Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 03 вересня 2005 року з відповідачем зареєстрував шлюб у виконкомі Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 6. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років стосунки між ними почали погіршуватися, зникли взаємопорозуміння та повага одне до одного, вони постійно сварилися, що, у свою чергу, впливає на психологічний стан дітей, спричиняє їм усім душевні страждання. Вони втратили одне до одного почуття любові та поваги, які існували при укладанні шлюбу, тому їх сім`я фактично припинила своє існування. Відповідач вже понад рік тому повернулася проживати до батьківського дому у с. Зарічево, де проживає і на даний час. Натомість їх діти, які відвідують школу і додаткові заняття зі спорту та музики у с. Дубриничі, залишилися проживати разом з ним, оскільки таким було волевиявлення самих дітей. Крім цього, його побутово-матеріальні умови та фінансовий дохід лише йому дозволяють забезпечити дітей усім необхідним відповідно до їх віку та розвитку. Вважає, що надання строку для примирення не виправить їх відносин, оскільки вони вже декілька разів намагалися примиритися хоча б заради їх дітей, однак це не принесло жодного результату, а лише погіршило атмосферу в сім`ї. Оскільки вони разом не проживають понад один рік, спільне господарство не ведуть, він переконався, що має з дружиною різні характери, протилежні погляди на життя, обов`язки та захоплення, що виключає їх подальше спільне життя, тому просить шлюб між ними розірвати, сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , залишити на подальше проживання, виховання та утримання при ньому. Ухвалою судді Перечинського районного суду від 07 жовтня 2022 року прийнято подану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Крім цього, залучено орган опіки та піклування Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, у разі визнання відповідачем позову не заперечив проти вирішення спору у підготовчому судовому засіданні, а за наявності підстав, передбачених цивільним процесуальним законом, не заперечує проти заочного розгляду справи.\~ Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.\~ У підготовче судове засідання представник Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як органу опіки та піклування не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та надала висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету № 392 від 19 жовтня 2022 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 03 вересня 2005 року у виконкомі Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 6 (а. с. 6). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] (а. с. 10, 11). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні характери, протилежні погляди на життя, обов`язки та захоплення, втрату почуття любові та поваги одне до одного. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнала, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Що стосується визначення місця проживання дітей подружжя, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, порядок визнання місця проживання фізичної особи передбачений ст. 29 ЦК України. Як вбачається з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Із висновку органу опіки та піклування Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету вказаної сільської ради від 19 жовтня 2022 року № 392, вбачається, що уповноважений орган вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а. с. 29-31). Враховуючи вищенаведене та те, що діти [PERSON] та [PERSON] син [PERSON] та донька [PERSON] проживають із своїм батьком, який просить залишити їх на подальше проживання, виховання та утримання при ньому, проти чого не заперечує у своєму висновку органу опіки та піклування, а також мати дітей, тому у цій частині позовна заява також може бути задоволена судом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанцій № 2092820041 від 28 вересня 2022 року та № 2090310129 від 03 жовтня 2022 року позивачем за позовними вимогами про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей сплачено по 992,40 грн, що в сумі становить 1 984,80 грн, судового збору (а. с. 16, 17). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, [PERSON] з державного бюджету слід повернути 992,40 грн (1 984,80 грн х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на його користь з [PERSON] , що відповідає положенням ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved