Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

24.10.2022 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Виконавчим комітетом Нововолинської міської ради порушено її право на доступ до публічної інформації. Позивач у позові зазначає, що звернулася до відповідача з запитом про надання публічної інформації, запитувальна публічна інформація про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач відповідь на цей запит позивачу не надав. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 у справі №140/4088/21 визнано бездіяльність Виконавчого комітету Нововолинської міської ради щодо несвоєчасного надання інформації на запит [PERSON] від 06.03.2021 протиправною. Позивач посилається на те, що протиправними діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у неї негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Розмір моральної шкоди позивач підтверджує тим, що завдана шкода спричинила у неї негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Також вказує, що завдана їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що їй довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Позивач стверджує, що їй притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду її запиту порушило її законні права, сприймалося нею, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача було порушено стан душевної рівноваги, для відновлення якого їй доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим вона була позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, їй доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначалось щоденно на її фізичному та моральному стані, через що вона не встигала закінчити повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота даних переживань посилювалась тим, що у неї загострене почуття справедливості. Внаслідок неправомірних дій відповідача були порушені нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким змушена була додатково пояснювати чому вона стала менш привітною, менше стала приділяти часу друзям, сім`ї, родичам. Також стверджує, що це завдало їй страждань як особі з інвалідністю ІІ групи. Позивач зазначає, що нею витрачено значний час на захист своїх прав у суді, тривала боротьба на захист своїх прав виснажує її, викликає психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, викликає розчарування в діяльності як державних органів так органів місцевого самоврядування, які опікуються соціальною сферою, що створює додаткове психічне напруження викликане дискримінацією під час розгляду його заяв порівняно з заявами інших громадян, які належно вирішувались. Розрахунок моральної шкоди позивач здійснює наступним чином: за кожен місяць порушеного права оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, яка у січні 2022 року становила для працездатних осіб 6500,00 грн. Проте враховуючи рівень страждань та принцип справедливості, завдану моральну шкоду оцінює в 40000,00 грн. Тому просить суд стягнути з Виконавчого комітету Нововолинської міської ради на її користь моральну шкоду у сумі 40000,00 грн. Представник позивача 23.11.2022 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог про стягнення з виконавчого комітету нововолинської міської ради на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 40000 гривень відмовити з підстав наведених у відзиві. Посилався на те, що дії і наміри позивача з самого початку, а саме з моменту подання запиту на отримання публічної інформації, датованого 06.03.2021 носять скомпрометований, надуманий характер, націлені на безпідставне звинувачення відповідача у бездіяльності, а в реєстрі судових рішень є чимало ідентичних позовів від позивача до різних міських рад України з тих самих підстав. При цьому зауважує, що враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважають, що достатнім відшкодування завданої позивачу шкоди буде грошова сума у розмірі 1000 гривень. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. На підставі вказаної норми процесуального права, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одним із визначених законом способів захисту порушеного цивільного права відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України є відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду регламентовані статтею 1167 Цивільного кодексу України, з частини 1 якої вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, в інших випадках, встановлених законом. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері доступу до публічної інформації, визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес є Закон України «Про доступ до публічної інформації» (Закон № 2939-VI). Статтею 3 Закону № 2939-VI закріплені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується в тому числі юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 2939-VI відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, зокрема у ненаданні відповіді на запит. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом (ч. 2 ст. 24 № 2939-VI). У постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № К/9901/10765/18 наведено правовий висновок, відповідно до якого відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. Верховний Суд у постанові від 24.03.2020 у справі № 818/607/17 зазначив, що у практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. У рішенні у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Судом встановлено, що 06.03.2021 позивач [PERSON] звернулася до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради з запитом про отримання публічної інформації, який був отриманий відповідачем 11.03.2021. Як стверджує позивач, відповідь на запит щодо отримання публічної інформації впродовж п`яти робочих днів надана позивачу не була. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 у справі №140/4088/21 визнано бездіяльність Виконавчого комітету Новоовлинської міської ради щодо несвоєчасного надання інформації на запит [PERSON] від 06.03.2021 протиправною (а.с.8,9). Вказаним рішенням встановлено, що 06.03.2021 позивач скерувала поштовим зв`язком до відповідача запит на надання публічної інформації , у якому просила надати інформацію про наявність на теритоірї міста Нововолинська вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель та споруд з місцями розташування, вказаний запит надійшов до відповідача та зареєстрований за вх. № 34/01-91 від 12.03.2021. Листом від 15.03.2021 №01-91/34 відповідач надав відповідь на запит. У подальшому, 19.05.2021 Виконком повторно надіслав позивачу [PERSON] відповідь на запит на отримання публічної інформації від 06.03.2021 рекомендованим поштовим відправленням (за вих. 01 91/34/2 від 18.05.2021), вказану відповідь позивач отримала 25.05.2021. Судом відхилено доводи Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області про те, що реєстрація листа в журналі вихідної кореспонденції установи є належним доказом направлення листа і, тим більше, його доставлення адресату. Будь-яких доказів саме надіслання та/чи вручення цього листа (фіскальний чек поштового відділення, повідомлення про врученні поштового відправлення, опис вкладення тощо) відповідач суду не надав, відповідно, не довів виконання свого обов`язку надання відповіді на запит на інформацію. Службові пояснення так само не підтверджують направлення 15.03.2021 відповіді на інформаційний запит [PERSON] , тобто було порушено визначений законом строк на надання такої відповіді, фактично не надано відповіді. Відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин факт порушення прав позивача на доступ до публічної інформації є встановленим та доведеним, що у свою чергу безумовно мало наслідком завдання [PERSON] моральної шкоди. У свою чергу під час аналізу доводів позивача в частині розміру завданої їй моральної шкоди, суд враховує наступне. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] із запитами на надання публічної інформації зверталася до органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів неодноразово. При цьому суд зауважуєу, що такі звернення були адресовані у різні населені пункти, які розташовані майже у всіх регіонах України. У подальшому, за результатами таких звернень, вона зверталася до суду із позовами про визнання бездіяльності протиправною, а згодом також подавала позови про відшкодування завданої їй моральної шкоди. Докази завдання відповідачем моральної шкоди позивачу, які оцінені нею в 40000 гривень, зокрема, можливого погіршення стану здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків, суду не надані, а тому беручи до уваги наявність самого факту порушення відповідачем законних прав позивача, що полягає у невсвоєчасному наданні відповіді на запит на отримання інформації, суд приходить до висновку, що достатнім відшкодуванням завданої [PERSON] моральної шкоди буде грошова сума у розмірі 1200,00 грн., відповідно позов підлягає до задоволення частково. Такі висновки суду також узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою під час розгляду справи № 752/17832/14-ц (постанова від 15.12.2020), відповідно до якої розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. З огляду на те, що позивач на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с.10), тому у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з відповідача в дохід держави 992,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial