Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

позивач звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача та просив суд: визнати недійсним з моменту укладення (з 16.04.2020 року) договір приєднання (оферти) про надання послуг з налаштування акаунту із рекламною кампанією в соціальній мережі, укладений між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] ; стягнути з ФОП [PERSON] отримані кошти за договором приєднання (оферти) про надання послуг з налаштування акаунту із рекламною кампанією в соціальній мережі у розмірі 20 200,00 грн; стягнути з ФОП [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн та витрати на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем було розміщено на сайті оголошення з пропозицією укласти договір про надання послуг з налаштування акаунту із рекламною кампанією в соціальній мережі. 08.04.2020 року та 15.04.2020 року позивач перерахував на картковий рахунок відповідача суму у розмірі 20 200,00 грн за договір оферти. Позивач також зазначає, що ані перед укладенням договору, ні після його укладення позивачу не була надана жодна інформація та документи, з яких би вбачався перелік робіт, їх характеристику. Також позивач вказує, що послуга з налаштування акаунту почалась 17.04.2020 року об 11:56 і закінчилась об 12:10, а позивачу не зрозуміло, які дії були проведені чи не проведені відповідачем, які при цьому оцінені відповідачем у розмірі 20 200,00 грн. Позивач вважає, що оспорюваний договір є недійним, а відповідачем порушено ЗУ «Про захист прав споживачів». Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.05.2020 року відкрито провадження у справі. 25.08.2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому останній зазначає, що позивач ініціював приєднання до договору приєднання (оферти) про надання послуг налаштування акаунта із рекламною кампанією в соціальній мережі, будучи достатньо ознайомленим як з умовами договору, так і з порядком його укладення та виконання. Волевиявлення позивача щодо укладення договору було вільним. Відповідач зазначає, що позивачем сплачено пакет послуг №2 у загальній сумі 20 000,00 грн. Відповідач зазначає, що ним виконано умови договору в повному обсязі та належним чином. 17.09.2020 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2020 року справу скеровано за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. від 22.12.2020 року прийнято справу до свого провадження, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду. Представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час слухання справи повідомлявся судом належним чином за місцем реєстрації. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст.280 ЦПК України, в зв`язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що Фізичною особою-підприємцем [PERSON] як виконавцем було розміщено в мережі інтернет за адресою https://readybusiness.com.ua/ договір про надання послуг налаштування акаунта з рекламною кампанією в соціальній мережі на умовах, що зазначені нижче. Вказаний договір є договором приєднання (офертою) про надання послуг налаштування акаунта з рекламною кампанією в соціальній мережі. Відповідно до умов договору виконавець зобов`язується надати замовнику послуги, передбачені цим договором, з урахуванням сплаченого замовником пакета послуг, види яких вказані в додатках до даного договору. Пунктом 2.3. договору встановлено, що ціна договору визначається оплаченим замовником пакетом послуг, види яких вказані в додатках до даного договору. Відповідно до п. 3.1.1. договору виконавець зобов`язаний надавати послуги відповідно до цього договору та пакетом послуг, який оплатив замовник. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було повністю сплачено пакет послуг №2 вартістю 20 000,00 грн (двома платежами), відповідно до якого виконавець має надати замовнику наступні послуги: -налаштування Рекламної компанії в соціальній мережі Фейсбук і Інстаграм; -надання контактів постачальника товару; -надання інформаційної підтримки в чаті месенджера з 9 до 19 годин дня протягом 30 днів, з понеділка по п`ятницю; -надання інформації про модель товару, ціну закупівлі і продажу. Згідно з п. 3.1.4. договору виконавець зобов`язаний приступити до надання послуг протягом трьох робочих днів з моменту отримання від Замовника повної вартості послуг. Відповідно до п. 1.1.9. договору, рекламна кампанія в соціальній мережі - це правила налаштування рекламного акаунта і оголошень в ньому в соціальній мережі Фейсбук, які підбирає виконавець і які дозволяють доносити до користувачів [PERSON] та / або Інстаграма необхідну інформацію Замовника. Положеннями пункту 5.1. договору встановлено, що після надання послуг налаштування рекламної компанії, виконавець зі своїх номерів телефонів надсилає в мессенджер замовника повідомлення про закінчення налаштування рекламної компанії, до якого прикріплюються скрін-шоти, зроблені виконавцем з рекламного аккаунта замовника в соціальній мережі Фейсбук, де відображається налаштована рекламна компанія. Як встановлено судом, і це не заперечує позивач,він отримав замовлені послуги по договору в повному обсязі та належної якості 17.04.2020 р. о 12 год. 10 хв, рекламна компанія була налаштована, письмових заперечень щодо ненадання або надання неякісних послуг рекламної компанії протягом 1 календарного дня після налаштування позивач не висловив, що заумовами договору прирівнюється до підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Згідно з умовами договору з моменту передачі результатів налаштування рекламної компанії та інструкцій до неї, контроль за власним рекламним аккаунтом здійснює замовник у відповідності до інструкції та умов договору. Умови щодо включення/виключення рекламної компанії в соціальній мережі у договорі передбачені виключно положеннями п.п.6.3 та 7.4.2 договору. У відповідності з положенням п. 5.2. договору послуги, передбачені цим договором, вважаються наданими в повному обсязі і належної якості, що рівносильно підписання замовником акту про надання послуг, якщо замовник не висловив письмових заперечень протягом 1 (одного) календарного дня, після отримання повідомлення, зазначеного в 5.1. договору. Пунктом 3.1.2. договору передбачено, що виконавець зобов`язаний надавати консультації замовнику з питань, що виникли у замовника в ході надання йому послуг, шляхом листування в месенджері на номери телефонів виконавця або шляхом надання відповідей по телефону менеджером підтримки. Сторони визначили, що виконавець або менеджер підтримки відповідає замовнику в чаті мессенджера з 9 до 19 години з понеділка по п`ятницю, і термін відповіді на питання встановлюється до 3 годин з моменту відправки питання. Умовами п.9.2 Договору визначено, що договір може бути розірваний в будь-який час за взаємною згодою сторін. Відповідно до п.9.3 договору при розірванні договору сторонами проводяться остаточні взаєморозрахунки з урахуванням вартості фактично наданих за договором послуг. Якщо розірвання договору проводиться а другий і наступні дні після оплати замовником,то послуги виконавця вважаються наданими і оплата виконавця не повертається замовнику. Згідно з п.7.6 Договору обов`язок виконавця компенсувати замовнику 40% від вартості послуг, якщо протягом перших п`яти днів безперервної роботи рекламної компанії в соціальній мережі у замовника не було жодного дня з зазначеним в оплаченому Замовником пакеті послуг або великою кількістю лідів. Першим днем роботи рекламної компанії в соціальній мережі вважається день, коли в рекламній компанії в соціальній мережі з`явилися витрати і ці витрати збільшуються від початку дня до кінця. Рекламна компанія в соціальній мережі вважається безперервно працює 5 днів, якщо кожен день, починаючи з першого дня роботи,вона працювала не меш 12 годин в день безперервно. Відповідно до своєї правової природи, змісту та умов, укладений між сторонами договір є договором приєднання і згідно зі ст. 634 Цивільного кодексу України, його умови встановлюються виконавцем. Беззастережне прийняття умов договору вважається акцептом даного договору між замовником та виконавцем та засвідчує факт його укладення. Цей документ є пропозицією (офертою) ФОП [PERSON] укласти договір на надання послуг на викладених нижче умовах з будь-якою особою, яким прийнято умови цього Договору. Згідно з ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з положеннями ст. 633 ЦК України договір є публічним. Відповідач, розмістивши його в мережі інтернет, взяв на себе обов`язок надання послуг кожному, хто до нього звернеться. Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом положень ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1, п.2 ч.2 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Підстави недійсності правочину встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків. Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі). Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до законодавчого визначення правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких настають на підставі закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Позивачем не доведено ні при зверненні до суду, ні в ході розгляду справи обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочину, позивачем не надано доказів застосування відповідачем нечесної підприємницької діяльності,що в силу положень ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» може свідчити про недійсністю правочину. Також, з боку позивача не надано суду доказів застосування до нього з боку відповідача обману, оскільки обов`язок щодо доведення таких обставин покладається саме на сторону, яка оспорює правочин з цих підстав. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, в зв`язку з недоведеністю позивачем заявлених вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.ст.133, 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Outcome: dismissed