Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Відповідач, [PERSON] позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву. Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі, про що надав письмову заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія договору купівлі продажу від 02.06.2021р.; розписка від 02.06.2021р.;копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] ; копія будинкової книги; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18.08.2022р.; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.06.2009р.; копія свідоцтва про право власності від 26.11.1997р., зареєстрованого в реєстрі за № 4/4078; копія свідоцтва про право власності від 26.11.1997р., зареєстрованого в реєстрі за № 4/4079; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.1997р., зареєстрованого в реєстрі за № 4/4080; копія заповіту від 29.10.1990р.; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29.10.2019р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, зазначивши, що 02.06.2021р. між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] . У той же день сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передав відповідачу обумовлену суму, а вона передала нерухомість в натурі та ключі. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонував відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. Однак, з`ясувалось, що відповідач не завершила процедуру оформлення своїх спадкових прав за заповітом після смерті власника [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , під час життя їй належала 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 26.11.1997р. та 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.11.1997р. , 2/6 частини житлового будинку після смерті сина, [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Після смерті [PERSON] відповідачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а також в порядку ч. З ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що свідчать записи у будинкової книзі, але свідоцтво про право на спадщину отримати не встигла, оскільки тривалий час після смерті сина мешкала у племінниці, [PERSON] , в республіці Молдова. Під час життя, 29.10.2019 року, [PERSON] залишила заповідальне розпорядження, яке зареєстровано в реєстрі за №1369. Згідно заповіту померла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті їй належало, заповідала племінниці - [PERSON] , [INFO] . Про ці обставини позивачу не було відомо до укладання договору. Особисто відповідач запевнив, що усі питання вирішить та оформить правочин. Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку відповідач (продавець) [PERSON] не мала на це право. Враховуючи вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші у сумі 120\~000 грн., а позивачу об`єкт нерухомості. Відповідач жодного разу не висувала вимоги щодо повернення вказаного житлового будинку, не заперечувала проти визнання права власності за позивачем. Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:\~було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;\~було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;\~вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.\~ Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Так, позивач набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши об`єкт нерухомості у відповідача, який вона фактично не мала права відчужувати. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на нерухоме майно.

Outcome: approved