Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 07.03.2017 року, свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 22.11.2020 року відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у результаті чого виникла заборгованість. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. \~ \~ \~ \~05.03.2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву та 24.02.2021 року надійшла заява щодо заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~16.03.2021 року ухвалою суду продовжено розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. 20.10.2021 р. ухвалою суду визнано потрібним, щоб представник позивача з`явився в судове засідання для надання пояснень. \~ \~ \~ \~20.01.2022 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання у справі, призначено розгляд справи по суті. \~ \~ \~ \~17.06.2022 року ухвалою суду визнано потрібним, щоб представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" з`явився в судове засідання та надав особисті пояснення. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, копію ухвали суду від 17.06.2022 року ним було отримано. У позовній заяві представник позивача просить суд про розгляд справи без участі представника банку. Крім того, в матеріалах справи містяться заяви представника позивача Ю.В. Суббот про розгляд справи без участі представника банку, в яких зазначається що позовні вимоги банк в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, подано письмові судові дебати вх. ЕП- 3886/22-Вх від 24.11.2022 р., в яких представник відповідача адвокат Байда І. просить їх провести без участі сторони відповідача. За таких обставин суд, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, показання свідка, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 07.03.2017 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, шляхом подання Анкети-Заяви за формою, встановленою банком. \~ \~ \~ \~У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він самостійно ознайомився з ними та згоден отримати примірник договору шляхом роздрукування. \~ \~ \~ \~До кредитного договору банк додав Довідку про зміну умов кредитування, Довідку про видані картки, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У позовній заяві позивач зазначає, що станом на 22.11.2020 року за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 15040,63 грн., яка складається з: 11150,59 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч. 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 11130,59 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 00,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 00,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3890,04 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Оскільки законом не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, кредитодавцеь на свій розсуд може вимагати від боржника бдь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість, яка просить банк стягнути становить 11150,59 грн. - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 11130,59 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита). У відзиві на позовну заяву від 05.03.2021 року, запереченнях від 08.12.2021 року відповідач [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування відзиву та заперечень відповідач вказує, що у нього наявні довідки, видані йому позивачем АТ КБ "Приватбанк" про відсутність будь-якої заборгованості перед банком та долучає копії відповідних довідок. Також зазначає, що укладений між сторонами кредитний договір не містить строку повернення кредиту (користування ним). Крім того, відповідач вказує, що у позовній заяві та відповіді на відзив зазначено реквізити паспорту громадянина України, який відповідачем було втрачено, на підтвердження чого долучає докази звернення до відділення поліції з даного приводу та докази про отримання ним паспорта нового зразка. Відповідач зазаначає, що за його втраченим паспортом здійснювались операції з продажу нерухомого майна в Кіровоградській області у третьому кварталі 2020 року, на підтвердження чого долучає Витяг. Таким чином, відповідач зазначає, що не виключено, що при вказаній операції могла використовуватися його банківська картка АТ КБ "Приватбанк", яка знаходилася із втраченим паспортом і документами. Про втрату картки відповідачем було повідомлено на гарячу лінію АТ КБ "Приватбанк". У відповіді на відзив від 19.04.2021 та поясненнях від 28.12.2021 року АТ КБ "Приватбанк" зазначає, що згідно виписки з карткового рахунку відповідач здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 12.02.2019 року. Також з розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Крім того, згідно даної виписки по рахунку, відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач визнав свої зобов`язання за договором. За вказаних обставин, АТ КБ "Приватбанк" просить суд задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~ \~ \~ \~За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 07.03.2017 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.03.2017 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України,\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем\~Правила надання\~банківських послуг\~ПриватБанку,\~з огляду\~на їх\~мінливий характер,\~не можна\~вважати складовою\~кредитного договору\~й щодо\~будь-яких\~інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Велика Палата Верховного Суду у постанові №342/1801/17 від 03.07.2019 року зазначила, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Враховуючи позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду №342/1801/17 від 03.07.2019 року, суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07.03.2017 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. \~ \~ \~ \~Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, а також відсотків, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України, то суд звертає увагу, що позивач не просить суд стягнути з відповідача вказані суми. \~ \~ \~ \~В Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»\~(далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Як вбачається із виписки за договором № б/н станом на 24.11.2020 року, востаннє поповнення карткового рахунку відповідача відбулося 12.02.2019 року готівкою в терміналі самообслуговування. Судом взято до уваги обставину, яка викладена відповідачем у запереченнях від 08.12.2021 року, про те, що відповідач 11.03.2019 року був документований паспортом у вигляді ІД - картки [NUMBER] Рівненським РВ УДМС на підставі паспорта [NUMBER] , виданого 10.02.1998 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, у зв`язку з втратою документа. Вказане підтверджується довідкою, виданою Рівненським РВ УДМС, яка долучена до заперечень. Крім того, відповідачем долучено до заперечень відповідь Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 15.03.2021 р. № 5231/200/01-2020, про те, що звернення [PERSON] зареєстроване у ЄО № 7529 від 26.02.2019 про те, що 26.02.2019 року невідомі особи нанесли тілесні ушкодження та заволоділи сумкою з документами. Також суд звертає увагу на твердження відповідача у запереченнях від 08.12.2021 року, про те, що він повідомив про втрату банківської картки на гарячу лінію АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Вказане вище дає підстави вважати, що в подальшому будь-які дії з банківською карткою були неможливими, картку було б заблоковано банком, а тому твердження відповідача у запереченнях від 08.12.2021 року про те, що його картка могла бути використана в подальшому невідомими особами, не заслуговують на увагу. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 07.03.2017 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Крім того, суд звертає увагу, що представником банку було подано клопотання про огляд веб-сайту АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою встановлення ідентичності Умов та правил надання банківських послуг, оприлюднених на сайті та витягу з умов, наявного в матеріалах справи. Судом було оглянуто веб-сайт https://privatbank.ua/terms в розділі "архівні договори" Умови та Правила надання банківських послуг в редакції від 01.03.2017 року станом на момент підписання договору. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11150,59 грн. (в т.ч. 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 11130,59 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита). Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого АТ КБ « Приватбанк» за подання позовної заяви, в сумі 2102,00 грн. Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved