Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

В червні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив зняти арешт зі всього нерухомого та рухомого майна, яке належить позивачу на праві власності, який був накладений постановою Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.10.2016 року у виконавчому провадженні № 52523709. В обґрунтування позову зазначено, що 04.10.2016 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52523709 з примусового виконання виконавчого листа № 755/1461/16-ц, виданого 05.08.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» коштів в сумі 43248,98 грн. Крім того, 04.10.2016 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві було винесено постанову про арешт май на боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках зазначеного виконавчого провадження. 08.12.2016 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Позивач вказує, що на підставі зазначеної постанови про накладення арешту, в реєстрі наявні обтяження на його майно. Звернувшись до виконавчої служби із заявою про зняття арешту, позивачу було повідомлено про те, що виконавче провадження № 52523709 було знищено, в зв`язку із закінченням строків зберігання, а відтак у відділу відсутні підстави для зняття арешту в рамках зазначеного виконавчого провадження та роз`яснене право звернення із позовом до суду. Позивач вказує, що наявність арешту майна за відсутності виконавчого провадження порушує його права власності. Він позбавлений змоги в повному обсязі користуватись та розпоряджатись своїм майном. Посилаючись на викладене, а також з огляду на те, що банком повторно виконавчий документ до виконання пред`явлено не було, зазначений арешт порушує права власності позивача, а тому, останній, вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2022 року, справу було передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. 04.10.2022 року справа надійшла до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.10.2022 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Після відкриття провадження позивач з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав. Третя особа з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась, пояснення на позов не подала. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. 04.10.2016 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Гевел О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52523709 з примусового виконання виконавчого листа № 755/1461/16-ц, виданого 05.08.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» коштів в сумі 43248,98 грн. Крім того, 04.10.2016 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках зазначеного виконавчого провадження. 08.12.2016 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.02.2022 року, було встановлено, що на підставі постанови Дніпровського ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 04.10.2016 року № 52523709 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, - було зареєстровано 08.12.2016 року обтяження у виді арешту всього нерухомого майна, яке належить [PERSON] . Крім того, відповідно до листів Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.01.2022 року № 9007 та від 22.02.2022 року № 17639, було встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 52523709 з примусового виконання виконавчого листа № 755/1461/16-ц, виданого 05.08.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» коштів в сумі 43248,98 грн. Однак, 08.12.2016 року в рамках зазначеного виконавчого провадження було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, та перевіркою АСВП було встановлено, що станом на 27.01.2022 року зазначений виконавчий документ повторно до відділу не надходив та на виконанні не перебуває. Крім того, зазначене виконавче провадження було знищено за закінченням строків зберігання. Позивач вказує, що наявний арешт майна позивача порушує його право власності, що позбавляє змоги в повному обсязі користуватись та розпоряджатись майном, зняти арешт із майна в позасудовому порядку не вбачається можливим, а тому він вимушений звернутись до суду із даним позовом. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що вирішуючи спір, суд приймає до уваги те, що згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до приписів статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яке на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. В ході розгляду справи встановлено, що на примусовому виконанні виконавчий лист № 755/1461/16-ц, виданий 05.08.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення із [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» коштів в сумі 43248,98 грн., - не перебуває, та стягувачем після повернення виконавчого документу, - повторно, останній, до належного виконання пред`явлено не було. Після повернення виконавчого документу стягувачу, та перед знищенням виконавчого провадження, в зв`язку із закінченням строків зберігання державним виконавцем не було вирішено питання щодо зняття арешту, а тому на даний час відсутні підстави для арешту майна позивача та питання щодо зняття арешту підлягає вирішенню в судовому порядку. Слід зазначити, що стороною відповідача та третьою особою об`єктивна необхідність в існуванні арешту, накладеного на все майно, яке належить позивачу на час розгляду справи в суді не доведена, та не спростовані доводи позивача в цій частині. Враховуючи викладене, а також виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача та третьої особи, а також неможливістю позивача в повному обсязі користуватись та розпоряджатись своїм майном, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved