії наказу КП «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради від 27.05.2022 №31/2 бухгалтеру Силіній Л.А. наказано здійснити нарахування за постачання електроенергії по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря) з листопада 2019 року. Актом про визначення наявного електрообладнання в квартирі мешканця гуртожитку від 15.06.2021 року визначено перелік наявного в кімнаті [ADDRESS] електрообладнання. У подальшому економістом КП «Іршанське комунальне підприємство» Заруцькою Н.О. складено Розрахунок до акту про визначення наявного електрообладнання в квартирі мешканця гуртожитку [PERSON] за адресою [ADDRESS] , з якого вбачається, що при розрахунку враховано кількість електроприладів, їх потужність (кВт), час роботи (години у будні та вихідні дні), час роботи на тиждень (годин), час роботи на день (годин) та визначено споживання ел.енергії в день (кВт), в місяць (кВт), в рік (кВт). Таким чином, з урахування доводів позовної заяви, суд вирішує спір між сторонами шляхом оцінки правомірності нарахування позивачем платежів за надані комунальні послуги, вимога про стягнення яких пред`явлена позивачем. У додаткових поясненнях позивач вказав, що відповідачі зареєстровані у багатоквартирному будинку, який має статус гуртожитку, нарахування за спожиту електроенергію споживача позивач здійснює пропорційно займаній площі квартири і вказане нарахування здійснюється за умови, якщо у споживача відсутній індивідуальний прилад обліку та з урахуванням того, що власники наймачі квартир дійшли згоди щодо оплати комунальних послуг. Чинним законодавством України у сфері виконання розрахунку за електроенергію немає чітко встановленого порядку розрахунку за електроенергію мешканцям гуртожитку, які є власниками кімнат - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, тому з метою здійснення узгодженого обома сторонами нарахування за постачання електроенергії по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] , на думку позивача, було складено Акт «Про визначення наявного електричного обладнання в квартирі мешканця гуртожитку» від 15.06.2021 року, у присутності [PERSON] , з яким її ознайомлено під підпис, а в подальшому здійснено Розрахунок до Акту про визначення наявного електрообладнання в квартирі мешканця гуртожитку [PERSON] , в якому встановлено (з урахуванням потужності наявного електричного обладнання у споживачів), споживання електричної енергії в кількості, яка не є сталою. Відповідно до наданої головним бухгалтером Хилею В.В. службової записки від 22.09.2022 року за №756/2 при складанні Розрахунку до акту про визначення наявного електрообладнання в квартирі [PERSON] враховувались такі показники: час роботи наявного електрообладнання, споживання електроенергії (кВт), згода споживача із наявним у неї електрообладнанням в помешканні, при цьому час роботи електрообладнання визначався на застосовуваних підрахунках використання у побуті перерахованих електроприладів. Разом з тим, відповідно до абзацу 6, 7, 8 п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України від 8.10.1992 року №572 вбачається, що за умови відсутності по квартирного ( по кімнатного ) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря). За газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку та осіб, які проживають у квартирі, житловому приміщені у гуртожитку більше ніж місяць. Аналіз пункту 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків щодо пропорційності плати за електроенергію при загальному лічильнику свідчить про те, що для нарахування плати за спожиту електроенергію необхідно встановити частку потужності побутового електричного обладнання конкретного споживача від загальної потужності електрообладнання всіх мешканців гуртожитку (які не мають індивідуальних лічильників) та, в подальшому відрахування цієї частки від показників загальнобудинкового лічильника (за вирахуванням спожитої електроенергії мешканцями гуртожитку, що мають індивідуальні лічильники). Однак, як встановлено в судовому засіданні позивачем визначення загальної потужності електрообладнання всіх мешканців гуртожитку, що не мають індивідуальних лічильників, не проводилось, а в розрахунках, наданих позивачем, відсутні відомості про величину електроенергії, спожитою гуртожитком, що облікована загальнобудинковим лічильником та сумарну величину споживання електроенергії за показниками індивідуальних лічильників. З огляду на викладене, суд не бере до уваги Розрахунок до акту про визначення наявного електрообладнання в квартирі [PERSON] (а.сп. 32) та зроблені на підставі нього розрахунки нарахувань помісячних сум за спожиту електроенергію відповідачу (а.сп. 72, 75-77), оскільки при їх складанні час роботи електрообладнання відповідача визначався на застосовуваних підрахунках використання у побуті перерахованих електроприладів, що не передбачено жодним нормативним документом, та прямо суперечить п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінетів Міністрів України від 8.10.1992 року №572 щодо плати за спожиту електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря). Більше того, є безпідставним нарахування відповідачам плати за спожиту електроенергію з 1 листопада 2019 року на підставі Акту «Про визначення наявного електричного обладнання в квартирі мешканця гуртожитку», складеного лише 15 червня 2021 року, що не підтверджує наявність саме такого обладнання у кімнаті відповідачів з листопада 2019 року. Також, суд відхиляє доводи позивача про те, що нарахування за постачання електроенергії по особовому рахунку № [NUMBER] було узгоджено позивачем з відповідачем [PERSON] , оскільки відповідач [PERSON] погодилась лише із наявним в її помешканні електрообладнанням, засвідчивши відповідний Акт своїм підписом, а не зі складеним Розрахунком споживання електричної енергії. Крім того, факт того, що відповідач не оскаржила Розрахунок споживання електричної енергії та не подавала будь яких заперечень та скарг не свідчить про його правомірність. До того ж сам Розрахунок не може бути предметом оскарження в суді, оскільки він безпосередньо не породжує права та обов`язки для інших осіб та не є індивідуально-правовим актом. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обгрунтованими та у позові необхідно відмовити.

Outcome: dismissed