Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

У листопаді 2022 року до Дарницького районного суду м.Києва надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті її батька [PERSON] та її брата [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Заяву обґрунтовує тим, що її батько та брат проживали в м. Маріуполі Донецької області. Внаслідок повномасштабного вторгнення російських військ на територію України, у березні 2022 року відбулися ракетні удари по м. Маріуполь, де проживали рідні заявника. З березня 2022 року по теперішній час зв`язку з ними не має. З чат-боту у Телеграмі "Погибшие, Память, Мариуполь" заявник дізналась, що приблизно 08.03.2022 її батько та брат загинули та пізніше були поховані, однак невідомо де. Отримати свідоцтво про смерть у відділі РАЦС не має можливості, оскільки їх смерть настала на тимчасово окупованій території, де неможливо отримати медичний документ про смерть. Встановлення факту смерті, для заявника має юридичне значення, оскільки необхідно їй для здійснення належної реєстрації смерті батька та брата і отримання свідоцтв про смерть. У судовому засіданні заявника було допитано в якості свідка, де свідок показала, що вона проживає у м.Києві з 2016 року, у м.Маріуполі залишились проживати її батько [PERSON] та її брат [PERSON] . З березня 2022 року зник зв`язок у заявника з рідними та лише у квітні 2022 року вона дізналась, що у період з 8 по 12 березня 2022 року м.Маріуполь потрапив під сильне бомбардування, внаслідок збройної агресії РФ проти України. Під вказане бомбардування потрапив і будинок родичів заявника. Заявник дізналась, що її брату відірвало руку і він без належної медичної допомоги прожив дев`ять днів, батько заявника загинув від осколкового поранення. Племінниця батька заявника добилась від окупаційної влади ДНР поховання батька та брата заявника, їх було поховано у травні 2022 року у селищі Виноградне, але чи точні ці дані заявник не знає. Заявник зазначає, що інформацію про своїх рідних шукала та заходила з різних джерел, таких як: чат-боти у Телеграм та Вайбер , від племінниці батька та від свого двоюрідного брата. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши та допитавши у якості свідка заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Заявником у справі є [PERSON] , що підтверджено копією паспорта громадянина України та копією свідоцтва про укладення шлюбу, відповідно до якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Тобто [PERSON] є батьком заявника та [PERSON] - братом заявника. Про смерть батька та брата заявнику стало відомо зі слів свого двоюрідного брата та від племінниці та онуки [PERSON] , які у свою чергу дізнались із мережі Інтернет, де існує Telegram канал, назва викладена російською мовою « Погибшие ,Пам`ять, Мариуполь ». Також, як вбачається із письмових показів [PERSON] та [PERSON] (племінниці та онуки [PERSON] ), вони про смерть [PERSON] та [PERSON] дізнались з Telegram каналу, вони ходили за адресою місця проживання [PERSON] та [PERSON] ( [ADDRESS] ), побачили у дворі будинку воронку від снаряду, у будинку зруйновані вікна, на прибудові - дах. В будинку [PERSON] та [PERSON] побачили на полу трупи [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] 03.05.2022 звернулись до комендатури так званої ДНР та повідомили про загибель рідних. Військові так званої ДНР 04.05.2022 вивезли трупи [PERSON] та [PERSON] на кладовище біля селища Виноградне. Жодного документа для проведення державної реєстрації смерті рідних заявник не має. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За статтею 315 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 317 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для реалізації своїх прав за законодавством України. За положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022), затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та змінами внесеними указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який послідуючими Указами Президента України неодноразово подовжувався та триває і на даний час. Також, згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). До таких громад віднесено у тому числі Маріупольську міську територіальну громаду. Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за №719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №1 Об/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №Юб-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів: е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Судом об`єктивно встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] , померли в м. Маріуполі Донецької області. Оскільки на цей час видача лікарської довідки про смерть і реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті у м. Маріуполі Донецької області неможлива, а смерть особи є юридичним фактом, який має наслідки припинення, зміни або виникнення багатьох правовідносин, тому має безпосереднє значення для реалізації особою своїх прав. Вказані обставини позбавляють заявника можливості звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відтак, з метою захисту законних прав заявника, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до чинного законодавства, у разі появи особи, факт смерті якої встановлено судом, вона чи інша заінтересована особа, мають право звернутись до суду із заявою про скасування відповідного рішення про встановлення факту смерті. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правил державної реєстрації актів цивільного стану у Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню. Оскільки заявник звільнений від сплати судового збору відповідно до пункт 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: approved