Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 вересня 2022 року звернувся до суду із позовом до Подільської міської ради Подільського району Одеської області, та просить визнати за ним, [PERSON] , право власності на самовільно реконструйовану нежитлову будівлю магазину та бару, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 834,2 кв.м. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, в 2021 році він реконструював магазин, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та міні - бар « [INFO] »,який розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом добудови приміщення бару, загальною площею 834,2 кв. м. Вищевказані нежитлові будівлі належить йому на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1344, виданий 19.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального округу Крисюк Л.В. та договору купівлі-продажу, серія та номер: 1691, виданий 02.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального округу Крисюк Л.В. Зазначений об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування будівель торгівлі» кадастровий номер 5111200000:02:011:0124, яка перебуває у його користуванні (Договір оренди земельної ділянки, укладений 23.12.2019 року терміном на 5 років на підставі рішення Подільської міської ради №746-VII від 02.10.2019 року) та розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування будівель торгівлі» кадастровий номер 5111200000:02:011:0125, яка перебуває у його користуванні (Договір оренди земельної ділянки, укладений 28.11.2019 року терміном на 5 років. У зв`язку з тим, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів містобудування, які підпадають під категорію самочинного будівництва, не врегульований, єдиним способом захисту прав є судовий захист, і у разі задоволення позову необхідно звернутися до управління ДАБК для прийняття їх в експлуатацію. Зазначив, що згідно технічного паспорту, виготовленого 07 вересня 2022 року на будівлю, та довідки, № 339, від 07.09.2022, виданої Комунальним підприємством «ІНВЕНТАРІЗАТОР», не було порушено Державних санітарних, протипожежних та будівельних норм і правил, а також прав інших осіб, власників суміжних земельних ділянок, тому вважає, що вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайньою мірою захисту права власності за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно та не порушення при цьому прав інших осіб. За таких обставин [PERSON] з об`єктивних причин позбавлений можливості захистити своє право власності на майно у встановленому досудовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явився та надав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, на заявлених позовних вимогах наполягав. Представник відповідача Подільської міської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, згідно договору оренди землі б/н від 23.12.2019, укладеного між територіальною громадою міста Подільськ в особі Подільської міської ради та [PERSON] строком на 5 (п`ять) років, позивачем було набуто право оренди земельної ділянки площею 0,0228 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником нежитлової будівлі-будівлі міні-бару « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу нежитлової будівлі-будівлі міні-бару «Мрія» розташованій на земельній ділянці розміром 0,0228 га, посвідченого приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В. 02.09.2019, № 1691. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 179480369 від 02.09.2019, [PERSON] 02.09.2019 зареєстрував право власності на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до договору оренди землі б/н від 28.11.2019, укладеного між територіальною громадою міста Подільськ в особі Подільської міської ради та [PERSON] строком на 5 (п`ять) років, позивачем було набуто право оренди земельної ділянки площею 0,0932 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташованій на земельній ділянці площею 0,0932 кв.м., що підтверджується Договором купівлі-продажу нежитлової будівлі посвідченого приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В. 19.07.2019, № 1344. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 174839908 від 23.07.2019, [PERSON] 22.07.2019 зареєстрував право власності на будівлю магазин, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку оцінювача експертних досліджень про оціночну (ринкову) вартість об`єкта експертної грошової оцінки складеного СПД [PERSON] від 15.09.2022, ринкова вартість нежитлової будівлі загальною площею 834,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 301000,00 грн. Відповідно до копії технічного паспорту, виданого КП «Інвентаризатор» від 01.09.2022 на громадський будинок, вбачається, що по [ADDRESS] , розташований магазин літ «А1», кафе-бар «А2», складське приміщення «Б» загальною площею 834,2 кв.м. За результатами проведеного обстеження об`єкта, стан несучих та огорожуючих конструкцій оцінюється як придатний до нормальної експлуатації та відповідає вимогам ДБН, та придатна для використання в якості магазину та кафе-бару. За змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України Так, в розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Судом встановлено, що нежитлова будівля магазину та бару по [ADDRESS] позивачем реконструйована самовільно. П. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затвердженого Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. П. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. За приписами ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Дослідивши наявні докази по справі та враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що самочинне будівництво було здійснено позивачем [PERSON] без передбаченого законом дозволу, однак з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). В разі якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Позивач не може в адміністративному порядку вирішити питання про визнання за ним права власності на самовільно реконструйовану нежитлову будівлю магазину та бару, загальною площею 834,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки дане нерухоме майно відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи, що [PERSON] є користувачем земельної ділянки на якій розташована самовільно реконструйована нежитлова будівля магазину та бару, яка розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 834,2 кв.м., та не порушує права інших осіб, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved