Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 79127, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АВАНСАР» заборгованості у сумі 30444,27 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем Решетилівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) відкрите виконавче провадження про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів на підставі виконавчого напису № 79127 від 02.06.2021, який вчинений приватним нотаріусом Остапенком Є.М. [PERSON] вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки не було перевірено факт безспірності заборгованості та факт завчасного повідомлення позивача як боржника про наявність заборгованості перед банком. Посилаючись на вищезазначені обставини, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити. Також позивач просить стягнути на його користь понесені ним судові витрати. Ухвалою судді від 27.09.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 18.10.2022, яке було відкладене на 16.11.2022. У судове засідання позивач не з`явився, до позову додав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 15). Представник відповідача у судове засідання 18.10.2022 та 18.11.2022 не з`явився, повідомлялися належним чином (а.с. 25, 45). Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подав, будь-яких заяв чи клопотань від сторони відповідача щодо розгляду справи до суду не надходило. У судове засідання не з`явилася третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., до суду повернувся судова повістка із поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 46). Представник третьої особи Решетилівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, 16.11.2022 до суду надійшла заява, у якій представник просить розглядати справу без участі їх представника (а.с. 47). \~Відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, за письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи по справі, доходить наступних висновків. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 05.04.2016 між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» було укладено кредитний договір № 200495555 (а.с. 35-37). 02 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 79127 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200495555 від 05.04.2016 з [PERSON] на користь ТОВ «АВАНСАР» у сумі 29594,27 грн та плату за вчинення виконавчого напису (а.с. 38). За заявою ТОВ «АВАНСАР» про відкриття виконавчого провадження 19.08.2022 на підставі виконавчого напису № 79127 від 02.06.2021 державним виконавцем Решетилівського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69685546 з примусового виконання виконавчого напису № 79127, виданого 02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. (а.с. 33, 34). Відповідно до\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У частині 1\~статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду\~від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Як вбачається з матеріалів справи, письмову вимогу про усунення порушень позивачу направлено не було. Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 зазначив, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, суд зазначає, що відповідно до пунктів 3.2, 3.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до пункту 1 вищевказаного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Окрім того суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»,\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. \~\~Постановою № 662 Перелік документів доповнено\~після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Водночас суду не було подано нотаріально посвідченого кредитного договору, який свідчив би про безспірну заборгованість позивача перед відповідачем. Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до\~ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис в порушення вимог ч. 1\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 02.06.2021 за № 79127, таким, що не підлягає виконанню, а тому вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції про сплату судового збору № 1021787018 від 12.09.2022 встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн (а.с. 1). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі ТОВ «АВАНСАР» в розмірі 992,40 грн на користь позивача [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Так, 14.09.2022 між позивачем [PERSON] та адвокатом Казаковим Олегом Анатолійовичем укладений договір про надання правової допомоги та представництво в суді (далі - Договір) (а.с. 14). Відповідно до п. 1.1. Договору, адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта в цивільній справі за позовом клієнта до ТОВ «АВАНСАР» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в Решетилівському районному суді Полтавської області. Пунктом 1.5. Договору встановлено гонорар адвоката у вигляді фіксованої суми 7000,00 грн. У постанові від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 Касаційний адміністративний суд Верховного Суду зазначив, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. 20 вересня 2022 року адвокат Казаков О.А. прийняв від [PERSON] в якості гонорару адвоката грошові кошти в сумі 7000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 29/22 від 20.09.2022 (а.с. 11). Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~137\~ЦПК України,за\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 4\~статті 137\~ЦПК України\~передбачено,\~що розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вищевказаний висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Враховуючи вищезазначене, та, що клопотань про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило, суд доходить висновку, що з відповідача ТОВ «АВАНСАР» підлягають стягненню судові витрати на користь позивача [PERSON] , понесені ним у зв`язку з отриманням професійної правової допомоги у розмірі 7000,00 грн. На підставі\~викладеного,\~та

Outcome: approved