Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

До Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою звернулася [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що 06.01.2015 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №01. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейне життя між сторонами не склалося, кожен з них має різні погляди на життя. Між сторонами виникають постійні непорозуміння, сварки, що може негативно вплинути на психічне здоров`я дитини. Фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, надії на примирення немає, подальше збереження шлюбу неможливе. Позивач вказує, що їх спільний з відповідачем син фактично проживає з матір`ю. Між сторонами на момент пред`явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. На підставі вказаних обставин, позивач звернулася до суду із даним позовом та просить суд розірвати укладений між нею та [PERSON] шлюб та стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 10.11.2022 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву від [PERSON] на адресу суду не надано, будь-які клопотання до суду не надходили. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК\~України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримнням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст.\~264\~ЦПК\~України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77\~ЦПК\~України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 06.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №01. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки переселенця №7122-7000851305, [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] . Неповнолітній [PERSON] також проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №7122-7000852271. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У відповідності до ст.8\~Закону\~України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1\~ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України- за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 СК України, судом при визначенні\~розміру\~аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних\~прав\~на результати\~інтелектуальної\~діяльності,\~корпоративних\~прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів\~має\~бути необхідним\~та\~достатнім\~для забезпечення\~гармонійного\~розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований\~розмір\~аліментів на\~одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд\~не обмежується\~розміром заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~у\~разі\~встановлення наявності\~у\~нього\~витрат,\~що\~перевищують\~його заробіток\~(дохід),\~і щодо\~яких таким\~платником аліментів\~не доведено\~джерело походження\~коштів для\~їх\~оплати. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. Відповідно до\~ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються\~аліменти на\~двох і\~більше дітей,\~суд визначає\~єдину\~частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька\~на\~їх утримання,\~яка\~буде\~стягуватися до\~досягнення\~найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~- аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В порядку п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки сімейні стосунки між сторонами не склалися, подружні відносини сторонами не підтримуються, збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, суд, вивчивши матеріали справи, беручи до уваги, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем, приходить до висновку, що дитина потребує матеріальної допомоги і з боку батька, а тому батько зобов`язаний надавати дитині таку допомогу у виді сплати аліментів. Так як позивач наполягає на задоволенні своїх позовних вимог, і дані вимоги є обґрунтованими та доведеними, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved