Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в порядку регресу в розмірі 21966,50 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.11.2020 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та транспортного засобу «DACIA», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2021 у справі № 752/1839/21, дорожньо-транспортна пригода трапилась у зв`язку з порушенням [PERSON] ПДР України, внаслідок чого його було визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та накладено адміністративне стягнення, зокрема за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки, цивільно-правову відповідальність [PERSON] як водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.р.н. [NUMBER] було забезпечено в ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», відповідно до укладеного з відповідачем договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АО/39977Ю, на виконання умови Полісу позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» де було застраховано транспортний засіб «DACIA», д.р.н. [NUMBER] відповідно до умов кладеного Договору добровільного страхування наземного транспорту, у розмірі 21 966,50 грн., після звернення ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Позивач направив відповідачу вимогу про сплату 21 966,50 грн., однак така вимога була залишена відповідачем без реагування. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.11.2020 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «DACIA», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2021 у справі № 752/1839/21, дорожньо-транспортна пригода трапилась у зв`язку з порушенням [PERSON] ПДР України, внаслідок чого його було визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та накладено адміністративне стягнення, зокрема за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «VOLKSWAGEN», д.р.н. [NUMBER] , є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Встановлено, що цивільно-правову відповідальність [PERSON] як водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.р.н. [NUMBER] було забезпечено в ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС». Вбачається, що відповідно до укладеного з відповідачем договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №АО/39977Ю, на виконання умови Полісу позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» де було застраховано транспортний засіб «DACIA», д.р.н. [NUMBER] відповідно до умов укладеного Договору добровільного страхування наземного транспорту, у розмірі 21 966,50 грн., після звернення ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про відшкодування шкоди в порядку суброгації, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. 10.06.2021 позивач направив відповідачу вимогу про сплату 21 966,50 грн., однак така вимога була залишена відповідачем без реагування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 38.1.1. ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги на отримання від відповідача [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «DACIA», д.р.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 06.11.2020. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 21966,50 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved