Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з ТОВ «БУМ БИР» на свою користь безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 24 000 грн., кошти сплачені як комісія за перерахування безпідставно отриманих грошей в розмірі 240 грн., 3% річних за користування безпідставно набутими грошовими коштами в розмірі 469,48 грн.; витрати по оплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 червня 2021 року водій автомобіля Фольксваген Пассат реєстраційний номер [NUMBER] (Республіка Польща) [PERSON] на 48 км автодороги Київ-Ковель, в напрямку м. Ковель, виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з вантажним автомобілем Мерседес-Бенц 815 реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу на праві приватної власності. За даним фактом розпочато кримінальне провадження №12021110000000439 від 15.06.2021 року. У той же день слідчий ГУ НП в Київській області в ході огляду місця події вилучив автомобіль Мерседес- Бенц 815, який був поміщений на територію за адресою: м. Київ, вул. Милославського, 2а, яка належить ТОВ "БУМ БИР". За письмовою вказівкою процесуального керівника - прокурора Київської обласної прокуратури від 14.09.2021 слідчий прийняв рішення про повернення позивачу автомобіля. На 06.10.2021 року слідчий запросив позивача за місцем розташування ТОВ "БУМ БИР", де знаходився на зберіганні транспортний засіб, позивач написав слідчому розписку про отримання автомобіля, після цього слідчий покинув дану адресу. Однак, працівники ТОВ "БУМ БИР" відмовились видавати позивачу його транспортний засіб та почали вимагати заплатити гроші в сумі 24 000 грн. за його транспортування та зберігання. Працівники ТОВ "БУМ БИР" повідомили позивачу, що у них є договір з ГУНП в Київській області, згідно якого дане товариство повинно транспортувати і зберігати на своїй території за адресою: [ADDRESS] , вилучені в ході досудового розслідування, яке проводять слідчі ГУНП в Київській області, автомобілі, а вказаний підрозділ поліції повинен оплатити транспортування і зберігання автомобілів. Однак, ГУНП в Київській області не проводить оплату за транспортування і зберігання автомобілів, у тому числі вказаний підрозділ не оплатив транспортування і зберігання автомобіля Мерседес-Бенц 815 в сумі 24 000 гривень. У зв`язку з цим, позивач повинен оплатити ТОВ "БУМ БИР" кошти в сумі 24 000 гривень за транспортування і зберігання автомобіля. Крім того, працівники ТОВ "БУМ БИР" повідомили позивачу, що поки він не сплатить 24 000 гривень, позивач не зможе забрати транспортний засіб. В зв`язку з протиправними діями відповідача позивач викликав поліцію. Після приїзду поліцейських позивачу не було повернуто автомобіль, робота поліції обмежилась відібранням пояснень. Після того як поліція поїхала, працівники ТОВ "БУМ БИР" повторно висловили вимогу позивачу про сплату коштів в розмірі 24 000 грн. та повідомили позивачу, що вразі не сплати вказаних коштів, позивач більше не побачить свій транспортний засіб. Таким чином позивач був поставлений у безвихідну ситуацію або втратити автомобіль або незаконно та безпідставно оплатити 24 000 гривень на рахунок ТОВ "БУМ БИР". 06.10.2021 позивачем було сплачено на розрахунковий рахунок ТОВ "БУМ БИР" кошти в сумі 24000 гривень, а також комісію за вказану банківську операцію в сумі 240 гривень, після чого працівниками відповідача було повернуто позивачу автомобіль. Згідно відповідей прокуратури Київської області від 14.09.2021, 05.11.2021 автомобіль позивача було визнано речовим доказом. У відповідності до положень Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, що затверджений постановою КМУ від 19.11.2012 №1104, фінансування витрат, пов`язаних із збереженням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, отже автомобіль повинен був транспортуватись та зберігатись за рахунок державного бюджету. Таким чином, відповідач не мав права вимагати та отримувати плату від позивача за транспортування і зберігання транспортного засобу. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.02.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 15.06.2022 від представника третьої особи надійшли пояснення у яких представник послався на таке. 15.06.2021 слідчим ГУНП в Київській області в ході огляду події було вилучено у [PERSON] автомобіль Мерседес-Бенц 815 реєстраційний номер [NUMBER] , який був поміщений на територію за адресою: м.Київ, вул. Милославська,2а, яка належить ТОВ «БУМ БИР». Арешт на автомобіль позивача не накладався, однак постановою слідчого автомобіль було визнано речовим доказом. В такому випадку зберігання автомобіля регулюється Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, що затверджений постановою КМУ від 19.11.2012 №1104, згідно положень якого фінансування витрат, пов`язаних із збереженням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Між ГУ НП в Київській області та ТОВ «БУМ БИР» 06.04.2020 дійсно був укладений договір №279, проте предметом даного договору є зобов`язання здійснення операцій по відновлювальному зберіганню, в тому числі перевезенню без права використання у господарському обороті товарно-матеріальних цінностей, вилучених під час слідчих дій по кримінальним провадженням, а не автомобілів. Строк дії такого договору закінчився 31.12.2020. На підставі зазначеного представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позову до ГУНП в Київській області. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 червня 2021 року водій автомобіля Фольксваген Пассат реєстраційний номер [NUMBER] (Республіка Польща) [PERSON] на 48 км автодороги Київ-Ковель, в напрямку м. Ковель, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з вантажним автомобілем Мерседес-Бенц 815 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . За даним фактом розпочате кримінальне провадження №12021110000000439 від 15.06.2021 року з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР. Право власності на транспортний засіб Мерседес-Бенц 815 реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстровано за позивачем - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. У подальшому автомобіль Мерседес-Бенц 815 реєстраційний номер [NUMBER] був тимчасово вилучений слідчими ГУ НП в Київській області та поміщений на територію за адресою: м. Київ, вул. Милославського, 2а, яка належить ТОВ "БУМ БИР". Згідно матеріалів справи, арешт на автомобіль Мерседес- Бенц 815 реєстраційний номер [NUMBER] в межах кримінального провадження №12021110000000439 від 15.06.2021 не накладався, однак постановою слідчого СУ ГУ НП в Київській області автомобіль визнано речовим доказом, що підтверджується листом Київської обласної прокуратури №09/1/2-1060-21 від 14.09.2021. Встановлено, що на виконання письмових вказівок прокурора, 06.10.2021 слідчим слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Київській області Чепурним О. видано дозвіл власнику [PERSON] на повернення автомобіля Мерседес-Бенц 815. Вбачається, що відповідачем ТОВ "БУМ БИР" було надано позивачу рахунок на оплату №13 від 06.10.2021 на загальну суму 24 000 грн., з яких 19 000 грн. - послуги з транспортування транспортного засобу, 5 000 грн. - послуги із зберігання транспортного засобу. Встановлено, що 06.10.2021 позивачем було сплачено на розрахунковий рахунок ТОВ "БУМ БИР" кошти в розмірі 24 000 грн., а також комісію за вказану банківську операцію в сумі 240 грн., що підтверджується квитанцією №9247-0696-3628-2831 від 06.10.2021, яка міститься в матеріалах справи. Позивач вважає вимогу відповідача щодо оплати послуг за транспортування та зберігання автомобіля незаконною та такою, що протирічить положенням чинного законодавства, в зв`язку з чим просить про задоволення позову на що слід зазначити таке. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 та 2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження №12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». Як встановлено вище, арешт на автомобіль Мерседес-Бенц 815 реєстраційний номер [NUMBER] в межах кримінального провадження №12021110000000439 від 15.06.2021 не накладався, однак постановою слідчого СУ ГУ НП в Київській області автомобіль визнано речовим доказом. Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 32 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, що затверджений постановою КМУ від 19.11.2012 року № 1104, фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Наявність чи відсутність договірних відносин між ГУНП у Київській області та ТОВ "БУМ БИР" не свідчить та не може свідчити про наявність підстав для набуття або збереження даним товариством майна позивача, а саме коштів в розмірі 24 000 гривні. Вбачається, що позивач звертався до ГУ НП в Київській області із заявою щодо повернення витрат на послуги зберігання транспортного засобу. Листом № Б-4249/125/23/1/2021 від 15.12.2021 позивачу надана відповідь у якій повідомлено позивача про те, що транспортування і зберігання вилученого в рамках кримінального провадження майна здійснюється за рахунок державного бюджету. Також вбачається, що 10.11.2021 позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення безпідставно отриманих коштів, проте така вимога була залишена відповідачем без реагування. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ "БУМ БИР" 06.10.2021 безпідставно набуло майно позивача, а саме грошові кошти в розмірі 24 000 гривні. Отже, позивачем доведено обставини на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 24 000 грн. підлягають задоволенню. Також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача 240 гривень, які він сплатив як комісію за перерахування на рахунок відповідача коштів в сумі 24 000 гривні. Згідно із ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Як вбачається з ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача на свою користь 3% річних за користування майном за період з 06.10.2021 по дату ухвалення рішення у цій справі, а саме по 16.11.2022, в сумі 810,88 грн. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved