Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

16.12.2021 року позивачка звернулася з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя , в якому просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 5910200000:20:003:0066, площею 0,0644 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки кадастровий номер 5910200000:20:003:0066, площею 0,0644 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що за час шлюбу з відповідачем вони придбали земельну ділянку площею 0,0644 га кадастровий номер 5910200000:20:003:0066 цільове призначення для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14.02.2019 р. був оформлений на відповідача. На даний час в суді перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вона (позивачка) пропонувала відповідачу визнати та оформити нотаріально за нею право власності на Ѕ частину придбаної земельної ділянки, але відповідач відмовився від пропозиції, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав. 08.02.2022 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 28.04.2022 р. [PERSON] отримав копію ухвали суду про відкриття провадження від 08.02.2022 р., позовну заяву та додані документи. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Суд дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 12.07.2013 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8). Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 28.12.2021 р., яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої\~статті 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні норми містить частина друга\~статті 372 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у\~статті 60 СК України\~закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Частиною першою\~статті 70 СК України\~визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Тобто, той із подружжя, який заявляє про спростування презумпції спільності майна, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого із подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі про поділ майна подружжя є земельна ділянка площею 0,0644 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер 5910200000:20:003:0066, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Дана земельна ділянка була придбана відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.02.2019 р. [PERSON] 14.02.2019 р. та зареєстрована за ним на праві власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.02.2019 р., копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.02.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Багацькою О.М., зареєстрованого в реєстрі за №87 (а.с. 11-13). З урахуванням викладеного, суд вважає, що земельна ділянка площею 0,0644 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер 5910200000:20:003:0066, яка розташована за адресою [ADDRESS] , була придбана відповідачем під час перебування з позивачкою у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно із частинами другою та третьою\~статті 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, судом встановлено, що за час шлюбу сторони придбали зазначене вище нерухоме майно, докази на\~спростування презумпції\~спільності майна,\~набутого подружжям\~у шлюбі,\~-\~відсутні,\~а тому це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки сторін в якому є рівними, оскільки доказів про наявність підстав для відступлення від загальних засад їх рівності сторони не надали. Факт придбання та реєстрації нерухомого майна, придбаного в період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить особі, на ім`я якої зареєстроване. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя (постанова Верховного Суду від 01.04.2020 р. у справі № 462/518/18). Враховуючи наведене суд вважає, що частки позивача та відповідача як співвласників спірного майна у праві спільної сумісної власності є рівними. Як встановлено домовленості між подружжям позивача та відповідача щодо поділу земельної ділянки досягнуто не було. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved