Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання Позов обґрунтовує тим, що предметом діяльності підприємства «Полтаватеплоенерго» є надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води Нарахування таких послуг здійснюється у відповідності до встановлених рішеннями Полтавської обласної ради тарифів. Також вказує, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.11.2014 року по 01.04.2019 року надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідача [PERSON] [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 29,9 кв.м. Відповідно до п. 18 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених постановою КМУ від 17.05.2005 року № 76 відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Відповідач покладені на нього обов`язки щодо оплати послуг з теплопостачання не виконував, у зв`язку з чим, за період з 01.11.2014 року по 01.04.2019 року у відповідача утворилася заборгованість в сумі 17640, 73 грн. Крім того, вважає, що відповідно до\~ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції в сумі 3265,22 грн. та трьох відсотків річних в сумі 877,77 грн. А тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] за користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за отримані послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 21783,72 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, неодноразово направляв до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Суд враховує, що відповідач неодноразово повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак в призначені судові засідання не з`являвся. За таких обстави, суд приходить до висновку провести розгляд справи у відсутності представника позивача та у відсутності відповідача [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому\~ЦПК України. Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari\~v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, №\~37801/97, пункт 36). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» надає послуги з теплопостачання мешканцям будинку [ADDRESS] , в тому числі і мешканцям квартири [ADDRESS] . \~Відповідно до\~ст. 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 65 ЖК України передбачено обов`язок споживача своєчасно вносити плату за комунальні\~\~послуги. \~Статтею 162 ЖК України\~\~передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні\~\~послуги. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а відповідно до ч. 2 ст. 7 цього Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Надання житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Однак відсутність договірних відносин не звільняє споживача від оплати фактично отриманих ним послуг, оскільки саме на споживача покладено обов`язок по укладенню договору на надання житлово-комунальних послуг, в тому числі і послуг з теплопостачання. За таких обставин, посилання відповідача [PERSON] в своїх численних заявах на те, що він не отримував послуги з теплопостачання, оскільки не укладав з позивачем відповідного договору не заслуговують на увагу. З довідки Приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №2438 від 16.03.2021 року вбачається, що за матеріалами ПБТІ «Інвентаризатор» станом на 31.12.2012 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого відділом приватизації житла авто агрегатного заводу від 08.01.1998 року (т.3 а.с.62). Суд враховує, що під час розгляду справи, відповідачем не надано будь-яких доказів які свідчать про те, що квартира [ADDRESS] , починаючи з 01.01.2013 року вибула із власності відповідача [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2014 року по 01.04.2019 року в сумі 17640, 73 грн. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки відповідач [PERSON] не сплачував плату за надані послуги з теплопостачання, в зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість період з 01.11.2014 року по 01.04.2019 року в сумі 17640, 73 грн., суд вважає за необхідне застосувати вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнути з останнього на користь позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», крім основного боргу, 3% річних та інфляційні, оскільки відповідач порушив грошове зобов`язання. 3% річних на прострочені суми складають 877,77 грн., а інфляційні 3265,22 грн. Тому до стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 21783,72 грн. \~ \~ \~ \~Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн., оскільки відповідач [PERSON] являється інвалідом 1-ої групи та відповідно до ст.\~5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору. На підставі наведеного, ст.ст., 316,317,319, 526,625 ЦК України, Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання»,

Outcome: approved