Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

І. Суть спору 15.11.2022 року позивачка через свого представника звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають одну дитину. Проте, спільне подружнє життя [PERSON] із [PERSON] не склалося через стійкі непорозуміння внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя, поступове погіршення сімейних стосунків внаслідок втрати любові й поваги один до одного. Все це привело до фактичного припинення шлюбних відносин, тому з жовтня 2016 року сторони проживають окремо: позивачка в Україні, а відповідач в російській федерації. Спільного господарства подружжя не веде. За глибоким переконанням позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, тому на примирення позивачка категорично не згідна. Зазначає, що спору про визначення місця проживання спільної дитини та про поділ спільного сумісного майна подружжя відсутній. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Від позивачки та від її представника надійшли заяви про здійснення розгляду справи без їхньої участі, підтримання позовних вимог у повному обсязі та прохання їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Від нього надійшла заява про здійснення розгляду справи без його участі та визнання позову, на примирення не згідний. ІІІ. Процесуальні дії у справі Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Позивачка та відповідач узгодили, що місцем розгляду даної справи є суд України за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] - Іваничівський районний суд Волинської області, що підтверджується заявами [PERSON] та [PERSON] від 16.11.2022 року (а.с.27-28). Ухвалою від 16.11.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. 30.11.2022 року для участі у судовому засіданні сторони не прибули. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторони скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 06 квітня 2013 року зареєстрований тушинським відділом загс управління загс москви, актовий запис про укладення шлюбу № 583, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.04.2013 року (а.с.12, 14). У шлюбі у подружжя народилася спільна дитина дочка [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. москва, росія (а.с.13, 15). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, після реєстрації шлюбу вони проживали на території російської федерації за місцем проживання відповідача. Однак, з жовтня 2016 року позивачка разом зі своєю малолітньою донькою [PERSON] переїхала з російської федерації постійно проживати до України: в смт. Іваничі Волинської області у зв`язку із тим, що в смт. Іваничі проживають батьки позивачки та син. З 2016 року по да даний час позивачка проживає за місцем її реєстрації по [ADDRESS] . До складу сім`ї позивачки входять та проживають за вищевказаною адресою: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , 2008 року народження, що підтверджується актом обстеження факту проживання жителів смт. Іваничі (а.с.16) та довідкою ВУЖКГ смт. Іваничі від 25.04.2018 року № 649 (а.с.18). Спільне подружнє життя [PERSON] із [PERSON] не склалося через стійкі непорозуміння внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя, поступове погіршення сімейних стосунків внаслідок втрати любові й поваги один до одного. Все це привело до фактичного припинення шлюбних відносин, тому з жовтня 2016 року сторони проживають окремо: позивачка в Україні, а відповідач в російській федерації. Спільного господарства подружжя не веде. За глибоким переконанням позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, тому на примирення позивачка категорично не згідна. Спору про визначення місця проживання спільної дитини та про поділ спільного сумісного майна подружжя відсутній. Відповідач визнає позов у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції Українита ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду За таких обставин, суд дійшов переконання, що сім`я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними не можливе та суперечать інтересам сторін, суд дійшов до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України наявні всі підстави для його розірвання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує його права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві представник позивачки просила 3. \~ \~ \~ \~Судові витрати у даній справі щодо оплати судового збору залишити за позивачкою. Суд вважає можливим задовольнити таке клопотання та покласти на відповідачку судові витрати у даній справі.

Outcome: approved