Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

11 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Радехівської міської ради Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 06 28 квітня 1996 року. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входила земельна ділянка площею 2,7597 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ № 033871 від 15.03.2000 року. За життя [PERSON] розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не робила. Не було дане майно також і об`єктом спадкового договору. Єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном була її дочка [PERSON] . Факт прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном підтверджується довідками Кривецької сільської ради №439 від 18.10.2018 та № 442 від 18.10.2018. Однак, [PERSON] не встигла оформити право власності на вищезгадане майно, що залишилося після смерті спадкодавця, оскільки [INFO] померла. Факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 11.12.1996 року. Внаслідок смерті [PERSON] , відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входила земельна ділянка площею 2,7534 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛБ №033609 від 15.03.2000 року. За життя [PERSON] робила розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту, згідно якого усе своє майно заповіла дочці [PERSON] . Спадкоємцями, що прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном є позивач [PERSON] та її батько [PERSON] . Факт прийняття спадщини [PERSON] підтверджується довідкою №441 від 18.10.2018 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 22 вересня 2003 року. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя [PERSON] розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не робив. Не було дане майно також і об`єктом спадкового договору. Єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном була його дочка [PERSON] . Однак, 27.07.2022 року державний нотаріус Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 282/02-14. Серед причин відмови нотаріус зазначив, що державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ № 033609 та серії ІІ-ЛВ № 033871 видані після смерті спадкодавців, а також державні акти містять помилки, а саме акт виданий на ім`я гр. [PERSON] , а померла особа гр. [PERSON] і акт виданий на ім`я гр. [PERSON] , а померла особа гр. [PERSON] . За таких обставин у позивача не залишається іншого дієвого виходу з ситуації, що наразі склалася, інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №033871 виданого 15 березня 2000 року, на ім`я " [PERSON] ", зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 6881. Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ № 033609 виданого 15 березня 2000 року, на ім`я " [PERSON] ", зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 6653. Встановити факт, що заповіт посвідчений 2 грудня 1996 року секретарем Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за №49, на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] . Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт прийняття [PERSON] спадщини, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт прийняття [PERSON] спадщини, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,7597 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №033871 від 15.03.2000 року. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,7534 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ № 033609 від 15.03.2000 року. Судові витрати по справі просить покласти на позивача (а.с.5-11, 62). У підготовчому судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача Радехівської міської ради Львівської області скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.56,89). Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позов визнав повністю та просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.60). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися відповідачі. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 28 квітня 1996 року (а.с.14). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , видане 11 грудня 1996 року Дмитрівською сільською радою, Радехівського району Львівської області (а.с.18). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , видане 22 вересня 2003 року Кривецькою сільською радою, Радехівського району Львівської області (а.с.23). Родинні відносини, підтверджуються свідоцтвом про народження позивача [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 31.04.1961 відділом ЗАГС в с. Дмитрів Радехівського району Львівської області, Свідоцтвом про укладення шлюбу позивача , серії [NUMBER] від 12.02.1983, Свідоцтвом про одруження матері позивача [PERSON] від 20.07.1977 та Свідоцтвом про шлюб матері позивача, серії [NUMBER] від 12 березня 1955 року (а.с.28-31). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ - ЛВ №033871, виданого 15.03.2000 головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 24.12.1999, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6881, видно, що земельна ділянка, площею 2.7597 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради, належала [PERSON] (а.с.15). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ - ЛВ №033609, виданого 15.03.2000 головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 24.12.1999, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6653, видно, що земельна ділянка, площею 2,7534 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради, належала [PERSON] (а.с.19). Згідно довідки №439, виданої 18 жовтня 2018 року виконкомом Кривецької сільської ради (бувша Дмитрівська сільська рада) Радехівського району Львівської області, померла [PERSON] , 1916 року народження, до дня смерті [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Від імені померлої заповіт по Кривецькій сільській раді не посвідчувався (а.с.16). З довідки №442, виданої виконкомом Кривецької сільської ради Радехівського району 18 жовтня 2018 року, видно, що на день смерті померлої [PERSON] - [INFO] , за адресою в [ADDRESS] , разом з нею проживали і були зареєстровані: [PERSON] - дочка (померла [INFO] ) та [PERSON] - зять (помер [INFO] ) (а.с.17). Померла [PERSON] , 1936 року народження, постійно до дня смерті [INFO] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Від імені померлої посвідчувався заповіт за №49 від 02.12.1996 (а.с.20). За життя [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту, згідно якого усе своє майно заповіла дочці [PERSON] (а.с.21). За змістом довідки №441, виданої виконкомом Кривецької сільської ради Радехівського району 18 жовтня 2018 року, на день смерті померлої [PERSON] (померла [INFO] ) за адресою в [ADDRESS] , разом з нею проживали і були зареєстровані: [PERSON] - чоловік (помер [INFO] ) (а.с.22). Відповідно до довідки №822, виданої виконавчим комітетом Радехівської міської ради Львівської області 22 вересня 2022 року, померла [PERSON] і [PERSON] ( в заповіті), є одна і та сама особа (а.с.66). Згідно довідки №841, виданої виконавчим комітетом Радехівської міської ради Львівської області 5 жовтня 2022 року, померла [PERSON] і [PERSON] , є одна і та сама особа (а.с.67). З довідки №842, виданої виконавчим комітетом Радехівської міської ради Львівської області 5 жовтня 2022 року, видно, що померла [PERSON] і [PERSON] , є одна і та сама людина (а.с.68). [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та баби [PERSON] , що підтверджується заявами в органи нотаріату, зареєстрованими за №48, №49 від 19.10.2018 (а.с.24-25). [PERSON] зверталася до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак 27.07.2022 року державний нотаріус Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 282/02-14 (а.с.32-34). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №70295390 від 12.10.2022, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.77). З матеріалів спадкової справи №902/2008, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , видно, що [PERSON] зверталася в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (а.с.95-109). Згідно матеріалів спадкової справи №903/2008, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , [PERSON] зверталася в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини (а.с.76-88). Крім цього, факт прийняття спадщини [PERSON] , шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також, що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , не довірити показам яких в суду підстав немає (а.с.111-114). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved