Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який був зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 206 від 22 квітня 2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який на цей час мешкає з позивачем. На протязі останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Зазначає, що кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, між ними постійно виникають сварки, що кожен раз спричиняє їй душевні страждання. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено, за переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Ухвалою суду від 07.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явилася, разом з цим у позовній заяві зазначила, що розгляд справи просить проводити за її відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явився, 29.11.2022 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи та ухвалити рішення, що відповідає положенням ч.3 ст.211 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.04.2014 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №206, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22.04.2014. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 18.09.2014 року. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами на даний час припинені, відновлення та збереження сім`ї на переконання позивача є неможливим та подальше сумісне життя суперечить її інтересам. Відповідач заявлені позивачем позовні вимоги визнав у повному обсязі і не заперечував проти їх задоволення. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% судового збору сплаченого при зверненні з позовом до суду у розмірі 496,20 грн., інші 50% судового збору в розмірі 496,20 грн. повертаються позивачеві з державного бюджету. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved