Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.10.2019 року між [PERSON] та нею було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , дитина проживатиме з матір`ю. Протягом останніх кількох місяців їхні взаємовідносини погіршились, на підставі чого вважає збереження сім`ї неможливим, а шлюб таким, що підлягає розірванню. Майновий спір щодо поділу спільного майна на час звернення до суду відсутній. Позивач подала\~ заяву\~ про\~розгляд справи\~у її\~відсутність,\~позовні вимоги\~підтримує у\~повному обсязі та просить позов задовольнити. Не заперечує щодо розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 30.10.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 602 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню\~дитину:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджено\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданим 10.02.2021\~року Ізмаїльським\~міськрайонним відділом\~ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 100 (а.с.4). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. У зв`язку з погіршенням взаємовідносин позивач вважає збереження сім`ї неможливим, а шлюб таким, що підлягає розірванню. Майновий спір щодо поділу спільного майна на час звернення до суду відсутній. Примирення між сторонами неможливе. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved