Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

07 липня\~2022\~року [PERSON] звернулася\~до\~суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у трудових відносинах із Ужанським національним природним парком з 14.11.2000 року. Згідно наказу № 49 від 04.11.2019 р. «Про переведення» її переведено на посаду начальника Ново-Стужицького природоохоронного науково-дослідного відділення (ПНДВ) Ужанського національного природного парку. Позивачка зазначала, що вона свою роботу виконувала сумлінно, дотримувалася чинного законодавства, тому і відсутні дисциплінарні стягнення. Однак, з листопада місяця 2021 року їй не виплачувалася заробітна плата. Оскільки Ужанський національний природний парк перед нею мав заборгованість із заробітної плати, то нею було подано відповідний позов. Причини не виплати заробітної плати їй були не відомі. Від голови ради трудового колективу [PERSON] вона дізналась про наявність наказу № 48-к від 08.11.2021 року про її звільнення та додатки до наказу , які [PERSON] 07.06.2022 року отримала від журналіста газети\~Журналісти проти корупції\~ [PERSON] . Зазначає, що з наказом про звільнення вона не ознайомлена, у трудову книжку запис не внесений. У зв`язку з невиплатою їй та іншим працівникам заробітної плати [PERSON] та [PERSON] неодноразово звертались до Управління Держпраці у Закарпатській області. 22.02.2022 р. до Управління Держпраці у Закарпатській області була направлена колективна скарга щодо колективного трудового спору про грубе порушення трудового законодавства, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.\~172, ст.\~175 КК України. Позивачка вказує на те, що наказом\~№48-к від 08.11.2021 року її було звільнено з посади у зв`язку з набрання законної сили ухвали Великоберезнянського районного суду №298/705/16ц від 06.10.2020 року та ухвали Закарпатського апеляційного суду №298/705/16-ц від 24.06.2021 року, якими поновлено [PERSON] на посаді начальника Ново-Стужицького ПНДВ Ужанського національного природного парку. В наказі також зазначено, що вона відмовилась від вакантних запропонованих посад: Костринське природоохоронне науково-дослідне відділення: Начальник відділення. Відділ відтворення, збереження природних екосистем та використання природних ресурсів: Провідний інженер з відтворення природних екосистем; Провідний фахівець з управління природокористування. А іншу роботу, яку вона могла б виконувати відповідно до її фаху та кваліфікації, в ДП «Ужанський національний парк» немає. Позивачка вважає, що [PERSON] поновлено на посаді начальника Ново-Стужицького науково-дослідного відділення, однак, у штатному розписі Ужанського НПП посада зазначена як начальник Ново-Стужицького природоохоронного науково-дослідного відділення. Тому [PERSON] поновлено на іншу посаду, зокрема, начальника Ново-Стужицького науково-дослідного відділення, тому були відсутні правові підстави для звільнення її з посади начальника Ново-Стужицького природоохоронного науково-дослідного відділення(ПНДВ) Ужанського національного природного парку. Крім того, позивачка вказує на те, що відповідач 08 листопада 2021 року не зміг її звільнити, оскільки згідно медичного висновку №4Н9Т-9А4С-Т7К9-Н4СТ від 05.11.2021 з 05 листопада 2021 року по 12 листопада 2021 року вона хворіла, електронний листок непрацездатності автоматично надійшов на адресу Ужанського НПП. Таким чином, у парку знали, що вона хворіє, однак її звільнили. Також в позові зазначається, що відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності(крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Отже, позивачка вважає, що її звільнення є незаконним, та таким, яке проведено з порушенням вимог закону. Крім того, зазначає, що в наказі про її звільнення зазначено, що підставою для видачі наказу був також акт про відмову [PERSON] від переведення на іншу посаду, однак остання від підписання такого акту відмовилась. Проте, це не відповідає дійсності, оскільки ніхто з цим актом її не ознайомлював та і не міг ознайомити, оскільки, як зазначено вище, вона з 05.11.2021 року по 12.11.2021 року знаходилась на лікарняному. Посилаючись на незаконність\~її звільнення,\~позивачка вказує на те, що всупереч\~ч.1 ст.\~47 КЗпП України\~відповідач\~не надав їй\~ні\~копію наказу\~про звільнення,\~ні провів\~з нею\~розрахунок у строки,\~зазначені\~у ст. 116 КЗпП України. Окрім цього, позивачка вказує на те, що наказ №48-к від 08.11.2021 року про її звільнення підписаний не повноважною особою, так як рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі №260/1657/21 скасовано наказ про призначення директором Ужанського НПП [PERSON] . Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 р. рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі №260/1657/21 залишено без змін. Також позивачка зазначає, що своєчасно у місячний строк звернулася до Великоберезнянського районного суду з позовом з часу отримання відомостей про її звільнення. Вважає, що підстави для її звільнення з посади були відсутні.З посиланням на зазначені обставини , вважаючи звільнення незаконним, позивачка просить: поновити її \~з 08 листопада 2021 року на посаді начальника Ново-Стужицького природоохоронного науково-дослідного відділення Ужанського національного природного парку; стягнути з Ужанського національного природного парку на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 року по дату ухвалення рішення суду; допустити негайне виконання рішення про поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення про присудження їй виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, наведених в ньому. Вважає , що її звільнено незаконно, з порушенням вимог закону. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позов. У відзиві зазначається , що відповідач проти задоволення позову заперечує та вказує на те, що 08 листопада 2021 року відповідно до наказу директора Ужанського національного природного парку № 48-к [PERSON] звільнено з посади начальника Ново-Стужицького природоохоронного науково-дослідного відділення Ужанського національного природного парку на підставі п. 6 ч.1\~ст. 40 КЗпП України\~(поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу). Підставою для видачі даного наказу слугували: -рішення Великоберезнянського районного суду від 06 жовтня 2020 року по справі №298/705/16ц -рішення Закарпатсього апеляційного суду від 24 червня 2021 року по справі №298/705/16ц. У відзиві зазначається, що копія наказу про звільнення [PERSON] була відправлена такій рекомендованим листом за адресою її місця проживання, що підтверджено відповідною квитанцією АТ`Укрпошта», ВПЗ Березний. Однак зазначений лист повернуто Ужанському НПП 01 грудня 2021 року з поміткою «з усною відмовою одержувача». Законом не врегульовано випадків, коли особа ухиляється від отримання копії наказу про звільнення. Тому вважається , що з боку парку виконано обов`язок повідомити позивача про звільнення шляхом надсилання копії такого поштою. Відповідач не може вплинути на бажання чи не бажання позивача отримати копію зазначеного наказу. Щодо звільнення [PERSON] під час перебування на лікарняному, у відзиві зазначається, що на день звільнення позивачки у відповідача були відсутні зазначені відомості, але разом з тим, згідно постанови від 15.09.2020 у справі №205/4196/18( провадження №14-670цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що « не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності(крім звільнення за п.5 ст.40 КЗпП України), а також у період перебування працівника у відпустці(перше речення ч.3 ст.40 КЗпП України). Гарантія поширюється на випадки припинення трудового договору(договору контракту) з працівником за п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України, тобто з підстав, передбачених контрактом. Наслідки порушення гарантії, визначеної у першому реченні ч.3 ст.40 КЗпП України, усуваються шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності чи відпустки». Тобто, в даному випадку може йти мова про усунення наслідків порушення гарантій, визначених ч.3 ст.40 КЗпП України шляхом внесення змін до наказу про звільнення щодо дати звільнення, а саме перенесення на перший день після закінчення періоду непрацездатності. Щодо твердження позивача про її звільнення не повноважною особою, вказується на те, що постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду якою залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду про скасування наказу про призначення директором Ужанського НПП [PERSON] винесено 25 травня 2022 року. Наказ про звільнення [PERSON] директором Ужанського НПП Сойма А.Д. підписано 08 листопада 2021 року, тобто майже за 6 місяців до винесення зазначеної постанови, з чого слідує, що звільнення позивачки було проведено посадовою особою, яка станом на вказаний день мала повноваження вчиняти такі дії. Представник відповідача зазначив, що оскільки, відповідач на час звільнення позивачки здійснив з нею остаточний розрахунок по заробітній платі і розрахункових, заборгованість відсутня, а у позивача відсутні підстави для поновлення на роботі, то у відповідача не виникає обов`язку сплатити позивачці середній заробіток за час вимушеного прогулу, за вказаний у позовній заяві період часу. Окрім того, вказано на приписи\~ст. 233 КЗпП України\~. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення, в якому просив справу розглянути без його участі. Крім того, зазначив, що\~08 листопада 2021 року відповідно до наказу директора Ужанського національного природного парку №48-к [PERSON] звільнено із займаної посади начальника Ново-Стужицького природоохоронного науково-дослідного відділення Ужанського національного природного парку на підставі п.6 ч.1 ст.40 КЗпП України (поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу). Підставою для видачі даного наказу слугували: -рішення Великоберезнянського районного суду від 06 жовтня 2020 року по справі №298/705/16ц -рішення Закарпатсього апеляційного суду від 24 червня 2021 року по справі №298/705/16ц. В поясненнях також зазначається , що копія наказу про звільнення [PERSON] від 08 листопада 2021 року №48-к була відправлена такій рекомендованим листом , що підтверджено відповідною квитанцією АТ`Укрпошта», ВПЗ Березний. Однак зазначений лист повернуто Ужанському НПП з поміткою «з усною відмовою одержувача». Тому вважається , що з боку парку виконано обов`язок повідомити позивача про звільнення шляхом надсилання копії такого поштою. Відповідач не може вплинути на бажання чи не бажання позивача отримати копію зазначеного наказу. Щодо звільнення [PERSON] під час перебування на лікарняному, в поясненнях зазначається, що на день звільнення позивачки у відповідача були відсутні зазначені відомості, але разом з тим, згідно постанови від 15.09.2020 у справі №205/4196/18( провадження №14-670цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що « не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності(крім звільнення за п.5 ст.40 КЗпП України), а також у період перебування працівника у відпустці(перше речення ч.3 ст.40 КЗпП України). Гарантія поширюється на випадки припинення трудового договору(договору контракту) з працівником за п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України, тобто з підстав, передбачених контрактом. Наслідки порушення гарантії, визначеної у першому реченні ч.3 ст.40 КЗпП України, усуваються шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності чи відпустки». Тобто, в даному випадку може йти мова про усунення наслідків порушення гарантій, визначених ч.3 ст.40 КЗпП України шляхом внесення змін до наказу про звільнення щодо дати звільнення, а саме перенесення на перший день після закінчення періоду непрацездатності. Щодо твердження позивача про її звільнення не повноважною особою, вказується на те, що постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду якою залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду про скасування наказу про призначення директором Ужанського НПП [PERSON] винесено 25 травня 2022 року. Наказ про звільнення [PERSON] ним, як директором Ужанського НПП підписано 08 длистопада 2021 року, тобто майже за 6 місяців до винесення зазначеної постанови, з чого слідує, що звільнення позивачки було проведено посадовою особою, яка станом на вказаний день мала повноваження вчиняти такі дії. Заслухавши пояснення позивачки та свідка [PERSON] , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.\~Статтею 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім\~випадків, встановлених\~цим\~Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що\~докази подаються\~сторонами\~та\~іншими\~учасниками\~справи, а ч.6 - \~що\~доказування не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Згідно ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування\~доказів судом у випадку, коли він\~має сумніви\~у добросовісному\~здійсненні\~учасниками справи їхніх\~процесуальних прав\~або виконанні\~обов`язків\~щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність\~обставин\~(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення\~учасників справи, та інших обставин, які\~мають значення\~для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем та наказом №49 від 04.11.2019 року »Про переведення» її переведено на посаду начальника Ново-Стужицького ПНДВ з 05.11.2019 року з посадовим окладом згідно із штатним розписом. Також встановлено, що 08 листопада 2021 року відповідно до наказу директора Ужанського національного природного парку №48-к [PERSON] звільнено із займаної посади начальника Ново-Стужицького природоохоронного науково-дослідного відділення Ужанського національного природного парку на підставі п.6 ч.1 ст.40 КЗпП України (поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу). Підставою для видачі даного наказу слугували: - рішення Великоберезнянського районного суду від 06 жовтня 2020 року по справі №298/705/16ц - рішення Закарпатського апеляційного суду від 24 червня 2021 року по справі №298/705/16ц. Так, згідно вказаних вище судових рішень , які набрали законної сили, на посаду начальника Ново-Стужицького науково-дослідного відділення Ужанського національного природного парку було поновлено [PERSON] . Визнано незаконним наказ №33 від 02 червня 2016 року про звільнення [PERSON] з посади начальника Ново-Стужицького ПНДВ Ужанського національного природного парку у відповідності до п.3 ст.40 КЗпП України. Відповідно до\~ст.43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~ст.5-1 КЗпП України\~правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. За приписами\~ст.23 КЗпП України\~трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Так, з наказу №48-к \~вбачається, що позивач звільнена не на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, а на підставі п.6\~ст.40 КЗпП України\~у зв`язку із поновленням на роботі працівника, який раніше займав цю посаду. Твердження позивача про те, що [PERSON] поновлено на посаді начальника Ново-Стужицького науково-дослідного відділення, однак, у штатному розписі Ужанського НПП посада зазначена як начальник Ново-Стужицького природоохоронного науково-дослідного відділення. Тому [PERSON] поновлено на іншу посаду, зокрема, начальника Ново-Стужицького науково-дослідного відділення, і були відсутні правові підстави для звільнення її з посади начальника Ново-Стужицького природоохоронного науково-дослідного відділення(ПНДВ) Ужанського національного природного парку суд не може брати до уваги. Так, ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2022 року виправлено описку в рішенні Великоберезнянського районного суду від 06 жовтня 2020 року по справі №298/705/16ц, а саме: абзац третій резолютивної частини рішення суду викладено такого змісту: Поновити [PERSON] на посаду начальника Ново-Стужицького природоохоронного науково-дослідного відділення Ужанського національного природного парку. За п.6\~ст.40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Одночасно в ч.2\~ст.40 КЗпП України\~законодавець імперативно визначив, що звільнення з підстав, зазначених, зокрема в п.6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. У постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 у справі № 6-33цс14 зроблено висновок, що «звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої\~статті 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями\~статті 43 Конституції України\~та\~статті 240-1 КЗпП України\~дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої\~статті 235 КЗпП України\~працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом». Як встановлено в ході розгляду справи відповідачем дотримано вимоги ч.2\~ст. 40 КЗпП України\~та запропоновано позивачці іншу роботу, однак позивач відмовилася від запропонованих їй посад. Також встановлено, що звільнення позивачки із займаної посади здійснено відповідачем на законій підставі, а саме на виконання рішення суду та звільнення проведено у встановленому законом порядку. Норми частини третьої статті 40 КЗпП України забороняють звільняти працівника у період тимчасової непрацездатності та відпустки, якщо таке звільнення відбувається з ініціативи роботодавця (тобто на підставі статей 40,41 КЗпП України). Як зазначила позивачка у позові, відповідно до медичного висновку №4Н9Т-9А4С-Т7К9-Н4СТ від 05.11.2021 з 05 листопада 2021 року по 12 листопада 2021 року позичка [PERSON] хворіла, електронний листок непрацездатності автоматично надійшов на адресу Ужанського НПП, хоча даний факт заперечується відповідачем, та в матеріалах справи відсутні такі докази. Водночас, відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19),\~сам факт звільнення працівника під час лікарняного не є достатньою підставою для його поновленняна роботі.\~Суд констатував, що у такому випадку необхідно змінити дату звільнення працівника, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності. КЗпП України\~не забороняє роботодавцеві змінити дату звільнення у разі надання працівником листка тимчасової непрацездатності. Таким чином,\~факт звільнення працівника під час лікарняного не є достатньою підставою для його поновлення на роботі, з огляду на що суд не приймає до уваги доводи позивача в цій частині як підставу для поновлення на роботі. Відтак, позовні вимоги позивача до задоволення не підлягають.

Outcome: approved