Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №0301/0606/71-395 від 06 червня 2006 року в розмірі 4 259,08 дол. США та 3 387 грн. 35 коп., а також судові витрати по справі у розмірі 1 921 грн. 00 коп. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що надав відповідну заяву (а.с.203). Представник відповідача [PERSON] за ордером на надання правової допомоги [PERSON] (а.с.74) надав заяву про розгляд справи без його участі, надав довідку про відсутність заборгованості(а.с.201-А-202). Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 06 червня 2006 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір №0301/0606/71-395 згідно умов якого [PERSON] отримала грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 10 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом(а.с.8-10). Також 06 червня 2006 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено договір поруки №0301/0606/71-395-Р-1 в забезпечення виконання кредитного договору №0301/0606/71-395 укладеного між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк»(а.с.13-14). 25 травня 2012 року ПАТ «СВЕДБАНК», як правонаступник АКБ «ТАС-Комерцбанк» уклало договір купівлі-продажу прав вимоги з ПАТ «Дельта Банк» згідно умов якого право вимоги за кредитним договором №0301/0606/71-395 укладеним між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» перейшло до ПАТ «Дельта Банк»(а.с.16-31). В подальшому, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги згідно умов якого право вимоги за кредитним договором №0301/0606/71-395 укладеним між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» перейшло до ПАТ «Альфа-Банк»(а.с.32-39). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з Довідки наданої АТ «Альфа-Банк» №51170-39 від 22 листопада 2022 року, [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , не має заборгованості за кредитним договором №0301/0606/71-395 від 06 червня 2006 року(а.с.202). У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тому суд робить висновок, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства\~«Альфа-Банк» до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором №0301/0606/71-395 від 06 червня 2006 року необхідно відмовити у зв`язку з виконанням боржником покладених на нього зобов`язань з повернення кредитних коштів. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed