Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

24.09.2022 року представник позивача - адвокат Кузьменко Є.А., засобами поштового зв`язку звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн. Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2022 року частково задоволено позов [PERSON] до ФОП [PERSON] у справі про скасування наказу про звільнення та внесення запису до трудової книжки, стягнення заробітної плати та компенсації нарахованої при невчасній виплаті заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В зв`язку з розглядом вказаної справи позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 15 000 грн. Вважає, що з урахуванням часткового задоволення позову підлягають стягненню на користь позивача 13 000 грн. 02.11.2022 року відповідач ФОП [PERSON] звернулась до суду із запереченням на заяву про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якої зазначено про відсутність детального опису робіт, у зв`язку з чим неможливо встановити, що саме ним було зроблено та скільки часу витрачено, додаток № 2 до договору передбачає вартість послуг у розмірі 25 000 грн., а сплачено лише 15 000 грн., що суперечить розміру витрат, відсутній рахунок-фактура на оплату послуг, вказано про часткове задоволення позовних вимог, а також зазначено про неможливість визначити співмірність заявлених витрат наданим послугам, хоч окремо також заявлено про їх неспівмірність, оскільки підготовка позову та участь в судових засіданнях не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи. Просить відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі. За змістом ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не викликались, про розгляд заяви повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2022 року частково задоволено позов [PERSON] до ФОП [PERSON] у справі про скасування наказу про звільнення та внесення запису до трудової книжки, стягнення заробітної плати та компенсації нарахованої при невчасній виплаті заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вирішено змінити формулювання причини звільнення [PERSON] у наказі ФОП [PERSON] № 26 від 18.06.2021 року з «прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України» на «за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України», зобов`язано ФОП [PERSON] внести відповідні зміни до трудової книжки [PERSON] , стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. та судовий збір в розмірі 937,15 грн. Відмовлено в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 1 042,58 грн., стягнення компенсації за несвоєчасну виплату нарахованої заробітної плати в розмірі 12 671,52 грн., стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки в розмірі 69 852,86 грн. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що 24.09.2022 року представником позивача поштою надіслано до суду заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу, при цьому рішенням від 20.09.2022 року питання про їх розподіл судом не вирішувалось. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано копії наступних документів: 1) договір про надання правничої допомоги № 27-К від 07.09.2022 року, укладений між АО «Кузьменко, Діденко та партнери» в особі Кузьменка Євгенія Анатолійовича та [PERSON] ; 2) договір про співпрацю надання правничої допомоги № 9-К від 19.07.2022 року; 3) додаток № 2 до договору № 27-К від 07.09.2021 року; 4) акт наданих послуг відповідно до договору № 27-К від 07.09.2021 року та додатку № 2 від 07.09.2021 року; 5) квитанція АО «Кузьменко, Діденко та партнери» від 06.09.2022 року на суму 15 000 грн; В матеріалах справи також міститься копія ордера серії АІ № 1164113 від 21.10.2021 року на надання правничої допомоги адвокатом АО «Кузьменко, Діденко та партнери» Кузьменком Є.А. клієнту [PERSON] , копія свідоцтва № 4705/10 від 24.11.2011 року про право Кузьменка Є.А. на заняття адвокатською діяльністю та у позові заявлено про попередній орієнтований розмір судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Відповідно до пункту 1.1, 3.1. договору про надання правничої допомоги № 27-К від 07.09.2021 року [PERSON] та « Кузьменко , Діденко та партнери» домовились про надання клієнту юридичної допомоги у справах щодо поновлення порушеного права ФОП [PERSON] , а клієнт зобов`язується сплатити АО кошти в сумі та порядку, визначену в додатку до договору. Додатком № 2 до договору передбачено, що вартість послуг АО становить 25 000 грн., при цьому пунктом 2 додатку передбачено, що послуги з підготовки документів в суді першої інстанції та участь у суді першої інстанції в твердій грошовій сумі складає 15 000 грн., в апеляційній - 10 000 грн. Оплата здійснюється шляхом перерахування клієнтом грошових коштів на поточний рахунок АО або готівкою. З акта наданих послуг вбачається, що гонорар адвокатського об`єднання має фіксований розмір, що становить 15 000 грн. за надання усних консультацій, визначення стратегії захисту з урахуванням діючого законодавства та вивчення відповідної практики, підготовку процесуальних документів, направлення документів учасникам справи, участь у судових засіданнях. Вказаним актом сторони підтвердили належне виконання договору. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18. З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності рахунку-фактури на оплату послуг АО, оскільки такий документ не є визначальним, а понесені стороною витрати підтверджені касовим документом. Отже, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази, подані представником позивача, є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. З наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу вбачається, що вказані послуги надавались клієнту адвокатом та полягають у тому, що адвокат здійснив консультацію та узгодив правову позицію позивача, склав та подав позовну заяву до суду, а також брав участь в судових засіданнях. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на часткове задоволення позову по даній справі, суд дійшов висновку, що судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем до відповідача заявлено одну позовну вимогу майнового характеру на загальну суму 93 566,96 грн. та три позовні вимоги немайнового характеру, судом частково задоволено до стягнення майнову вимогу на суму 3 000 грн., тобто 3,21% від заявленої суми та одну вимогу немайнового характеру, отже сума витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 3 870,38 грн. (15 000 / 4 = 3 750) + 3 750 х 3,21%).

Outcome: partial