Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

26 жовтня 2021 року [PERSON] звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що вона, [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Даний будинок належить виключно їй на праві приватної власності, будь-які обмеження чи обтяження її права власності на цей будинок - відсутні. В даному будинку зареєстрована і проживає вона разом із своїм чоловіком [PERSON] . Згідно Договору дарування житлового будинку від 08.10.2003 року, вона є власником житлового будинку з належними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Її право приватної власності на даний будинок додатково підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 273274617 від 03.09.2021 року підтверджується факт відсутності заборони відчуження, відсутності зареєстрованої іпотеки чи інших обмежень та обтяжень щодо мого будинку. Починаючи з 23.11.2018 року її місце проживання зареєстроване за адресою цього житлового будинку: [ADDRESS] . Окрім неї, в даному житловому будинку зареєстровані її чоловік - [PERSON] [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; та [PERSON] , [INFO] .. Однак, рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.06.2021 року у справі № 346/3346/19 [PERSON] , [INFO] було визнано таким, що втратив право користування житлом будинку [ADDRESS] . Дане рішення набрало законної сили 10.07.2021 року. Таким чином, станом на сьогодні, правом користування даним житлом наділені вона як власник житла, її чоловік [PERSON] та [PERSON] . У 2006 році [PERSON] звернулася до неї як власника будинку із проханням здійснити її реєстрацію місця проживання у вказаному будинку, оскільки вона була у скрутному становищі, без притулку та перебувала у стані вагітності. Проявивши доброту та розуміння до [PERSON] вона надала згоду на реєстрацію її місця проживання в даному будинку та реєстрацію її новонародженої дочки - [PERSON] .. Таким чином, [PERSON] починаючи з 16.08.2006 року є зареєстрована у її вищезгаданому будинку. [INFO] [PERSON] мати [PERSON] ) померла. У зв`язку із смертю матері, рішенням Виконавчого комітету Матеївецької сільської ради ОТГ Коломийського району від 26.02.2018 року № 12 «Про надання статусу дитини- сироти та закріплення житла» малолітній [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини сироти та закріплено за нею як дитиною-сиротою житло на праві користування за адресою: [ADDRESS] . Зазначено, що дитина проживає в сім`ї [PERSON] та [PERSON] в с.Рожнів Косівського району. Вважаю, що дане рішення органу місцевого самоврядування є незаконним та порушує її права та законні інтереси на житло, власником якого вона є. Під час розгляду судової справи № 346/3346/19 в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області стало відомо, що у відповідачки [PERSON] наявний батько - [PERSON] . Так, під час допиту відповідачки [PERSON] у судовому засіданні остання визнала факт наявності у неї біологічного батька. Вона пояснила суду, що після смерті матері вона, [PERSON] , забрала речі першої необхідності і переїхати до свого біологічного батька в с. Рожнів Косівського району, де і проживає по даний час. Вказаний факт було й підтверджено представником служби у справах дітей Матеївецької сільської ради, яка під час розгляду судової справи № 346/3346/19 , яка зазначила, що [PERSON] у квітні 2018 року тимчасово влаштували у сім`ю родичів її батька, де вона проживає з того часу. Так, в оскаржуваному рішенні Виконавчого комітету Матеївецької сільської ради ОТГ Коломийського району від 26.02.2018 року № 12 зазначено, що дитина - [PERSON] проживає в сім`ї [PERSON] та [PERSON] в с. Рожнів. Водночас, розпорядженням Косівської РДА від 04.04.2018 року № 149 пані [PERSON] жителька села Рожнів призначена опікуном малолітньої дитини сироти [PERSON] .. Зазначене вище, дає підстави стверджувати, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , а опікуном (наразі, піклувальником) дитини є його дружина - [PERSON] .. Таким чином, відповідачка [PERSON] фактично не являється дитиною- сиротою, оскільки в неї наявний батько(що нею і визнається) в сім`ї якого вона проживає. Тобто, органом місцевого самоврядування надано статус дитини-сироти особі, яка по факту такою не являється. Разом з тим, листом Коломийського міськрайонного відділу ДРАЦС ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ) від 20.11.2020 року № 3158/23.17.6-19/425 повідомлено, що актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , - відсутній. У 2006 році нею було надано згоду на здійснення реєстрації місця проживання в даному будинку [PERSON] , яка згодом і зареєструвала тут місце проживання своєї новонародженої дочки [PERSON] . Дані особи не є членами її сім`ї, вона не пов`язана з ними будь-якими родинними стосунками. Договір найму (оренди) даного житла між нею та з померлою [PERSON] (чи іншими особами) не укладався. Вказує, що сама по собі реєстрація місця проживання особи не може бути підставою для набуття в цієї особи будь-якого речового права на чуже нерухоме майно. Оскільки померла [PERSON] - мати [PERSON] ніколи не була власником будинку [ADDRESS] . не була орендарем (наймачем) вказаного будинку чи членом сім`ї позивачки [PERSON] , то й відсутні підстави стверджувати про наявність у відповідачки [PERSON] права користування вказаним будинком. Однак, орган місцевого самоврядування, всупереч зазначених норм законодавства, не переконавшись у наявності (чи відсутності) в [PERSON] чи її померлої матері [PERSON] будь-якого правового титулу щодо її будинку, по суті наділив відповідачку новим речовим правом - правом користування її будинком. При цьому, оскаржуване рішення не містить будь-яких вказівок про встановлення опіки над майном дитини-сироти. Проте, Виконавчий комітет Матеївецької сільської ради ОТГ Коломийського району своїм рішенням від 26.02.2018 року № 12 втрутився у порядок реалізації нею права приватної власності на її будинок, встановивши за межами власних дискреційних повноважень додаткове право користування її будинком іншими особами, які не є членами її сім`ї, яке по суті є обтяженням її права. Отже, орган місцевого самоврядування поза волею власника майна визначив осіб, які мають право користуватися майном власника, що без сумніву є втручанням у право приватної власності. Тому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Матеївецької сільської ради ОТГ Коломийського району від 26.02.2018 року № 12 «Про надання статусу дитини- сироти та закріплення житла» та стягнути із відповідача на її користь сплачений судовий збір. 04.01.2022 року представника позивача адвоката В.Гресько поступила відповідь на відзив, відповідно до якого вказує, що сторона позивача не погоджується із вимогами представника відповідача-1 викладеними у відзиві та мотивами, на яких ґрунтуються такі вимоги. На підтвердження правомірності проживання відповідачки-1 в житловому будинку позивачки представник відповідача стверджує, що з дня свого народження ( [INFO] ) по грудень 2017 року відповідача-1 була свідком того, що її мати доглядала за даним будинком, здійснювала в ньому ремонт (вклала євро вікна, зробила побілку, встановила паркан, браму, поштукатурила будинок, провела воду накрила криницю) та створювала належні умови для їхнього проживання . Однак, стороною відповідача разом із відзивом не надана жодних доказів на підтвердження зазначених обставин. Факт проведення ремонту будинку позивачки матір`ю відповідачки-1 та сплати коштів за його користування взагалі не доведений будь-якими доказами та ґрунтується виключно на припущеннях. Будинок в [ADDRESS] безперервно, починаючи з 08102003 року по теперішній час належав та належить позивачці на праві приватної власності , що підтверджується правовстановлюючими документами які додані до позовної заяви. Будь-яких доказів того, що позивачка мала намір відчужити цей будинок матері відповідачки-1 - до відзиву не було додано. Жодного документа, який б підтверджував передання позивачкою права користування її будинком матері відповідачки-1 (договір оренди (найму) довіреність тощо) - в матеріали справи не надано. Вирішуючи питання про закріплення за [PERSON] житла на праві користування , орган місцевого самоврядування, не з`ясував правові підстави такого права у її покійної матері та самої відповідачки [PERSON] , не з`ясував їхній правовий титул щодо будинку позивачки. У 2006 році позивачкою було надано згоду на здійснення реєстрації місця проживання в даному будинку [PERSON] , яка згодом і зареєструвала тут місце проживання своєї новонародженої дочки [PERSON] . Сама по собі реєстрація місця проживання особи не можу бути підставою для набуття в цієї особи будь-якого речового права на чуже нерухоме майно. У відповідності до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Проте, ані померла [PERSON] та її дочка [PERSON] ніколи не були членами сім`ї позивачки. Будь-які відносини наймі між [PERSON] та [PERSON] чи іншою особою не існували . Відтак відсутні підстави стверджувати що в силу вимог закону вказані особи набули права користування житлом позивачки чи будь-якого іншого правового титулу. Оскільки померла [PERSON] -мати [PERSON] ніколи не була власником будинку [ADDRESS] , не була орендарем (наймачем) вказаного будинку чи членом сім`ї позивачки [PERSON] , то й відсутні підстави стверджувати про наявність у відповідачки [PERSON] права користування вказаним будинком. Таким чином втручання органу місцевого самоврядування в право приватної власності позивачки є непропорційним та не сприяє досягненню легітимної мети. З приводу біологічного батька у відповідачки-1, то представник відповідачки даний факт не заперечує. Проте вказує на те, що цей факт нічим не підтверджується, оскільки батько відповідачки-1 записаний згідно із ст. 135 СКУ (за вказівкою матері.) Однак, означене твердження спростовується . Під час розгляду судової справи № 346/3346/19 в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області стало відомо, що у відповідачки [PERSON] наявний батько- [PERSON] . Вказане дає підстави стверджувати що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , а опікуном дитини є його дружина - [PERSON] . Тому просить позов [PERSON] до [PERSON] за вдоволити повністю. 26.05.2022 року від Матеївецької сільської ради поступив відзив, відповідно до якого вказує, що Матеївецька сільська рада не визнає позовні вимоги, вважає їх безпідставними та такими, що не грунтуються на нормах матеріального права, та не відповідають фактичним обставинам справи . [PERSON] , [INFO] отримала статус дитини-сироти на підставі рішення виконавчого комітету Матеївецької сільської ради об`єднаної територіальної громади від 26 лютого 2018 року №12. Відповідний статус [PERSON] надано, оскільки її матір померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Матеївецької сільської ради ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області 02.01.2018 року, а відомості про батька записані за вказівкою матері на підставі ст. 135 СК України. На запит служби у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації від 29.01.2018 № 24/01-31/35 Івано-Франківський міський відділ ДРАЦС надав інформацію про підстави на яких записано відомості про батька [PERSON] , а саме відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У свідоцтві про народження [PERSON] [NUMBER] в вданого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції 08.08.2006 року у графі «батько» вказано [PERSON] . Твердження Позивача про те, що [PERSON] , є батьком [PERSON] с припущеннями, оскільки свідоцтво про народження містить інший запис, а заяви батька чи рішення суду, яке б підтверджувало про факт батьківства немає. Відповідно до ст, 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст, 126 СК України, батьківство дитини може бути визнане за рішенням суду в порядку позовного провадження в цивільному судочинстві. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Тому під час надання статусу дитини-сироти [PERSON] виконавчий комітет Матеївецької сільської ради діяв відповідно до Конституції України та законодавчих актів, які регулюють питання даного статусу. Стосовно питання закріплення за [PERSON] житла за адресою: [ADDRESS] на праві користування. Відповідно погосподарської книги № 1, особовий 039-1 на час смерті [PERSON] , яка зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] , уданому будинку, також, проживала та була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . [PERSON] після смерті матері тривалий час не проживала у спірному житловому приміщенні, оскільки дитина не може самостійно обирати місце свого проживання. Не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці з опікуном, оскільки дитина в силу свого віку та обставин, що склалися, не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України). У відповідності до п. З ч. 1 ст. 247 Сімейного кодексу України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону. Тому просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] (зак. представник - [PERSON] ), Матеївецької сільської ради, третя особа - Служба у справах дітей та соціального захисту Матеївецької сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Матеївецької сільської ради від 26.02.2018 року №12, в повному обсязі. 07.06.2022 року від представника позивача адвоката Гресько В.В. поступила відповідь на відзив, відповідно до якого вказує, що під час розгляду судової справи № 346/3346/19 в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області стало відомо, що у відповідачки [PERSON] наявний батько - [PERSON] . Так, під час допиту відповідачки [PERSON] у судовому засіданні в Коломийському міськрайонному суді у справі № 346/3346/19 остання визнала Факт наявності у неї біологічного батька. Вона пояснила суду, що після смерті матері вона. Діана, забрала речі першої необхідності і переїхала до свого біологічного батька в с. Рожнів Косівського району, де і проживає по даний час (абзац 5 сторінка 2 рішення Коломийського міськрайонного суду від 09.06.2021 року у справі № 346/3346/19). Вказаний факт було й підтверджено представником служби у справах дітей Матеївецької сільської ради, яка під час розгляду судової справи № 346/3346/19, яка зазначила, що [PERSON] у квітні 2018 року тимчасово влаштували у сім`ю родичів її батька, де вона проживає з того часу (абзац 4 сторінка 2 рішення Коломийського міськрайонного суду від 09.06.2021 року у справі № 346/3346/19). Допитані в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що після смерті [PERSON] неповнолітню [PERSON] забрав до себе її біологічний батько, а свідок [PERSON] так само пояснила, що неповнолітню [PERSON] після смерті матері забрав біологічний батько (абзац 3 сторінка 6 рішення Коломийського міськрайонного суду від 09.06.2021року у справі №346/3346/19). Зазначені обставини знайшли своє відображення в рішенні Коломийського міськрайонного суду від 09.06.2021 року у справі № 346/3346/19, яке набрало законної сили 10.07.2021 року. Так, в оскаржуваному рішенні Виконавчого комітету Матеївецької сільської ради ОТГ Коломийського району від 26.02.2018 року № 12 зазначено, що дитина - [PERSON] проживає в сім`ї [PERSON] та [PERSON] в с. Рожнів. Водночас, розпорядженням Косівської РДА від 04.04.2018 року № 149 пані [PERSON] жителька села Рожнів призначена опікуном малолітньої дитини сироти [PERSON] . Зазначене вище, дає підстави стверджувати, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , а опікуном (наразі, піклувальником) дитини є його дружина - [PERSON] . Таким чином, відповідачка [PERSON] фактично не являється дитиною- сиротою, оскільки в неї наявний батько (що нею і визнається)в сім`ї якого вона проживає. Як на підставу закріплення за [PERSON] житла позивачки на праві користування Матеївецька сільська рада посилається на записи, що містяться в Погосподарській книзі № 1, особовий рахунок [NUMBER] за змістом яких [PERSON] проживала та була зареєстрована в даному будинку. Стверджує, що власне ця інформація й слугувала підставою для закріплення за [PERSON] права користування житлом, що належить на праві приватної власності позивачці. Однак, запис в погосподарській книзі не може підтверджувати наявність у [PERSON] права користування цим житлом, що пояснюється наступним. Порядок ведення погосподарського обліку (в тому числі й погосподарських книг) станом на момент смерті матері [PERSON] - [PERSON] був врегульований Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженою наказом Державної служби статистики України від 11.04.2016 року № 56. Отже, інформація, яка наведена в документах погосподарського обліку має виключно статистичний характер та не може свідчити про виникнення в певної особи речового права на майно. Оскільки погосподарська книга сама по собі (без документів, що підтверджують наведені в ній дані) не може вважатися правовстановлювальним документом, який підтверджує певне речове право на майно, то наведена в ній інформація не може сприйматися судом в якості належного доказу. З метою доведення вказаної обставини, відповідачем-2 було надано суду копію Довідки Матеївецької сільської' ради від 12.03.2018 року № 169/02-07/35 зі змісту якої вбачається, що станом на момент смерті [PERSON] (матері [PERSON] ) за адресою будинку позивачки проживало [PERSON] . Вказана довідка видана на підставі даних негосподарського обліку. Однак, дана Довідка не може братися судом до уваги в якості належного та допустимого доказу на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, оскільки дин» Довідка була видана після прийняття цього рішення. Так, матеріалами справи підтверджується, що оскаржуване рішення Виконавчого комітету Матеївецької сільської ради ОТГ № 12 було прийнято 26 лютого 2018року, в той час коли Довідка №169/02-07/35 (зазначено підставу прийняття рішення) - видана 12 березня 2018 року (тобто, видана пізніше). Такою поведінкою орган місцевого самоврядування фактично втрутився в право приватної власності позивачки, яке за своїм змістом є абсолютним. Положеннями ст. 41 Конституції України встановлено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України). Проте, Виконавчий комітет Матеївецької сільської ради ОТГ Коломийського району своїм рішенням від 26.02.2018 року № 12 втрутився у порядок реалізації права приватної власності на будинок позивачки, встановивши за межами власних дискреційних повноважень додаткове право користування будинком іншими особами, які не є членами сім`ї позивачки, яке по суті є обтяженням права позивачки. Отже, орган місцевого самоврядування поза волею власника майна визначив осіб, які мають право користуватися майном власника, що без сумніву є втручанням у право приватної власності. Тому просять суд Позов [PERSON] до [PERSON] (законний представник - [PERSON] ), Матеївецької сільської ради, третя особа - Служба у справах дітей та соціального захисту Матеївецької сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Матеївецької сільської ради від 26.02.2018 року № 12 - задовольнити повністю. В судовому засіданні представник позивача та позивачка позовні вимоги підтримали. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнала частково та не заперечила проти скасування пункту 2 спірного рішення. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється власницею житлового будинку з належними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , наведене підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 08.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу Трачук Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № Д-1998 (а.с. 17-18), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №164365063 від 22.04.2019 року (а.с. 20) та копією технічного паспорта (а.с. 23-25). Відповідно до копії виписки з інвентаризаційних матеріалів № 62853 від 05.11.2018 року, виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» підтверджується факт того, що в [ADDRESS] згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності зареєстровано в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 306, реєстраційний № 2795703 за [PERSON] , форма власності: приватна, частка: 1/1(а.с. 19). Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 273274617 від 03.09.2021 року відсутні заборони відчуження, відсутні зареєстрованої іпотеки чи інших обмежень та обтяжень щодо будинку [ADDRESS] . (а.с. 21-22). Відповідно до довідки Матеївецької сільської ради від 08.04.2019 року № 229, яка видана [PERSON] , [INFO] ,зареєстрованій в [ADDRESS] , про те, що крім неї за даною адресою зареєстровані : чоловік - [PERSON] [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; та [PERSON] , [INFO] (дитина-сирота, яка має право на проживання та користування даним житлом) (а.с. 26). [INFO] [PERSON] померла, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.01.2018 року(а.с. 31). [PERSON] народилася [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 08.08.2006 року (а.с. 29). Згідно до копії довідки № 319 про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] 01.07.2006 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Відповідно до копії довідки Рожнівської сільської ради № 541/2.2-03 від 15.04.2021 року, яка видана гр.. [PERSON] , [INFO] , про те, що вона являється опікуном [PERSON] , [INFO] .. [PERSON] тимчасово проживає за адресою [ADDRESS] .(а.с. 33). Згідно копії рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.06.2021 року у справі № 346/3346/19 Позов задоволити частково. Визнати [PERSON] , [INFO] таким , що втратив право користування житлом будинку [ADDRESS] . У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Виконавчий комітет Матеївецької сільської ради об"єднаної територіальної громади, Служба у справах дітей Матеївецької сільської ради об"єднаної територіальної громади Коломийського району про визнання такою, що втратила право користування житлом будинку [ADDRESS] , відмовити. (а.с. 34-37). Згідно копії рішення Виконавчого комітету Матеївецької сільської ради ОТГ Коломийського району від 26.02.2018 року № 12 «Про надання статусу дитини- сироти та закріплення житла» Вирішено: 1. Надати статус дитини-сироти малолітній [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про смерть матері ( [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Матеївецької сільської ради ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області 02.01.2018 року) , відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Дитина проживає в сім`ї [PERSON] та [PERSON] в с.Рожнів Косівського району. 2. Закріпити за [PERSON] , [INFO] , дитиною сиротою, житло на праві користування за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). Згідно копії розпорядження Косівської РДА від 04.04.2018 року № 149 «Про призначення опіки над дитиною-сиротою [PERSON] » 1.Призначено[PERSON] , [INFO] жительку села Рожнів Косівського району опікуном малолітньої дитини сироти [PERSON] , [INFO] (а.с. 28). Відповідно до повідомлення Коломийського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 20.11.2020 № 3158/23.17.6-19/425 повідомлено про те, що актовий запис про народження на [PERSON] , [INFO] , у Коломийському міськрайонному відділу ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) - відсутній. Перевірка наявності актового запису про народження проведена по первинних актових записах за період з 2003 року по 2009 рік, по поновлених актових записах з 2007 року по теперішній час. (а.с. 30). Відповідно до копії відповіді на запит Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Івано-Франківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану № 81/13.13.06-20 від 03.02.2018 року повідомлено, що в актовому записі про народження, складеного в Івано-Франківському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області стосовно [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України . (а.с. 151). Відповідно до довідки Матеївецької сільської ради Об`єднаної територіальної громади № 169/02-07/35 від 12.03.2018 року , про те, що на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] а/з №1 від 02.12.2018 року за адресою: [ADDRESS] , проживали: дочка- [PERSON] , [INFO] , син- [PERSON] [INFO] , не родич - [PERSON] [INFO] ..Підстава видачі довідки погосподарська книга книга №1, особовий рахунок [NUMBER] . (а.с. 152). Згідно до обліково-статистичної картки дитини № [NUMBER] , дата, № наказу Служби у справах дітей про взяття дитини на облік - Наказ служби у справах дітей Коломийської райдержадміністрації від 14.03.2018 року № 22; дата взяття на облік - 14.03.2018; причина взяття на облік - смерть матері, батько записаний згідно статті 135 Сімейного кодексу; Дані про дитину:т прізвище, ім`я, по батькові - [PERSON] ; дата народження - [INFO] ; місце народження - м.Івано-Франківськ; свідоцтво про народження - номер - [NUMBER] , серія - [NUMBER] , дата видачі - 08.08.2006; ким видане - відділ реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції; адреса проживання дитини - [ADDRESS] ; Статус дитини-сироти або дитини позбавленої батьківського піклування: документ , що підтверджує статус дитини - свідоцтво про смерть матері; Довідка органу реєстрації актів цивільного стану щодо відомостей про запис батька дитини (якщо дитину народила одинока матір); рішення про надання дитині статусу дитини - сироти або дитини позбавленої батьківського піклування - 26.02.2018 Рішення Виконавчого комітету Об`єднаної територіальної громади Матеївецької сільської ради від 26.02.218 року № 2; Відомості про батьків: мати - [PERSON] ; місце проживання, телефон, інформація про стан виконання батьківських обов`язків - мати померла; батько - [PERSON] ; місце проживання, телефон, інформація про стан виконання батьківських обов`язків - ч.1 ст. 135 СКУ; Історія влаштування дитини: дата влаштування - 14.03.2018; форма влаштування - в сім`ї родичів/знайомих; місто проживання - [PERSON] , с.Рожнів Косівський район; дата вибуття із сім`ї батьків, опікуна, піклувальника, ПС, ДБСТ, дитячого закладу - 04.04.2018; дата влаштування - 04.04.2018; форма влаштування - в сім`ї родичів/знайомих; місто проживання - [ADDRESS] ; рішення про влаштування дитини - Розпорядження 04.04.2018; дата вибуття із сім`ї батьків, опікуна, піклувальника, ПС, ДБСТ, дитячого закладу - 04.04.2018. (а.с. 154-156). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Положеннями ч.1ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.1 та ч.6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до частин першої-другої статті 61, статей 64, 65 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Приписи ст. 64 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) встановлюють, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК УРСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом із наймачем. За змістом статті 65 ЖК УРСР за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Житлові права охороняються законом за винятком випадків, коли вони здійснюються всупереч із призначенням цих прав чи з порушення. Згідно із положеннямист. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно- правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» місце проживання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - місцезнаходження закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, жиле приміщення дитячого будинку сімейного типу, прийомної сім`ї, опікунів або піклувальників, житло, в якому дитина проживає, інше житло. Згідно із положеннями ч.1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно- правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження з зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Згідно із пунктом 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 247 Сімейного кодексу України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону. Необхідно зазначити, що статтею 71 ЖК УРСР визначено умови відповідно до яких особу, може бути визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Аналіз статті 71 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутністю поважних причин для такого не проживання. Відтак, на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні, а на відповідача довести, що така відсутність обумовлена поважними причинами. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Подібний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц. Вирішуючи спір, суд вважає, що непроживання відповідачки більше шести місяців у спірній квартирі доведено. [PERSON] проживає в сім`ї [PERSON] , с.Рожнів Красовського 2 Косівський район. Перешкод щодо вселення чи проживання в житлі за адресою [ADDRESS] їй не чинили. Крім того, суд вважає, що прийнявши пункт 2 рішення Виконавчого комітету Матеївецької сільської ради ОТГ Коломийського району від 26.02.2018 року № 12 «Про надання статусу дитини-сироти та закріплення житла» щодо закріплення за [PERSON] , [INFO] , дитиною сиротою, житло на праві користування за адресою: [ADDRESS] вийшла за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України. Вказаний пункт порушує права позивачки як власника, а тому його слід скасувати. Що стосується рішення в частині надання статусу дитини сироти малолітній [PERSON] , то в задоволенні позову в цій частині суд відмовляє з огляду на таке. Позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюване ним рішення порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем не доведено, що надання [PERSON] статусу дитини сироти порушує його права.

Outcome: partial