Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Адвокат Мартинюк Юлія Сергіївна, діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з заявою про становлення факту смерті громадянина України [PERSON] [INFO] , який загинув у місті Маріуполь Донецької області [INFO] , з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть. Заява обґрунтована тим, що заявник позбавлений можливості звернення до заінтересованої особи щодо державної реєстрації смерті свого брата [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер (загинув), в ході проходження військової служби, під час бойових дій у м. Маріуполі Донецької області, про що свідчить акт про настання смерті від 04.04.2022 . Встановлення факту смерті необхідно заявнику для державної реєстрації смерті брата, проведеної державним органом України, оскільки він загинув у зоні бойових дій під час виконання бойового завдання, внаслідок чого неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.10.2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 28.10.2022 року до участі у справі до участі у справі залучено заінтересовану особу Міністерство оборони України. Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. З боку представника заявника - адвоката Мартинюк Ю.С. надійшла заява, щодо можливсті розгляду справи за її відсутності, в якій вимоги щодо встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території у м.Маріуполь Донецької області підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України надав до суду заяву про можливість розгляду справи за відсутністю представника Міністерства оборони України. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] . Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] про що свідчить свідоцтво про його народження серія [NUMBER] , видане повторно 14.10.2022 року Другим Суворовським ВРАЦС ОМУЮ. Остання до шлюбу з [PERSON] , який зареєстрований ВРАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні 07.06.1997року, мала прізвище « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON] ,що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Тобто [PERSON] , [INFO] є братом [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] видане ВРАЦС Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні. Судом встановлено, що старший лейтенант [PERSON] проходив військову службу та перебуваючи на посаді оперативного чергового відділення напрямків командного пункту штабу військової частини [NUMBER] , перебуваючи у м.Маріуполь 21 березня 2022 року о 11.20 годин , безпосередньо, здійснюючи заходи ( приймаючи участь ) у круговій обороні м.Маріуполь, згідно бойового розпорядження ОТУ « [INFO] » БТ №13/1т/оц/оту від 27.02.2022 загинув під час авіаційного удару з боку противника. Дане зафіксовано актом про настання смерті №64/ВТГр/44 від 04.04.2022 року, складеним полковником [PERSON] , підполковником [PERSON] , капітаном [PERSON] , майором медичної служби [PERSON] , полковником медичної служби [PERSON] .. Заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з метою офіційної реєстрації смерті свого брата та отримання свідоцтва про смерть. 01.09.2022 (№11803\\24.29-58) Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив у проведенні державної реєстрації смерті, мотивуючи відмову тим, що заявником не надано до органів РАЦСу визначених законодавством документів, що підтверджують настання смерті фізичної особи та рекомендовано звернутись до суду з відповідною заявою. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини, отримання належних соціальних виплат на поховання. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року) про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Пунктом а статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Згідно з ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, непередбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та /або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до положень статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, що була чинною на день смерті батька заявниці, Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пункту першого частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Згідно зі статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, що була чинною на день смерті батька заявниці, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У зв`язку з чим, суд ухвалою від 26.10.2022 року залучив до участі у справ в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно з п.1 р.5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000р. № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006р. № 545, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Положеннями ч. 2 ст. 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частин 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17 березня 2015р. «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з російською федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17 березня 2015р. (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015р. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022р. введено в Україні воєнний стан на 30 діб через військову агресію російської федерації проти України. Указ затверджений Верховною Радою України Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022р., який в подальшому було неодноразово продовжено. Згідно зі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи й установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України й законами України, а також на те, що відповідно до ст. 26 цього Закону скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995р., суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та внаслідок активних бойових дій, органи державної влади тимчасово позбавлені можливості здійснювати свої повноваження на території м. Маріуполь Донецької області, а тому відсутня можливість отримати необхідні документи для реєстрації факту смерті [PERSON] , у встановленому законом порядку. Тобто, здійснити державну реєстрацію смерті та отримати відповідне свідоцтво заявник позбавлений можливості, у зв`язку з відсутністю документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, при цьому єдиною правовою підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку може бути тільки рішення суду. Крім того, суд зазначає, що на час ухвалення рішення м. Маріуполь Донецької області є тимчасово окупованою територією, що є загальновідомим фактом, а тому згідно з ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування. Враховуючи, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті його брата та отримати свідоцтво про смерть, при цьому встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за даних обставин не вбачається можливим, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним встановити факт, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , загинув (помер) в ході бойових дій [INFO] в м. Маріуполь Донецької області. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України, рішення про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України підлягає негайному виконанню. Оскарження такого рішення не зупиняє його виконання. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved