Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, у якому, після збільшення позовних вимог просила суд визнати за нею, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 66.8 кв.м., житловою площею 38.8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] .Спадкоємцями першої черги з законом після смерті її матері були: [PERSON] - чоловік померлої; [PERSON] - син померлої; [PERSON] ) - донька померлої. [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] помер [INFO] .Позивачка зазначає, що вона спадщину після померлих батьків прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Разом з цим, приватним нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батьків, що змусило її звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 06.08.2021 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 24.11.2021 підготовче провадженя у цивільній справі закрито. Призначено справу до розляду по суті. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та позивачки, позовні вимоги прохала задовольнити в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду, поштовим зв`язком, надійшла заява від відповідачки зі змісту якої вбачається, що остання проти задоволеня позовних вимог не заперечує,оскільки на спадщину не претендує. Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на те, що неявка в судове засідання учасників справи, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно частини 2 статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , у віці 55 років, про що зроблено актовий запис №8671. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкова реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 16.04.2014. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке їй належало: житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, загальною площею 66.6 кв.м., житловою площею 38.8 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначений факт підтверджується даними, що містяться: в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн. Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуженя об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.11.2021 №286378451; договорі про надання у безстрокове користування земельною ділянкою, сері та номер:2-4702, виданий 18.09.1958 [PERSON] . Згідно даних, які містяться у постанові державного нотаріуса Пятої Харківської міської державної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальної дії від 29.04.2021 П. вих.№1095\\02-31, в архівних справах Пятої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремленого підрозділу) зберігається спадкова справа №365/2017 після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] в м.Харкові, яка мешкала за адресою: [ADDRESS] . Додатково з`ясовано, що згідно з Інформаційної довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47808035 від 22.05.2017 заповіти від імені [PERSON] посвідчені не були. При огляді документів спадкової справи №365\\2017, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , було встановлено, що у спадковій справі знаходяться усі необхідні документи, що підтверджують факт смерті спадкодавців, час та місце відкриття спадщини, родинний зв`язок спадкодавці із спадкоємицею, та відомості щодо інших спадкоємців першої черги, а саме: чоловіка спадкодавці- [PERSON] , [INFO] ; сина спадкодавці- [PERSON] , [INFO] ; доньки спадкодавці- [PERSON] . [PERSON] після смерті матері, [PERSON] спадщину прийняла відповідно до ст. 529 ЦК України від 1963 року, оскільки була зареєстрована мешкала зі спадкодавицею за однією адресою та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном згідно ст.549 ЦК УРСР від 1963 року.Разом з цим, у спадковій справі відсутні будь-які документи, які містять відомості про осіб, які проживали та були зареєстровані зі спадкдавицею на час відкриття спадщини, крім чоловіка спадкодавці - [PERSON] та дочки спадкодавці- [PERSON] . Отже нотаріус позбавлений можливості встановити факт постійного проживання [PERSON] з померлою матірю - [PERSON] , а також неможливо перевірити коло всіх осіб, що прийняли спадщину фактично, що може призвести до порушення законних прав та інтересів спадкоємців. Данні, зазначені у вищевказаній постанові щодо родиного зв`язку [PERSON] із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та наявності спадкової справи і відсутності посвідченого заповіту від імені [PERSON] , підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема, матеріалами спадкової справи №365/2017. Згідно даних, які містяться в будинковій книзі [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , станом на 19.09.1978 за вказаною адресою разом з [PERSON] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] . [PERSON] , [INFO] знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою 27.04.1974. [PERSON] , помер [INFO] у віці 55 років, про що зроблено актовий запис № 1948. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про смерт Серія [NUMBER] , видане повторно Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 21.05.2014. Згідно даних, які містяться у постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії, виданої 19.11.2021 державним нотаріусом Пятої Харківської міської державної нотаріальної контори Лакізою І.В., в архівних справах Пятої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремленого підрозділу) зберігається спадкова справа №366\\2017 після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] в м.Харкові, який мешкав за адресою: [ADDRESS] . Додатково з`ясовано, що згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47808080 від 22.05.2017 заповіти від імені [PERSON] посвідчені не були. При огляді документів спадкової справи №366\\2017, заведеної після померлого [PERSON] , було встановлено, що у спадковій справі знаходяться усі необхідні документи, що підтверджують факт смерті спадкодавця, час та місце відкриття спадщини, родинний зв`язок спадкодавця із спадкоємицею, та відомості щодо інших спадкоємців першої черги, а саме: сина спадкодавця- [PERSON] , [INFO] ; доньки спадкодавця- [PERSON] . [PERSON] після смерті матері, [PERSON] спадщину прийняла відповідно до статті 529 ЦК України від 1963 року, оскільки була зареєстрована мешкала зі спадкодавицем за однією адресою та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном згідно статті 549 ЦК УРСР від 1963 року.Разом з цим, у спадковій справі відсутні будь-які документи, які містять відомості про осіб, які проживали та були зареєстровані зі спадкдавицем на час відкриття спадщини, крім дочки спадкодавця- [PERSON] . Отже нотаріус позбавлений можливості встановити факт постійного проживання [PERSON] з померлим батьком - [PERSON] , а також неможливо перевірити коло всіх осіб, що прийняли спадщину фактично, що може призвести до порушення законних прав та інтересів спадкоємців. Данні, зазначені у вищевказаній постанові щодо родиного зв`язку [PERSON] із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та наявності спадкової справи і відсутності посвідченого заповіти від імені [PERSON] підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема матеріалами спадкової справи №366\\2017. Згідно даних, які містяться в будинковій книзі [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Станом на 02.06.1981, за вказаною адресою, разом з [PERSON] була зареєстрована його донька- [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що зроблений актовий запис про смерть № 29014.Місце смерті Москва,Росія. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 11.12.2002, місто державної реєстрації Замоскворецкий відділ РАГС м. Москва. Згідно даних, які містяться в свідоцтві про народження Серія [NUMBER] , видане повторно 12.12.1996 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м.Харків, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є: [PERSON] , [PERSON] . Згідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Таким чином, оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] та після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , тобто до [INFO] , до даних правовідносин підлягають застосуванню правила ЦК УРСР. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із статею 49 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вчинив наступні дії: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: її чоловік- [PERSON] , її донька- [PERSON] та син- [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] , після смерті [PERSON] спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння житловим будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, загальною площею 66.6 кв.м., житловою площею 38.8 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначений факт підтверджується дослідженими письмовими доказами та не заперечується сторонами. Як було встановлено судом та не заперечується відповідачкою, [PERSON] не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини, передбачених частиною 1 статті 549 ЦК УРСР, у зв`язку з чим, відповідно до вимог частини 2 статті 553 ЦК УРСР вважається таким, що відмовився від спадщини. Відповідно до частини 1 статті 554 ЦК УРСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Таким чином, частка [PERSON] в спадщині, що відкрилася після смерті [PERSON] перейшла до [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що позивачка, [PERSON] , яка є єдиним спадкоємцем за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] , після його смерті, відповідно до вимог частини 1 статті 549 ЦК УРСР, вступила у фактичне володіння та управлінням спадковим майном, а саме будинком [ADDRESS] , оскільки як на час смерті [PERSON] , так і на даний час проживає в будинку, сплачує всі належні платежі, ремонтує його, користується присадибною земельною ділянкою. Будь-які особи із заявами про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у встановленому законо порядку та строки до нотаріальної контори не зверталися. Одним з основних конституційних прав людини є право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (стаття 41 Конституції України), яке знайшло своє закріплення у ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (стаття 392 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень частини 1статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В межах розгляду даної справи встановлено, що позивачка, після смерті її батьків, на підставі закону успадкувала право власності на будинок [ADDRESS] , разом з цим, позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права у зв`язку з відсутністю у нотаріуса даних щодо реєстрації місця проживання її брата, [PERSON] , який помер [INFO] , на час смерті батьків. З огляду на зазначене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved