Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

09 серпня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, в якій позивач просить постановити рішення про позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; призначити її опікуном дитини. 16 серпня 2021 року зазначену позовну заяву залишено без руху. 10.09.2021 року на виконання вимог ухвали подана уточнена позовна заява, в якій позивач просить: витребувати з КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» інформацію стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] про піклування його здоров`ям та супроводу дорослими на прийомі сімейного лікарня; постановити рішення про позбавлення [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка є бабусею малолітнього [PERSON] , а відповідачі батьками. Батьки зовсім не займаються вихованням дитини, не піклуються про неї. Тільки позивач забезпечу дитину усім необхідним, створює умови для проживання та нормального розвитку дитини. відвідує з ним лікаря. Відповідачі фактично самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, тому позивач вимушена звернутись до суду. 13 вересня 2021 року відкрито провадження, призначено підготовче засідання, витребувано документи. 20 грудня 2021 року представником органу опіки та піклування ММР подано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. 13 січня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 20 січня 2022 року до суду надійшла відповідь з КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6». Позивач 17.11.2021 подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомили, відзиву не подали. Представник служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, причину не повідомив. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд доходить такого висновку. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є: батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», дитина [PERSON] , [INFO] виписаний пологового будинку з матір`ю [PERSON] на адресу: [ADDRESS] . 09.06.2020 було проведено патронаж педіатра сумісно зі Службою у справах дітей. Батьки з дитиною проживали в квартирі бабусі - [PERSON] . Протягом останнього року дитина відвідувала лікаря у супроводі бабусі, без батьків, профілактичне щеплення зроблено на плановому огляді в присутності бабусі. Дитина охайна та доглянута, стан задовільний, антропометричні показники відповідають віковим нормам. Згідно з висновком органу опіки та піклування Миколаївської міської ради від 17.12.2021 № 9514/02.02.01-22/03/14/21, родина [PERSON] потрапила у поле зору служби у справах дітей відразу після народження дитини, у зв`язку з неналежним доглядом за немовлям. 19.08.2020 патрульна поліція виявила малолітнього, якого мати в стані алкогольного сп`яніння залишила на вулиці без догляду, немовля було направлено до Миколаївської міської лікарні №2. В подальшому, за рішенням комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської міської ради від 27.08.2020 дитину було передано батькові, а родину взято під соціальний супровід Миколаївського міського центру соціальних служб та поставлено на облік служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради. У зв`язку з тим, що батьки дитини не виконували заходи передбачені планом соціального супроводу, 25.02.2021 супровід родини припинено. За інформацією Центру протягом перебування родини під супроводом батьки зловживали алкоголем, мати періодично залишала місце проживання. бродяжила, догляд за дитиною здійснювала бабуся [PERSON] . На цей час батьки дитини у шлюбі, разом не проживають. Місце проживання матері дитини не відомо, відомо лише, що вона бродяжить, веде асоціальний спосіб життя. Зі слів [PERSON] , батько зловживає алкогольними напоями і вчиняє домашнє насильство по відношенню до неї. Враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] . Отже, встановлено, що батьки дитини не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують медичним доглядом, не спілкуються з дитиною. Окрім цього, не подання суду відзиву на позов свідчить про втрату інтересу батьків до дитини. При цьому, відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Тому зазначені вище фактори, суд розцінює, як ухилення відповідачів від виховання своєї дитини, які свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками. На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про позбавлення відповідачів батьківських прав та наявність підстав для їх задоволення, виходячи з інтересів дитини. Розподіляючи судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з дотриманням положення ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд доходить висновку, що з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 454,00 грн. з кожного.

Outcome: approved