Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

21 листопада 2022 року заявник [PERSON] в особі представника - адвоката Розума О.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1100116 від 01.10.2022 року, звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування вимог заявник зазначила, що [INFO] в селі Андріївка, Бердянського району, Запорізької області помер дідусь заявника - [PERSON] , [INFO] , смерть настала внаслідок кардіосклерозу, атеросклеротичної ішемічної хвороби. На час смерті померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зазначене місце смерті [PERSON] - село Андріївка, Бердянський район, Запорізької області є тимчасово окупованою територією України, відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25 квітня 2022 року (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 193 від 26 серпня 2022 року), де зазначено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 серпня 2022 року. В переліку зазначена Запорізька область, Бердянський район, Андріївська селищна територіальна громада. На даний час, внаслідок окупації іноземними військами, в Андріївській селищній територіальній громаді Запорізької області не працюють органи державної реєстрації актів цивільного стану, тому заявник позбавлена можливості зареєструвати факт смерті померлого дідуся [PERSON] . Посилаючись на зазначені обставини, з метою державної реєстрації смерті дідуся, заявник просить суд встановити факт смерті громадянина [PERSON] , [INFO] , місце смерті: Запорізька область, Бердянський район, селище Андріївка, яка настала [INFO] , причина смерті: кардіосклероз, атеросклеротична ішемічна хвороба серця. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 21 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. У судове засідання заявник [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, (а.с.19), при цьому, адвокат Розум О.В. надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, заяву підтримує та просить її задовольнити (а.с.21-22). Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи (а.с.18), до судового засідання також не з`явився, при цьому надав до канцелярії суду заяву, яка містить прохання розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи (а.с.20). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що вимоги, викладені в заяві, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За змістом статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , який видано Бердянським РВ УМВС України в Запорізькій області 15 жовтня 1997 року, громадянин України [PERSON] народився [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11). Як вбачається із копії паспорта серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , який видано Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області 23 вересня 2015 року, вона є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 листопада 1972 року Міським РАЦС міста Бердянську Запорізької області, батьком [PERSON] , [INFO] , значиться [PERSON] , актовий запис № 1623 (з.б.а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видано Андріївською селищною радою Бердянського району Запорізької області 22 серпня 1992 року, актовий запис № 26, [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] (з.б.а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданого Андріївською селищною радою Бердянського району Запорізької області 12 лютого 1993 року, де матір`ю значиться [PERSON] , актовий запис № 10 (а.с.9). Як вбачається із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видано 07 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, 07 серпня 2015 року одружились [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », про що був зроблений актовий запис № 427 (з.б.а.с.8). Отже, судом встановлено, що заявник [PERSON] дійсно є онукою [PERSON] , та в розумінні ч. 1 ст. 317 ЦПК України, є особою, якій надано право звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Згідно з п. 8) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. За змістом ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до статті 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до частин 3, 4 статті 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно п.п. 1 п. 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08.08.2006 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08.08.2006 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Як вбачається з копії Лікарського свідоцтва про смерть № 79 від 09 листопада 2022 року, яке видано Комунальним некомерційним підприємством «Андріївське територіальне медичне об`єднання» Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в смт Андріївка, Бердянського району, Запорізької області, Україна, причина смерті: кардіосклероз, атеросклеротична ішемічна хвороба серця (з.б.а.с.12-а.с.13). Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті особи, у випадку неможливості надання документів, які б за формою та змістом відповідали встановленим законодавством України вимогам, шляхом звернення до суду. Заявником доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для проведення державної реєстрації смерті дідуся. Правова норма статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» передбачає, що тимчасова окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Оскільки досліджені докази по справі свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] , помер у віці 73 років [INFO] у смт Андріївка, Бердянського району, Запорізької області, Україна, тобто на тимчасово окупованій території України, суд вважає, що для проведення державної реєстрації смерті особи, є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, для забезпечення проведення державної реєстрації смерті особи у відповідності до законів України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті особи, так як законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтво про смерть особи в державному органі України, що виконує функції державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з п. 8) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, суд допускає негайне виконання рішень. На підставі викладеного та

Outcome: approved