Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею право власності на гараж розташований за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємицею за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері залишилась спадщина у вигляді вказаного гаража, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію спірного гаража. Ухвалою судді від 26.10.2022 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, однак звернулася до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує. Представник відповідача в підготовче засідання також не з`явився, однак, надіслав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні, враховуючи вимоги ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] (а.с. 14- 16). Відповідно до договору про поділ спадщини від 27.07.2022 вищезгаданий гараж перейде у власність позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, з урахуванням домовленостей за цим договором (а.с. 24). Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області №296 від 11.11.2003 «Про будівництво господарчо-побутової будівлі» [PERSON] дозволено побудувати господарську будівлю гараж, розміром 5Х7 метрів по [ADDRESS] , поз. 1 (а.с. 7-8). З листа Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 13.09.2021 про наявність технічної інвентаризації вбачається, що станом на 01.01.2021 за адресою: [ADDRESS] , поз.1 розташована будівля гаража, загальною площею 35 м2. Замовником технічної інвентаризації цього об`єкта нерухомості є [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до довідки вказаного БТІ від 20.01.2021 №748 право власності на спірний гараж не зареєстровано (а.с. 11). Водночас, згідно постанови [PERSON] , приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області від 27.07.2022 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний гараж, у зв`язку із тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію цього гаража (а.с. 26-27). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно постанови Верховного суду від 10.10.2018 по справі №557/1209/16-ц право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 № 19-32/319). Таким чином, наявність того факту, що позивач, як спадкоємиця за законом після смерті матері, не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірний гараж, який за життя належав померлій, враховуючи повне визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved