Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . На підтвердження позовних вимог посилаються на те, що є власником будинку [ADDRESS] . Окрім неї в вищезгаданому будинку зареєстрований також відповідач, який добровільно знятися з реєстрації не бажає. Крім того, він не бере участь в утриманні будинку, не допомагає в оплаті комунальних послуг. За таких обставин, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася. Від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи рекомендованою кореспонденцією та шляхом оголошення на сайті Судової влади, про причини неявки суд не повідомив, заяви про можливість розгляду справи у його відсутність не надав. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованим в реєстрі 11.07.2020 року за №676. Відповідач зареєстрований на постійне місце проживання у належному позивачу будинку, що підтверджується записами у будинковій книзі, проте не проживає у ній. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Даючи оцінку дослідженим доказам суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, цими доказами установлено, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] тривалий час без поважних причин. Згідно ст.405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, оскільки відповідач відсутній більш тривалий строк без поважних причин, то його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Враховуючи викладене та

Outcome: approved