Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

У липні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості, згідно якої позивач просив суд стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] суми заборгованість за Кредитним договором № CL-169470 від 14.02.2019 у розмірі 90 198,60 грн., судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. та 9 019,86 грн. витрат на професійну правову допомогу. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 14.02.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено Кредитний договір №CL-169470, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на загальну суму 62160,00 грн., на строк до 13.02.2024 року, зі сплатою 47,69% річних, ПАТ «Кредобанк» виконало свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу свої зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушує та не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем станом на 26.05.2021 року в загальному розмірі 90 198,60 грн., що складається із: - заборгованості за тілом кредиту - 58160,16 грн., - заборгованості за відсотками 32 038,44 грн., яку останній просив стягнути з відповідача. Позивачем зазначено, що 12.02.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , було підписано Анкету-заяву №GL-169470 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначеного інформацію про фактичні сімені відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] . Також вказаній Анкеті-заяві [PERSON] підтверджується своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого подружжя. Тому позивач вважає можливим застосувати до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя: дружину [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості. Розгляд вказаної цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.07.2022 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву у якому відповідач просив позовні вимоги до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором №GL-169470 від 14.02.2019 року задовольнити частково у розмірі 43 489,36 грн., у решті позовних вимог відмовити та відмовити в частині позовних вимог про стягнення [PERSON] , як з неналежного відповідача по справі. У відзиві зазначено, що відповідно до позовної заяви сума заборгованості по кредитному договором № GL 169470, визначена станом на 26.05.2021 року, або станом на двадцять дев`ятий місяць дії договору, сума щомісячного платежу складає 2 762,31 грн. Відповідач вважає, що оскільки заборгованість підлягає сплаті на 29 місяць договору, необхідно перерахувати суму заборгованості, виходячи з діючих умов договору, а саме відсоткової ставки 47,69 % та методу розрахунку відсоткам на 29 місяців , відповідно до власного розрахунку Відповідача його заборгованість становить 43 489,36 грн. Крім того, відповідачем вказано, що кредитний договір між ним та АТ «КРЕДОБАНК» був укладений без згоди дружини, [PERSON] , також він був укладений без його забезпечення. Договір поруки з його дружиною також не укладався. Відповідачем також зазначено, що підтвердження про оплату послуги на правничу допомогу, а саме квитанцій про здійснення оплати за Договором про надання правової допомоги від липня 2021 року відсутня, також не надано Акт виконаних робіт за договором. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2020 року замінено сторону первісного позивача Акціонерне товариство «Кредобанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву, у якій просив розглядати справу за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Радкувич Сергій Олександрович визнав позову заяву в частині стягнення 43 489,36 грн. - сума платежів за 29 місяців договір з розрахунку 2762,31 грн. в місяць яку не сплатили, але цей строк станом на 26.05.2021, в задоволенні іншої частини позову просив відмовити з відстав викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.02.2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №CL-169470 (а.с. 14-16) (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на загальну суму 62160,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером (а.с. 8,9). Відповідно до п. 1 Кредитного договору, позивач (банк) зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та а умовах, визначених Договором. Пунктом 2.3 Кредитного договору, встановлено строк (термін) кредитування, а саме 60 місяців терміном до 13.02.2024. Згідно з п. 6.3 Кредитного договору, повернення суми кредиту, здійснюється щомісячно разом із процентами за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2. Кредитного договору). Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що відповідач сплачує позивачу (банку) відсотки, за процентною ставкою 47,69 % річних. Відповідно до п. 4.3 Кредитного договору, за надання послуг Позичальник сплачує Банку комісію в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 Кредитного договору. Пунктом 4.5 Кредитного договору визначено реальну річну процентну ставку 59,61 % річних. Відповідно до п. 4.6 Кредитного договору загальна вартість кредиту для позичальника за цим кредитним договором становить 165738,66 грн. Згідно з п 6.1 Кредитного договору, відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит в повному обсязі в порядку і терміни передбачені договором. Відповідно до п. 7.1 Договору, за несвоєчасне використання грошових зобов`язань за кредитним договором боржник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в періоді прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту Договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із долученого до справи розрахунку заборгованості станом на 26.05.2021 р. заборгованість за кредитним договором перед позивачем становить в загальному розмірі 90 198,60 грн., що складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 58 160,16 грн.; суми заборгованості за відсотками - 32 038,44 грн. (а.с. 7). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому, положеннями ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Крім того, відповідно до пунктів 6.9, 6.10 Кредитного договору Банк у випадках, передбачених п. 3.3. Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення Банку, передбаченому п. 6.9. Кредитного договору, усунуту порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п. 3.3.2, 3.3.3 Кредитного договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні платежі до сплати платежі за Кредитни договором не пізніші 31-го календарного дня після отримання письмового повідомленя банку. Щодо вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості із [PERSON] , слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Кредитний договір між [PERSON] та АТ «КРЕДОБАНК» був укладений без згоди дружини [PERSON] . Кредитний договір був укладений без його забезпечення. Договір поруки укладеного між [PERSON] та АТ «КРЕДОБАНК» на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором матеріали справи не містять . Забезпеченням за договором кредиту може вважатися лише договір поруки. Одностороннє зобов`язання особи відповідати за невиконання або неналежне виконання боржника не може бути визнано підставою виникнення правовідносин поруки. Значення поруки не можуть мати листи, характеристики, рекомендації, розписки, гарантії та інші документи. Враховуючи відсутність в матеріалах справи договору поруки укладеного між [PERSON] та АТ «КРЕДОБАНК» на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором матеріали справи не містять, тому не є солідарним відповідачем в розумінні ч. 1 ст. 554 ЦК України. Оскільки відповідач [PERSON] фактично визнав частково позов у сумі заборгованості 43 489,36 грн., про що вказано безпосередньо в своєму відзиві та підтверджено представником у судовому засіданні, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд відповідно до ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання позову в частині. Даючи юридичну оцінку доказам, враховуючи часткове визнання позову, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором №CL-169470 від 14.02.2019 року належним чином не виконував, а отже зобов`язаний повернути позивачу борг в загальному розмірі 90 198,60 грн. Тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають часточковому задоволенню. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 9 019,86 грн., варто зазначити наступне. П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. (справа №640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивача надано лише першу та останню сторінку договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 р., з якого неможливо дослідити умови та порядок оплати гонорару адвокату у цій справі, також надано копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльності та копію посвідченого адвоката України. Крім цього, на підтвердження витрат на правничу допомогу не було надано квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документа, касового чеку, які б свідчили про оплату вказаних витрат відповідачем адвокату, як і не надано детального опису робіт (наданих послуг). Відтак, доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 9 019,86 грн. не надано, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Outcome: partial