Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання дочки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, судові витрати покласти на відповідача. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначила, що протягом останнього часу сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони не можуть знайти порозуміння, в результаті чого між ними виникають суперечки. На даний час спільного господарства не ведуть. Між ними втрачено почуття любові та поваги. Позивачка вважає подальше спільне проживання, збереження шлюбу не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Крім того позивачка зазначила, що дочка психоемоційно прив`язана саме до неї, а тому вважає за необхідне визначити її місце проживання разом з нею. Виняткові обставини розлучати дитину з матір`ю відсутні. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично наполягала на розірванні шлюбу, просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони 01.10.2011 року зареєстрували шлюб, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Сторони не проживають та не бажають проживати разом і подальше збереження шлюбу суд вважає суперечило б інтересам кожної сторони. Визнання відповідачем пред`явленого позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. До позовної заяви сторонами не додано будь-яких доказів, що між ними існує спір про визначення місця проживання дитини з одним із батьків. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов в цій частині не підлягає задоволенню. При подачі позовної заяви в частині розірвання шлюбу позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов про розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову, та решту стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial