Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), в якому просив суд зобов`язати відповідача виплатити [PERSON] спадщину за законом, а саме: суму 41624,90 грн . Крім того, позивач просив розглянути справу без її участі. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її сестра [PERSON] ,1949 року народження. Позивач після її смерті отримав свідоцтва про право на спадщину за законом №126/2016 від 16.02.2021 р. Згідно із цими свідоцтвами позивач набув право власності на суму вкладу з належними відсотками, нараховані проценти, які знаходяться на відкритих в АТ КБ «Приватбанк» рахунках, а саме: вклади з усіма відсотками та компенсаціями в тому числі з відповідними відсотками на рахунку «Бонус плюс» № [NUMBER] у сумі 119,06 грн, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] , згідно умов Договору №SAMDNI8000714971491 від 18.03.2011, у сумі 41007,18 грн., що знаходиться на рахунок № [NUMBER] , згідно умов Договору № SAMDNWFD0070710735600 від 09.07.2015, у сумі 498,66 грн., що знаходиться на картковому рахунку № [NUMBER] від 1.07.2012, що підтверджується довідкою, виданою Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», м. Дніпро, 03.10.2016 за №20.1.0.0.0/7-20160930/1701. Однак у виплаті вказаних коштів Банк відмовив через те що 26.10.2016 року, тобто через 23 дні після цього банк видав суми вкладів померлої особі, ім`я якої мені відповідач відмовляється повідомляти. Співробітники банку усно мені повідомили про те, що особа, яка отримала суми вкладів після смерті померлої [PERSON] , надала банку доручення від померлої особи. При цьому співробітники банку доручення від померлої особи. У зв`язку з чим позивач просив про задоволення позову. Ухвалою судді від 13 квітня 2021 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23.06.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказував на те, що позивачу було частково здійснено виплату спадщини померлої [PERSON] в розмірі 495,12 грн та 196,97 грн та виплату по спадщині в розмірі, визначеному свідоцтвом, а саме по договору №SAMDNI8000714971491 від 18.03.2011 в сумі 41007,18 грн, не можливо, оскільки кошти з рахунку були знаті довіреною особою, а саме [PERSON] , тому виплатити кошти за вказаним договором не можливо, оскільки договір було розірвано до звернення спадкоємця. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд установив, що 15 [INFO] померла її сестра [PERSON] ,1949 року народження. Позивач після її смерті отримав свідоцтва про право на спадщину за законом №126/2016 від 16.02.2021 р. Згідно із цими свідоцтвами позивач набув право власності на суму вкладу з належними відсотками, нараховані проценти, які знаходяться на відкритих в АТ КБ «Приватбанк» рахунках, а саме: вклади з усіма відсотками та компенсаціями в тому числі з відповідними відсотками на рахунку «Бонус плюс» № [NUMBER] у сумі 119,06 грн, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] , згідно умов Договору №SAMDNI8000714971491 від 18.03.2011, у сумі 41007,18 грн., що знаходиться на рахунок № [NUMBER] , згідно умов Договору № SAMDNWFD0070710735600 від 09.07.2015, у сумі 498,66 грн., що знаходиться на картковому рахунку № [NUMBER] від 1.07.2012, що підтверджується довідкою, виданою Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», м. Дніпро, 03.10.2016 за №20.1.0.0.0/7-20160930/1701 Про те, що позивачу було частково здійснено виплату спадщини померлої [PERSON] в розмірі 495,12 грн та 196,97 грн та виплату по спадщині в розмірі, визначеному свідоцтвом, а саме по договору №SAMDNI8000714971491 від 18.03.2011 в сумі 41007,18 грн, не можливо, оскільки кошти з рахунку були знаті довіреною особою, а саме [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 09 квітня 2014 року у справі № 6-12цс14 зроблено висновок, що «оскільки сторонами спірного договору банківського вкладу є банк (боржник) і вкладник (кредитор), а зобов`язання банку виплачувати проценти на суму вкладу не є нерозривно пов`язаним з особою вкладника, то таке зобов`язання відповідача не припиняється внаслідок смерті вкладника та триває до моменту фактичного повернення коштів спадкоємцям». Ураховуючи те, що підставою для видачі коштів було пред`явлення позивачем Банку свідоцтва про право на спадщину, а тому вимога позивача про видачу коштів є вимогою спадкоємця. У зв`язку з чим зазначені правовідносини регулюються Книгою шостою Спадкове право ЦК України. Ухвалюючи рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позов позивача та стягнути кошти в сумі 41624 грн,90 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 908 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved