Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громади села Которино в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області (відповідач), в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 0,93 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №11399 від 31.05.1997, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №332 від 30.05.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Монастирецькій сільській раді за №725. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 0,93 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №11399 від 31.05.1997. [PERSON] була зареєстрована та проживала в с. Которино Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила 27.02.1999. У виконкомі Монастирецької сільської ради від імені [PERSON] посвідчено заповіт за реєстровим №105 в користь сина [PERSON] . 02.03.2006 позивач звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №89 від 02.03.2006 та видано свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~відносно грошових\~вкладів,\~що належали\~померлій і\~входили у\~склад спадщини. 25.08.2022 позивач звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] відносно земельної частки (паю), що належала померлій і є спадковим майном, але нотаріус відмовив через відсутність правовстановлюючого документа на неї. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечення щодо предмета позовної заяви. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про розгляд підготовчого засідання без участі позивача та його представника, підтримання заявлених вимог та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.20), заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника та підтримання заявлених вимог у повному обсязі (а.с.24). Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечення щодо предмета позовної заяви (а.с.23). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 16.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.17-18). Ухвалою підготовчого засідання від 24.10.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті (а.с.21). Ухвалою судового засідання від 22.11.2022 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу (а.с.26). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивач посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.07.1962 (а.с.7). 17.06.1993 [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.10). Згідно з довідкою відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 14.12.2020, у Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Монастирецькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №11399 від 31.05.1997 на [PERSON] . Реєстраційний номер 725. Площа земельної ділянки 0,93 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження Голови Жидачівської районної державної адміністрації від 30.05.1997 №332. Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифіката не видавались (а.с.12). Згідно з свідоцтвом про смерть від 01.03.1999, [PERSON] померла [INFO] в с. Которино Жидачівського району Львівської області (а.с.8). Довідкою Монастирецької сільської ради від 01.03.2006 встановлено, що [PERSON] вступив в управління спадковим майном у шестимісячний термін після смерті матері [PERSON] (а.с.9). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру №69785117 від 17.08.2022 та довідки Жидачівської державної нотаріальної контори №254/02-14 від 26.10.2022, після смерті [PERSON] заводилася спадкова справа за №89 та видано свідоцтво про право на спадщину, зареєстрованого за №321. Спадкоємцем всього майна [PERSON] , померлої [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] (а.с.11, 25). Постановою завідувача Жидачівською ДНК від 25.08.2022 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті матері [PERSON] у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) (а.с.14). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на майно у порядку спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до приписів статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою частини 1 статті 534 ЦК УРСР передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України). Приписами статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право на земельну частку (пай), розміром 0,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Монастирецької сільської ради, про що на її ім`я зареєстрований сертифікат серії ЛВ №11399 від 31.05.1997. За життя [PERSON] 17.06.1993 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне їй майно на день смерті заповіла [PERSON] . З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК УРСР. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, придбав спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом її прийняття, вчинивши відповідні дії, а саме: у визначений законом строк подавши державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] має обґрунтоване право на земельну частку (пай), яке набув у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 533, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved