Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Адвокат Шумський І.В. звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасовій окупованій території України. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] фактично мешкають у с. Чонгар, Генічеського району Херсонської області. Заявники по справі в зареєстрованому шлюбі не перебувають. За час спільного проживання заявників у цивільному шлюбі у них [INFO] народився старший син [PERSON] . «22» жовтня 2022 року о «16» годині «05» хвилин [PERSON] , [INFO] перебуваючи у так званому медичному закладі «Государственное бюджетное учреждение здравоохранения Республики Крым «Советская районная больница» народила хлопчика вагою 3300 грамів. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75 було затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в раи?оні проведення воєнних (бои?ових) діи? або які перебувають в тимчасовіи? окупаціі?, оточенні (блокуванні). До цього переліку серед інших відноситься Генічеський район Херсонської області, окрім того до тимчасово окупованих територій належить Автономна республіка Крим. На теперішній час у [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не має реальної можливості звернутися до відділ державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації народження своєї дитини та подальшого отримання свідоцтва про народження державного зразка. У Херсонській області та Автономній Республіці Крим відділи державної реєстрації актів цивільного стану поки що не працюють. До того ж відділ ДРАЦС на підконтрольній території України можуть зареєструвати дитину лише за умови наявності медичного свідоцтва форми 103/О, яке не було видане заявникам. Тож зареєструвати новонародженого сина заявники можуть лише в судовому порядку встановивши відповідний юридичний факт. Встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України необхідне заявникам: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] для подальшої державної реєстрації в органах ДРАЦС факту народження своєї дитини, отримання свідоцтва про народження державного зразка та отримання допомоги від держави у зв`язку із народженням дитини. Тому просить задовольнити заяву [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Встановити факт народження громадянкою України [PERSON] , [INFO] , живонародженої дитини чоловічої статі ім`я дитини « [PERSON] », по батькові дитини « [PERSON] », прізвище дитини « [PERSON] », який народився [INFO] , місце народження дитини - Україна, Автономна Республіка Крим, Совєтський район, смт. Совєтський. Зазначити в актовому записі про народження дитини [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження дитини - Україна, Автономна Республіка Крим, Совєтський район, смт. Совєтський, наступну інформацію про батьків: - матір`ю дитини зазначити: [PERSON] , [INFO] , громадянку України (зареєстроване місце мешкання: [ADDRESS] ). - батьком дитини зазначити: [PERSON] , [INFO] , громадянина України (зареєстроване місце мешкання: [ADDRESS] ). Для забезпечення негайності виконання рішень суду доручити Олександрівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) провести дії по державній реєстрації народження дитини, зробити відповідний актовий запис та надати заявникам або їх адвокату свідоцтво про народження дитини державного зразка. Представник заявника та заявники до суду не з`явилися, надали клопотання про розгляд заяви за їх відсутності, на задоволенні заяви наполягають. Представник заінтересованої особи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з даними копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Генічеським РС УДМС України в Херсонській області від 26 липня 2016 року [PERSON] , [INFO] , є громадянином України. Згідно з даними копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Красногвардійським РВ ГУМВС України в Криму [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] фактично мешкають у с. Чонгар, Генічеського району Херсонської області. Заявники по справі в зареєстрованому шлюбі не перебувають. За час спільного проживання заявників у цивільному шлюбі у них [INFO] народився старший син [PERSON] . «22» жовтня 2022 року о «16» годині «05» хвилин [PERSON] , [INFO] перебуваючи у так званому медичному закладі «Государственное бюджетное учреждение здравоохранения Республики Крым «Советская районная больница» народила хлопчика вагою 3300 грамів, що підтверджується виписним епікризом. Отримати свідоцтво про народження дитини за місцем народження заявники не можуть, оскільки у Херсонській області та Автономній Республіці Крим відділи державної реєстрації актів цивільного стану поки що не працюють, є територіями які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75 було затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в раи?оні проведення воєнних (бои?ових) діи? або які перебувають в тимчасовіи? окупаціі?, оточенні (блокуванні). До цього переліку серед інших відноситься Генічеський район Херсонської області, окрім того до тимчасово окупованих територій належить Автономна республіка Крим. Згідно з положеннями статей 1, 5, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та\~законів України,\~а також\~міжнародних договорів,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючихdefactoорганів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно статті\~7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа,\~батьки або\~один з\~батьків якої\~на момент\~її народження\~були громадянами\~України,\~є громадянином\~України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно із ч. 1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року,\~встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно з\~положеннями ст.\~125\~Сімейного кодексу\~України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати\~та батько\~дитини не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою,\~походження дитини\~від батька\~визначається: -\~за заявою\~матері та\~батька дитини; - за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 145 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 146 Сімейного кодексу України ім`я дитини визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 147 Сімейного кодексу України по батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до ч.ч., 2, 3, 4\~ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2,\~3,4\~ ст.\~317\~Цивільного процесуального\~кодексу заява\~про встановлення\~факту народження\~особи на\~території,\~на якій\~введено воєнний\~чи надзвичайний\~стан,\~або на\~тимчасово окупованій\~території України,\~визначеній такою\~відповідно до\~законодавства,\~може бути\~подана батьками\~або одним\~з них,\~їхніми представниками,\~членами сім`ї,\~опікуном,\~піклувальником,\~особою,\~яка утримує\~та виховує\~дитину,\~або іншими\~законними представниками\~дитини до\~будь-якого\~місцевого суду\~України,\~що здійснює\~правосуддя,\~незалежно від\~місця проживання\~(перебування)\~заявника. \~ \~ \~ \~Справи про\~встановлення факту\~народження або\~смерті особи\~на території,\~на якій\~введено воєнний\~чи надзвичайний\~стан,\~або на\~тимчасово окупованій\~території України,\~визначеній такою\~відповідно до\~законодавства,\~розглядаються невідкладно\~з дня\~надходження відповідної\~заяви до\~суду. У\~рішенні про\~встановлення факту\~народження особи\~на території,\~на якій\~введено воєнний\~чи надзвичайний\~стан,\~або на\~тимчасово окупованій\~території України,\~визначеній такою\~відповідно до\~законодавства,\~мають бути\~зазначені встановлені\~судом дані\~про дату\~і місце\~народження особи,\~про її\~батьків. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам для державної реєстрації народження дитини. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявникам свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заяви, у зв`язку з чим, заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.317ЦПК України,\~суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту народження.

Outcome: approved