Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Представник позивача звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 8826 грн. 55 коп., 3% річних в розмірі 538 грн. 85 коп., інфляційних витрат в розмірі 943 грн. 82 коп., а також витрат по оплаті судового збору в розмірі 2481 грн. В обґрунтування заявлених вимог пояснює, що 03.11.2021 року Франківським районним судом м. Львова скасовано судовий наказ № 465/2122/21 від 05.05.2021 року. Згідно довідки з місця проживання вбачається, що в квартирі [ADDRESS] проживають відповідачі, вiдповiдно користуються послугами з централізованого опалення. Відповідачам для здiйснення оплати за надання послуг з теплопостачання був відкритий особовий рахунок. Отже, мiж відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме позивач надав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалася, але оплату проводила нерегулярно, чим порушували ч.1 п.18 Постанови КМ України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно і гарячої води і водовідведення» № 630 вiд 21.07.2005 р., а також п.3.1 Договору приєднання, де прямо вказано,що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Станом на 01.02.2021 року за спожиту теплову енергію за період з 01.09.2018 року до 01.02.2021 року у відповідачів перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» рахується заборгованість в сумі 8826,25 грн., яка залишилась неоплаченою, що підтверджується довідкою про стан розрахунків заборгованостi за послуги з централізованого опалення, а також 3% річних 538,85грн, iнфляцiйнi витрати 943,82 грн., витрати на оплату судового збору 2481,00 грн. Таким чином, неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несвоєчасність проведення розрахунків відповідачами за надані послуги, позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну оплату податків, внесків до пенсійного фонду, а також має заборгованість перед iншими пiдприємствами. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 09.09.2022 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судові засідання не з`являлися, хоча неодноразово повідомлялися належним чином про час та місце такого. Відзиву, а також будь-яких клопотань на адресу суду не направляли. Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області зареєстрованим місцем проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] є: [ADDRESS] . За цією адресою відповідачам неодноразово надсилалися судові повістки про виклик до суду, однак, такі повернуті на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачі вважаються належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК\~України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно із довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 06 від 19.02.2021 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03.11.2021 року скасовано судовий наказ № 465/2122/21 від 05.05.2021 року про стягнення з відповідачів на користь ЛМКП "Львівтеплоенерго" суми боргу за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, яка разом з 3% річних та інфляційною складовою становить 10308 грн. 92 коп. Як вбачається із розрахунків заборгованості [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , сума штрафних санкцій становить: 3% річних в розмірі 538 грн. 85 коп., інфляційні витрати - в розмірі 943 грн. 82 коп. Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги центрального опалення за період з 01.09.2018 року до 01.02.2021 року, борг відповідачів перед позивачем складає 8826 грн. 55 коп. Представником позивача також надано суду договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМУ від 21 липня 2005р. № 630\~та рішеннями органів місцевого самоврядування. Відповідно до\~Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. 9 листопада 2017 року Верховною Радою України був прийнятий\~Закон України «Про житлово-комунальні послуги», за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію, у даному випадку Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго»). Відповідно до ч. 1\~ст.\~6\~цього\~ж\~Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі. Відповідно до пункту 8 правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМ України від 21 липня 2005р. № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.7та п. 2 ч. 2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. обов`язком споживача є укладання договору про надання житлово- комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а обов`язком виконавця є готування та укладання із споживачем договору про надання комунальних послуг з визначенням відповідності за дотриманням умов їх виконання згідно з типовим договором. Відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Проте, станом на сьогоднішній день, договір приєднання не підписаний споживачем, і один із примірників даного договору виконавцю послуг не повернутий. Отже, необхідність укладання договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013р. у справі № 6-59-цс13). Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду від 19.08.2019 у справі №226/1437/16-ц підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг комунальним підприємством. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Викладене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15. Порядок надання комунальних послуг, їх облік та оплата, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг визначено «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Правила), затверджених\~постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630. У відповідності до вимог ст.68, та ч.1 ст.162\~ЖК\~України наймач і власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію. електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України). Відповідно до Закону України «Про житлового комунальні послуги» від 09.11.2017 р. (№ 2189-VIII) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 20 Правил плата за послуги з теплопостачання вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку або затверджених норм споживання на підставі платіжного документу. Таким чином, згідно вказаних норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст.11ЦК України, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між сторонами виникли відносини, в яких позивач надає послуги, а відповідач ними користується. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачеві, останній такими послугами користувався для задоволення своїх потреб, та не відмовлявся від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, проте оплату не проводив, чим порушив ч. 1ст. 9\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189- VIII), ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 1.1 Договору. Таким чином, всупереч ч. 1ст. 9\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р., ч.1 п.18\~постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 р., а також п.1.1 Договору відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому зобов`язана сплатити заборгованість, яка складається із суми основного боргу в розмірі 8826 грн. 55 коп. Разом із тим, що стосується стягнення з відповідачів 3% річних в розмірі 538 грн. 85 коп., інфляційних витрат в розмірі 943 грн. 82 коп., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року. Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів нарахованих 3% річних в розмірі 538 грн. 85 коп., інфляційних витрат в розмірі 943 грн. 82 коп., оскільки на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. З огляду на це, враховуючи те, що відповідачі належним чином не виконують своїх обов`язків по сплаті коштів за надані позивачем послуги, суд приходить до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 8826 грн. 55 коп. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~280-282, 352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: partial