Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що під час шлюбу ними за спільні кошти у власність було набуте нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , та рухоме майно - автомобіль марки «Infiniti FX37», 2010 року випуску, коричневого кольору, державний реєстраційний номер « [NUMBER] », право власності на які були зареєстровані за відповідачем. Оскільки згоди щодо поділу набутого подружжям за час шлюбу майна не досягнуто, позивач вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час судового засідання повідомлена належним чином, її представник подав до суду заяву, відповідно до якої просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за відсутності сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 1990 року. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 22 червня 2022 року у справі №521/5255/22 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 25 червня 2007 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Свідоцтво видане на підставі договору інвестування будівництва жилого будинку від 09 грудня 2004 року №ДГ-54, акту прийому-передачі квартири. Згідно із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №305424585 від 20 липня 2022 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Судом також встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу - автомобіля марки «Infiniti FX37», 2010 року випуску, коричневого кольору, державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Підставою перереєстрації\~від 08\~червня 2016\~року вказаного\~автомобіля на\~відповідача є\~договір купівлі-продажу\~№1615/04/5141/2016\~від 08\~червня 2016\~року в\~ТСЦ №5142\~РСЦ ГСЦ\~МВС в\~Одеській області,\~що підтверджується\~листом Територіального сервісного центру МВС України №5142 від 28 вересня 2022 року №31/15/5142-240. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Відповідно до частини першої статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як передбачено\~ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно\~ст.356 ЦК України,\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у справі власності є спільною частковою власністю. Як передбачено ч.1, 3\~ст.368 ЦК України,\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено\~статтею 370 ЦК України,\~співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.364 ЦК України,\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). Судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] та транспортний засіб автомобіль марки «Infiniti FX37»,\~2010\~року випуску,\~коричневого кольору,\~державний реєстраційний\~номер « [NUMBER] » були зареєстровані за [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних доказів, що спірне майно було придбане за кошти, які належали йому особисто. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Відповідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовій збір у розмірі 7443 (сім тисяч чотириста сорок три) гривні. Оскільки позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя задоволено в повному обсязі, то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved