Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Підстава позову /позиція позивача/. Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять суд визнати незаконним запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: адреса нерухомого майна: [ADDRESS] . Зобов`язати Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м.Львів) анулювати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: будинку за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , право власності на веранду загальною площею: веранди на першому поверсі - 14,40 кв.м., площа веранди на другому поверсі житлового будинку по [ADDRESS] 14,60; змінити ідеальні частки в спільній власності на житловий будинок по [ADDRESS] та визначити ідеальну частку [PERSON] з врахуванням загальної площі вказаної веранди розміром 29,0 кв.м. Як на підставу позову позивачі покликаються на те, що відповідач [PERSON] вважає, що вона є співвласницею вказаного будинковолодіння згідно договорів дарування від 04.07.2002 та 20.09.2007, за якими їй належить Ѕ частина будинковолодіння в [ADDRESS] . Проте, матеріали інвентаризаційної справи на житловий будинок по [ADDRESS] свідчать про інше. Договори дарування від 04.07.2002 та 20.09.2007, на які посилається [PERSON] , стосуються частин житлового будинку разом з відповідною частиною належних до нього господарських споруд, який знаходиться в [ADDRESS] , які (частини) належали дарителеві [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Моршинської селищної ради 01.07.1985, зареєстрованого в Стрийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації за № 319 (арк. 43, 54 інвентаризаційної справи; арк. 6, 7 даної справи). Під № 319 в кадастровій книзі № 3, запис від 11.07.1985, Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації зареєстровано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок в [ADDRESS] від 01 липня 1985 року, видане [PERSON] на підставі рішення виконкому Моршинської селищної ради № 71 від 01 липня 1985 року (арк. 27 інвентаризаційної справи; арк. 47 даної справи). 01 липня 1985 року виконавчий комітет Моршинської селищної ради Львівської області прийняв рішення № 71 «Про оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] », яким вирішив видати свідоцтво на право власності на житловий будинок [ADDRESS] гр.гр. [PERSON] і [PERSON] по половині будинку кожному (арк. 23, 24 інвентаризаційної справи; арк. 25 даної справи). Вказане рішення № 71 від 01.07.1985 виконавчим комітетом Моршинської селищної ради Львівської області прийнято у зв`язку із прийняттям будинку в експлуатацію актом від 10.08.1984, затвердженим рішенням виконкому Моршинської селищної ради від 30.08.1994 за № 95 (арк. 23, 24, 19 інвентаризаційної справи; арк. 25, 43 даної справи). 10 серпня 1984 року приймальною комісією складено Акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, за яким житлова частина домоволодіння представляє собою цегляний будинок два поверхи і складається з двох квартир: квартира з двох житлових кімнат житлової площі 46,8 кв.м., корисної площі 74,4 кв.м.; квартира з двох житлових кімнат житлової площі 46,8 кв.м., корисної площі 74,4 кв.м.; площа побудови 119,8 кв.м. (арк. 19 інвентаризаційної справи; арк. 43 даної справи). 30 серпня 1984 року виконавчий комітет Моршинської селищної ради прийняв рішення № 95 «Про затвердження акта про закінчення будівництва будинку гр. [PERSON] , [PERSON] », яким вирішив: Затвердити акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію жилого будинку громадян [PERSON] і [PERSON] по [ADDRESS] : жила площа квартира [ADDRESS] - 46,8 кв.м., загальна площа 74,4 кв.м.; жила площа квартира [ADDRESS] - 46,8 кв.м., загальна площа 74,4 кв.м. (арк. 20 інвентаризаційної справи; арк. 44 даної справи). Отже, під № 319 в кадастровій книзі № 3, запис від 11.07.1985, Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації зареєстровано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок в [ADDRESS] від 01.07.1985 р., видане [PERSON] на підставі рішення виконкому Моршинської селищної ради № 71 від 01.07.1985 на частину жилого будинку жилою площею 46,8 кв.м., загальною площею 74,4 кв.м. Таким чином, внаслідок дарування 22 листопада 1982 року [PERSON] згідно договору дарування, яким він подарував, а [PERSON] і [PERSON] прийняли у дар по половині незакінченого жилого будинку готовністю 69% в [ADDRESS] , за яким всі обов`язки по будівництву жилого будинку покладено на набувачів, - є виникнення права власності [PERSON] на половину житлового будинку [ADDRESS] жилою площею- 46,8 кв.м., загальною площею 74,4 кв.м. та [PERSON] на половину житлового будинку [ADDRESS] жилою площею - 46,8 кв.м., загальною площею 74,4 кв.м. (арк. 17, 18, 19, 20, 23, 24, 26, 27 інвентаризаційної справи; арк. 43, 44, 25, 47; додаток). Заключенням про можливість оформлення права власності на будинок [ADDRESS] від 17.05.1985, складеним Стрийським МБТІ, на підставі якого саме і була здійснена реєстрація свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок в кадастровій книзі № 3 під № 319 від 11.07.1985, підтверджується, що у заключенні не вирішувалось питання про можливість оформлення права власності у зв`язку із переобладнанням будинку, яке мало місце вже після закінчення будівництва і введення будинку в експлуатацію (арк. 25 інвентаризаційної справи; додаток). Замовленням № 315/3 від 07.06.1985 від [PERSON] Стрийському МБТІ підтверджується, що реєстрація права власності здійснена на новобудову, розташовану в [ADDRESS] (арк. 28 інвентаризаційної справи; додаток). Таким чином, [PERSON] хоч і зазначає, що «є співвласницею будинковолодіння згідно договорів дарування від 04.07.2002 та 20.09.2007», та, що їй належить Ѕ частина будинковолодіння в [ADDRESS] , але арк. 17, 18, 19, 20, 23, 24, 25, 26, 27, 28 інвентаризаційної справи підтверджується, що на [PERSON] було зареєстроване право власності на половину новозбудованого житлового будинку жилою площею 46.8 кв.м., загальною площею 74,4 кв.м. і не більше. Рішенням виконавчого комітету Моршинської селищної ради Львівської області від 21.06.1983 «Про дозвіл гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на будівництво веранд, кімнат, господарських споруд в сел. Моршин» дозволено громадянам [PERSON] , [PERSON] добудувати веранду до будинку по [ADDRESS] для влаштування окремих входів в житловий будинок (арк. 12 інвентаризаційної справи; арк. 31 даної справи). Матеріалами інвентаризаційної справи підтверджується, що [PERSON] не скористалася рішенням виконавчого комітету Моршинської селищної ради Львівської області від 21.06.1983 та його не виконала: технічну документацію на будівництво веранди у головного архітектора м. Стрия не одержувала, до будівництва веранди не приступала, веранду до будинку не добудовувала, що не породило в неї права власності на веранду. Вищенаведене підтверджується тим фактом, що Будівельний паспорт на будівництво господарських будівель по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , як забудовника веранди, не оформлювався та не видавався. Відсутність у [PERSON] права власності на господарсько-побутову будівлю (веранду) свідчить, що права на веранду [PERSON] . [PERSON] не передавала і передати його не могла, бо сама їх не мала. Відповідно, [PERSON] , яка не має прав на веранду, не може мати й законних сподівань на реальний розподіл веранди, яка їй не передавалась. Матеріалами інвентаризаційної справи підтверджується, що [PERSON] скористався рішенням виконавчого комітету Моршинської селищної ради Львівської області №108 від 21.06.1983 й виконав його у повному обсязі, а саме: одержав у головного архітектора м. Стрия технічну документацію на будівництво веранди на своє ім`я, як забудовника веранди; за згодою співвласниці [PERSON] [PERSON] сам приступив до будівництва веранди після одержання ним технічної документації на своє ім`я, як забудовника веранди; за згодою співвласниці [PERSON] [PERSON] сам своїм коштом і з додержанням встановленого порядку використання спільного майна добудував веранду до будинку по [ADDRESS] , чим влаштував окремі входи в житловий будинок (арк. 11, 12, 13, 14, 16 інвентаризаційної справи), чим у свою чергу своїм коштом і з додержанням встановленого порядку використання спільного майна поліпшив спільне майно. Так, зокрема, 08 грудня 1983 року виконавчим комітетом Стрийської міської ради забудовнику [PERSON] видано Будівельний паспорт на будівництво господарських будівель по [ADDRESS] (арк. 11 інвентаризаційної справи; додаток). Згідно проекту будівництва господарських будівель, забудовнику [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці необхідно добудувати господарсько-побутову будівлю в складі: прибудови, веранди (арк. 13 інвентаризаційної справи; додаток). Актом від 08.12.1983 про проведення розбивки будівель в натурі підтверджується, що на земельній ділянці закріплено кути будівель дерев`яними коликами діаметром 10 см, закопаними в глибину 0,7 м., і передані забудовнику [PERSON] . До Акту додається схема виносу в натурі господарських будівель (арк. 14 інвентаризаційної справи; додаток). Площа веранди на 1-ому поверсі становить - 14 ,40 кв.м. Площа веранди на 2-ому поверсі становить - 14, 60 кв.м. Загальна площа побудованої [PERSON] веранди становить - 29, 0 кв.м. Вищенаведені обставини встановлені висновком №487/488/489 судової будівельно-технічної експертизи в справі від 03.03.2011 (арк. 99 даної справи). Обов`язок по будівництву веранди [PERSON] виконав повністю. Проект добудови веранди до жилого будинку для влаштування окремих входів гр. [PERSON] і гр. [PERSON] по [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Моршинської селищної ради №108 від 21.06.1983 року у розділі «експлікація» розрізняє поняття «жилий будинок» («А-Ж») та «добудова» («П») (арк. 16 інвентаризаційної справи). Поняття «господарсько-побутова будівля» та «житловий будинок» не є тотожними за змістом. [PERSON] свідоцтво про право власності було видано лише на половину житлового будинку (арк. 27 інвентаризаційної справи; арк. 47 даної справи). 20 січня 2020 року [PERSON] уперше ознайомився з довідкою Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації № 110 та уперше дізнався, що в реєстровій книзі № 3 під реєстровим номером № 319, номером в електронному реєстрі - №19311320: за [PERSON] у період з 11.07.1985 по 22.09.2002 було зареєстровано Ѕ частину житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.07.1985 виконкомом Моршинської селищної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Моршинської селищної Ради народних депутатів № 71 від 01.07.1985; за [PERSON] у період з 11.07.1985 по 20.06.2007 було зареєстровано Ѕ частину житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Моршинської селищної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Моршинської селищної Ради народних депутатів № 71 від 01.07.1985. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55. Пунктом 2.3 глави 2 цієї Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу і виділу згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Будівництво об`єкта нерухомого майна є самочинним за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. У результаті дій [PERSON] по проведенню будівельних робіт по прибудові веранди до житлового будинку, житловий будинок, як об`єкт нерухомості, втратив свою тотожність із тим, на який [PERSON] отримано свідоцтво про право власності, а відсутність у [PERSON] , [PERSON] розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації на веранду та дозволу на виконання будівельних робіт по будівництву веранди не породжує у них права власності на таке майно. Відповідно, веранда не може бути об`єктом поділу, виділу. Таким чином оскільки поняття «житловий будинок» (використане в рішенні виконкому Моршинської селищної ради № 71 від 01.07.1985, в свідоцтві про право особистої власності на спірний жилий будинок від 01.07.1985 р. та поняття «господарсько-побутова будівля» (використане в рішенні виконавчого комітету Моршинської селищної ради Львівської області № 108 від 21.06.1983 не є тотожними за змістом; оскільки Будівельний паспорт на будівництво господарських будівель (веранди) по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , як забудовника веранди, не оформлювався та їй не видавався; оскільки відсутнє зареєстроване право власності [PERSON] на господарсько-побутову будівлю (веранду); оскільки [PERSON] не передавала [PERSON] право власності на веранду і передати не могла, бо сама його не мала; оскільки за згодою співвласниці [PERSON] [PERSON] сам за свій кошт і з додержанням встановленого порядку використання спільного майна добудував веранду до будинку по [ADDRESS] , чим влаштував окремі входи в житловий будинок (арк. 11, 12, 13, 14, 16 інвентаризаційної справи), чим у свою чергу своїм коштом і з додержанням встановленого порядку використання спільного майна поліпшив спільне майно і таке майно не можна відокремити, з огляду на викладене вважають, що існують підстави для збільшення частки [PERSON] у праві спільної часткової власності на спірний жилий будинок з врахуванням добудованої ним за свій кошт і з додержанням встановленого порядку використання спільного майна та за згодою співвласниці [PERSON] веранди, якою він поліпшив спільне майно, та, яку не можна відокремити. З урахуванням проведеної [PERSON] добудови веранди розміром 29.0 кв.м, розмір житлового будинку по [ADDRESS] збільшився у зв`язку з чим змінилися ідеальні частки співвласників у спільній власності. Зміна позивачами [PERSON] , [PERSON] позовних вимог. У заяві про зміну позовних вимог позивачі просять суд скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна: Реєстраційний номер майна: 19311320 Тип майна: будинок Адреса нерухомого майна: [ADDRESS] Загальна площа (кв.м): 269,6, Житлова площа (кв.м): 130,0, Матеріали стін: цегла, Відсоток зносу: 15, Загальна вартість нерухомого майна (грн): 203902 Технічний опис майна: 2-кухні, 6-житлових. Зобов`язати Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м.Львів) ідентифікаційний код юридичної особи: 43317547, внести запис про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна: Реєстраційний номер майна: 19311320 Тип майна: будинок Адреса нерухомого майна: [ADDRESS] Загальна площа (кв.м): 269,6, Житлова площа (кв.м): 130,0, Матеріали стін: цегла, Відсоток зносу: 15, Загальна вартість нерухомого майна (грн): 203902 Технічний опис майна: 2-кухні, 6-житлових. Визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , право власності на веранду загальною площею 29,0 кв.м. (площа веранди на першому поверсі - 14,40 кв.м., площа веранди на другому поверсі - 14,60 кв.м.) житлового будинку по [ADDRESS] ; змінити ідеальні частки в спільній власності на житловий будинок по [ADDRESS] та визначити ідеальну частку [PERSON] з врахуванням загальної площі вказаної веранди розміром 29,0 кв.м. Позиція відповідачів. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позов є безпідставним, мотиви його надумані і таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Вона, з позивачем [PERSON] , що є рідним братом її матері [PERSON] , є співвласниками одного і того ж житлового будинку (у який входить веранда), розташованого в [ADDRESS] , по Ѕ його частині, кожний. Абсолютно всі приміщення в будинку є симетричні для двох співвласників будинку. Рішенням виконавчого комітету Моршинської селищної ради № 108 від 21.06.1983 [PERSON] та її матері [PERSON] , попередньому співвласнику її частини будинку, був наданий дозвіл на добудову веранди до будинку. Дозвіл на добудову веранди надавався для того, щоб облаштувати два окремі входи в будинок для двох співвласників, дві окремі кладові та доступ до горища двом співвласникам будинку. Копія проекту добудови веранди є в матеріалах іншої цивільної справи, що є в провадженні судді Саса С.С . Рішенням виконавчого комітету Моршинської селищної ради № 25 від 20.08.1983 затверджено акт про закінчення будівництва будинку гр. [PERSON] та [PERSON] , де зазначено тотожність всіх приміщень будинку, що належать двом співвласникам (в тому числі і веранди). 01 липня 1985 року Моршинською селищною радою її матері видано свідоцтво про право власності на половину житлового будинку в [ADDRESS] . Тоді ж таке ж свідоцтво від 01.07.1985 на другу половину цього будинку було видано [PERSON] . Десятки років [PERSON] не оспорював своє право власності на половину будинку. Вона стала співвласником будинку на підставі договорів дарування від 04.07.2002 та 20.09.2007 її мамою [PERSON] своєї частини будинку їй. В 2007 році вона звернулась до суду з позовом про реальний розподіл будинку його земельної ділянки та визначення порядку користування горищем. [PERSON] подав зустрічний позов до неї про реальний розподіл того ж будинковолодіння та земельної ділянки та припинення права власності на частину будинковолодіння. Позовною вимогою [PERSON] було провести реальний розподіл будинковолодіння у [ADDRESS] , відступивши від принципу рівності, враховуючи його вклад у добудову даного будинку, залишивши за ним у володінні частину веранди на другому поверсі площею 4.8 кв.м. та зобов`язання облаштування нею окремого входу на горище зі своєї сторони житлового будинку. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] надав ряд товарних чеків, в частині яких зазначено прізвище [PERSON] без імені, по - батькові. Спірний будинок був подарований матері та дядьку їх батьком [PERSON] по половині незакінченого жилого будинку, готовнісгю 69 % згідно договору дарування від 22.11.1982. Дідусь вимушений був відчужити цей недобудований будинок, так як на праві приватної власності йому вже належав інший будинок, розташований поряд за адресою [ADDRESS] . Діюче на той час житлове законодавство не дозволяло перебування у власності однієї особи більше одного житлового будинку. Але і після оформлення договору дарування незакінченого житлового будинку дідусь продовжував добудовувати його своїми силами та за свої кошти. Дідусь мав значні грошові заощадження, так як його рідна сестра [PERSON] проживала у м.Торонто, Канада. Щомісячно вона надсилала посилки, кошти від реалізації яких вкладалися у будівництво. Її мати та [PERSON] також приймали участь у добудові будинку. Але грошові вкладення дідуся були значними та основними. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.12.2011р. (основним та додатковим від 21.08.2012) по цивільній справі № 2-24/11 був проведений реальний розподіл житлового будинку, земельної ділянки, та відмовлено в позовних вимогах [PERSON] про припинення права власності на частину будинковолодіння. З цим рішенням не погодився [PERSON] , оскарживши його до Верховного Суду України. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.03.2013 касаційна скарга [PERSON] була задоволена частково, рішення суду першої та апеляційної інстанцій були скасовані лише з однієї підстави, що суди не виконали вимогу ст. 152 ЖК України (що для переобладнання і перепланування житлового будинку не було отримано дозвіл органу влади). На даний час, у зв`язку з прийняттям Закону «Про врегулювання містобудівної діяльності», така вимога вже не актуальна. Справа була скерована на новий розгляд до суду першої інстанції. З того часу по даний час цивільна справа № 2-24/11, провадження №2/456/31/202 за її позовом до [PERSON] про реальний розподіл будинку, земельної ділянки та визначення порядку користування горищем в [ADDRESS] , а також за зустрічним збільшеним з доповненням позовом [PERSON] до неї про реальний розподіл будинковолодіння, земельної ділянки, про визнання права власності на веранду, зміну ідеальних часток у праві спільної власності перебуває в провадженні суду, головуючий суддя Сас С.С. Зазначає, що всі ці роки [PERSON] усіляко перешкоджає розгляду справи, затягує її розгляд, безпідставно не з`являється на виклики до суду, подає безпідставні клопотання, клопоче про призначення будівельно-технічної експертизи, а потім її не оплачує, заявляє безпідставі відводи експертам, суддям. Отже всупереч п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України незважаючи на те, що в провадженні судді Саса С.С. є його зустрічний позов про визнання права власності на веранду, зміну ідеальних часток у праві спільної власності, [PERSON] фактично подав до суду аналогічний позов. Так він вчиняв і раніше. Так рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.10.2018 по цивільній справі № 456/1088/17, провадження № 2/456/253/2018, відмовлено в позові [PERSON] до неї про визнання права власності за здійснені за власні кошти добудову приміщень веранди без втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування без зміни загальних часток власності з іншим співвласником. Це рішення набрало законної сили постановою Львівського апеляційного суду від 18.04.2019 і стосується тієї ж веранди, право власності на яку хоче визнати на даний час по двох справах позивач. Львівський апеляційний суд у своїй постанові від 18.04.2019 вказав, що добудована веранда належить до будинку і не може бути окремим об`єктом власності, узаконення добудови належить до повноважень органів місцевого самоврядування і не може змінюватись рішенням суду. Щоб надати своєму позову якусь відмінність, позивач маніпулює сторонами, залучає в якості позивача свою дружину [PERSON] , яка не має жодного відношення до спірного житлового будинку, який був подарований її чоловіку [PERSON] та її матері [PERSON] , їх батьком, залучає по справі третю особу її мати [PERSON] , яка теж вже немає відношення до спірного будинку, оскільки 04.07.2002 та 20.09.2007 віддарувала належну їй Ѕ його частину. На підставі наведеного, вважає, що позивачі зловживають процесуальними правами, оскільки породжують в суді судові процеси з аналогічних підстав. На підставі наведеного, просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. У відповіді на відзив [PERSON] позивачі [PERSON] , [PERSON] вказують на те, що відзив [PERSON] містить у собі внутрішню суперечність, а саме: з одного боку [PERSON] стверджує, що у провадженні іншого судді, а саме судді Саса С.С., перебуває інша справа, а саме: справа з номером «№ 2-24/11 Провадження № 2/456/31/2020», у якій, на її думку, [PERSON] заявив аналогічний позов (хоча належних доказів такому своєму твердженню [PERSON] суду не надала), а з іншого боку [PERSON] просить суд у даній справі відмовити в позові [PERSON] , [PERSON] , тобто фактично [PERSON] просить суд у даній справі розглядати пред`явлений до неї позов по суті. Відсутність ухвали судді Саса С.С. у справі № 2-24/11 Провадження № І -56/31/2020 про прийняття позовних вимог [PERSON] , які б за своїм змістом були б аналогічними до заявлених [PERSON] у даній справі, оскільки такої ухвали суддя Сас С.С. не постановляв, свідчить про те, що твердження [PERSON] є безпідставним та голослівним. Заявивши клопотання про витребування у судді Саса С.С. справи № 2-24/11 Провадження № 2/456/31/2020 та її огляд судом при розгляді даної справи, [PERSON] фактично просить суд у даній справі здійснити незаконне втручання у діяльність судді Саса С.С. Як позивач [PERSON] , так і Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) та [PERSON] не є учасниками судових справ, на які [PERSON] посилається у своєму відзиві, зокрема: справи № 2-24/11 Провадження № 2/456/31/2020, котра перебуває у провадженні судді Саса С.С., та справи 456/1088/17, у якій Стрийський міськрайонний суд Львівської області постановив рішення від 23.10.2018 (справа № 456/1088/17 Провадження № 2/456/253/2018), а Львівський апеляційний суд виніс постанову від 18.04.2019 (справа № 456/1088/17 Провадження № 22ц/811/3130/18). Тому ні рішення від 23.10.2018 у справі № 456/1088/17 Провадження № 2/456/253/2018, ні постанова Львівського апеляційного суду від 18.04.2019 у справі № 456/1088/17 Провадження № 22ц/811/3130/18 не мають преюдиційного значення для даної справи. Звертають увагу суду на той факт, що [PERSON] у відзиві посилається на постанову Львівського апеляційного суду від 18.04.2019 у справі № 456/1088/17 Провадження № 22ц/811/3130/18 (за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на здійснену за власні кошти добудову приміщень веранди без втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування без зміни загальних часток власності з іншим співвласником), якою суд встановив, «що добудована веранда належить до будинку і не може бути окремим об`єктом власності; узаконення добудови належить до повноважень органів місцевого самоврядування і не може замінюватись рішенням суду», однак сама [PERSON] та державний реєстратор, яка самовільно, тобто без втручання органу місцевого самоврядування, легалізувала добудову, діяли і всупереч цій постанові Львівського апеляційного суду від 18.04.2019 р. у справі № 456/1088/17 Провадження № 22ц/811/3130/18, і всупереч закону, оскільки поняття «повноваження державного реєстратора» та поняття «повноваження органу місцевого самоврядування» не є тотожними за змістом. У відзиві на позовну заяву представник Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) М. А.-П. Білінський вказує на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» ліквідовано Державну реєстраційну службу, з покладенням на Міністерство юстиції України виконання завдань і функцій з реалізації державної політики з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань. Встановлювалося, що Міністерство юстиції виступало правонаступником державної реєстраційної служби в частині реалізації державної політики у вищезазначених сферах. 11.07.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №10671110012016471 про державну реєстрацію припинення Державної реєстраційної служби України. В подальшому, Законом України Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який набрав чинності в повному об`ємі 01.01.2016, встановлено (п. 3 ч. 2 прикінцевих та перехідних положень), що органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року. З даної дати, повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передано, відповідно до п.5 ч.3 ст 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(далі Закону), до державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог частини 1 статті 10 державним реєстратором є: громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону. Згідно пункту 2 частини 1 статті 6 Закону суб`єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації. Щодо повноважень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повідомляє, що відповідно до пункту 3 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України Затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 23.06.2011 № 1707/5 до основних завдань міжрегіонального управління належить зокрема: реалізація державної правової політики у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Також відповідно до статті 8 Закону передбачений вичерпний перелік повноважень територіальних органів Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав. Частина перша статті 11 Закону передбачає що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Враховуючи вище наведене, відповідно до Закону та Положення про Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) таке не належить до суб`єктів державної реєстрації та не наділене повноваженнями у сфері державної реєстрації. Отже, внесення записів про речові права на нерухоме майно в Державному реєстрі належить безпосередньо до повноважень державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав або нотаріусів, органи ж юстиції, з 1 травня 2016 року, не входять в систему суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно. Додатково повідомляє, що Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Львів) не здійснювалися владні управлінські функції в правовідносинах у яких виник спір. Таким чином, рішення суду у даній цивільній справі не впливає на права та обов`язки Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), а тому просить суд виключити Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) з числа відповідачів. У відповіді на відзив Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) позивачі [PERSON] , [PERSON] вказують на те, що ознайомившись з відзивом, який на позовну заяву подав головний спеціаліст відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності колегії з розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Білінський М. А-П., додатки до вказаного відзиву у кількості 3 шт., на які є посилання у відзиві, їм не направлено. У зв`язку з наведеним вони позбавлені можливості оцінити отриманий ними відзив на предмет того, чи подано його повноважною особою чи, навпаки, відзив подала особа - Білінський М. А-П. , який не має повноважень на подання відзиву в даній справі, а також позбавлені можливості оцінити «довіреність б/н» на предмет того, чи відповідає вона вимогам Національного стандарту України «Діловодство й архівна справа Терміни та визначення понять» ДСТУ 2732:2004 та ДСТУ 4163-2003. Одночасно звертають увагу суду на наступне. Відповідно до частини 3 статті 58 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Згідно з частиною 3 статті 62 ЦПК України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Частиною 6 статті 62 ЦПК України передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. Наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самостійного представництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи. Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення. Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності). У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено відомості про керівника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ідентифікаційний код юридичної особи: 43317547, - [PERSON] , а не М. А.-П. Білінський, який підписав відзив. Поданий Білінським М. А.-П. відзив, отриманий ними, не містить інформації про те, що Білінський М. А.-П. наділений повноваженнями на представництво у розумінні пункту 1 частини 1 статті 62 ЦПК України. При цьому звертають увагу суду, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У запереченні на відповідь на відзив позивачів [PERSON] , [PERSON] представник Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Білінським М. А.-П. вказує на те, що відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Положенням про відділ розгляду звернень та забезпечення діяльності Колегії з розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) (далі - Положення) зазначається, що одними з основних функцій відділу є забезпечення представництва інтересів Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та Відділу під час розгляду справ у судах будь-якої юрисдикції (пункт 2.2.12 Положення). Додатково повідомляє, що відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі- Закону) відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі (далі- ЄДР), є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата. Також ч.2 ст. 11 Закону передбачений вичерпний перелік відомостей, що містяться в ЄДР. Таким чином підсумовуючи вище зазначене повідомляє, що з відомостей ЄДР можливо отримати інформацію про юридичну особу, шляхом зазначення найменування такої юридичної особи у полі «Повне найменування» після чого буде отримана: «Детальна інформація про юридичну особу» та «Відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи». У відомостях ЄДР зазначено, що « Білінський Маркіян-Андрій Павлович (Повноваження: Вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника з правом посвідчення копій документів щодо повноважень без права: відмови, зміни, відкликання, визнання позову, відмови від апеляційних, касаційних скарг, укладення мирової угоди)», що в свою чергу є належним і достовірним підтвердженням того, що Білінський Маркіян-Андрій Павлович уповноважений на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Львів) в судах України. Документи, що підтверджують повноваження представника наявні в матеріалах справи. У відзиві на позовну заяву про зміну позовних вимог позивачів [PERSON] , [PERSON] , представник Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Білінський М. А.-П. просить в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю, зважаючи на доводи, викладені у раніше поданих суду процесуальних документах. У відзиві на позовну заяву про зміну позовних вимог позивачів [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] зазначає, що в уточненій позовній заяві позивачі заявляють чотири вимоги: скасування державної реєстрації прав на все нерухоме майно за адресою [ADDRESS] , зобов`язання відповідача Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) внести запис про скасування державної реєстрації прав на вказане нерухоме майно, визнати за [PERSON] право власності на 23/100 часток даного житлового будинку загальною площею 43.3кв.м., змінити ідеальні частки в спільній власності на цей будинок та визначити ідеальну частку [PERSON] розміром 43.3кв.м. Незрозумілим залишається факт про те, а де ж вимоги другого позивача [PERSON] . Жодна з вимог позивачів не оплачена судовим збором. 27.07.2021 суд відстрочив сплату судового збору позивачам за вимогу майнового характеру, оскільки не було визначено дійсну вартість спірного майно. В даний час фізична особа, підприємець оцінювач [PERSON] за заявами позивачів провів таку оцінку майна. Тоді незрозуміло, що заважало позивачам при зверненні до суду провести таку оцінку та сплатити державі судовий збір за своє безпідставне звернення до суду. На сьогоднішній день вона, позивач, є власником спірного майна на яке незаконно претендують позивачі. Її право власності є належним чином зареєстроване. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Уточнений позов позивачів є безпідставним, мотиви його надумані і таким, що не підлягає до задоволення. Просить в задоволенні позову позивачів відмовити в повному обсязі. Пояснення сторін та їхніх представників під час розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення про те, що в матеріалах інвентаризаційної справи на буд. [ADDRESS] відсутні документи які б засвідчили зареєстроване в законний спосіб право власності на добудовану двоповерхову веранду (прибудову). Відомості з державного реєстру прав власності на буд. [ADDRESS] не відповідають запису №319 в реєстраційній книзі №3 (аркуш 103, 104, 105,23,24), а саме: відсутні відомості про загальну площу 269,6 кв. м, житлову 130,0 кв. м., запис у державному реєстрі права власності на буд. [ADDRESS] не містить відомості про №№ рішень державних реєстраторів, та їх особи, а тільки дати реєстрації, такий запис незаконний, бо вчинений при наявності проведеної ними, за їхні кошти добудови веранди, яка до тепер не є легалізованою у встановленому законом порядку. Тому вони просять скасувати державну реєстрацію на буд. [ADDRESS] , внести запис Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, про скасування державної реєстрації. Зазначає, що 22 листопада 1982 року [PERSON] подарував, а [PERSON] і [PERSON] прийняли у дар по половині незакінченого житлового будинку, (договір дарування) за яким всі обов`язки перейшли до набувачів - є виникнення права власності [PERSON] на половину житлового буд. [ADDRESS] шин, житловою площею 46,8 кв. м загальною - 74,4 кв. м та [PERSON] на половину житлового будинку житловою площею 46,8 кв. м загальною - 74,4 кв. м. Заключенням про можливість оформлення права власності на буд. [ADDRESS] від 17.05.1985, складеним Стрийським МБТІ, на підставі якого була здійснена реєстрація свідоцтва про право власності на буд. [ADDRESS] , в кадастровій книзі № 3 під № 319 підтверджується, що мова йде про будинок, а не про прибудову. Замовленням № 315/3 від 07.06.1985 від [PERSON] підтверджується, що реєстрація права власності здійснена на новобудову. Таким чином сторінками 17, 18, 19, 20, 23, 24, 25, 26, 27, 28 інвентаризаційної справи підтверджується, що на [PERSON] (попередню власницю) було зареєстроване право власності на половину новозбудованого житлового будинку житловою площею 46,8 кв. м, загальною - 74,4 кв. м і не більше. Рішенням Моршинської селищної ради № 108 від 21.06.1983 дозволено добудувати веранду до будинку [PERSON] і [PERSON] для влаштування окремих входів в житловий будинок. [PERSON] не скористалась цим рішенням та його не виконала: технічну документацію на будівництво веранди у головного архітектора м. Стрия не одержувала, до будівництва веранди не приступала, веранду до будинку не добудовувала. Це підтверджується тим фактом, що будівельний паспорт на будівництво господарських будівель на ім`я забудовника [PERSON] не оформлявся. 08 грудня 1983 року виконкомом Стрийської міської ради забудовнику [PERSON] видано Будівельний паспорт на будівництво господарських будівель. Згідно проекту будівництва господарських будівель забудовнику [PERSON] на земельній ділянці необхідно побудувати господарсько-побутову будівлю в складі «прибудови веранди». Актом від 08.12.1983 про проведення розбивки будівель в натурі підтверджується, що на земельній ділянці закріплено кути будівель дерев`яними коликами, переданими забудовнику [PERSON] . До акту додається схема виносу в натурі буді будівель. В проекті добудови веранди до житлового будинку, розділ «експлікація» розрізняє поняття «жилий будинок» (А-Ж) та «добудова» П. Матеріалами інвентаризаційної справи підтверджується, що [PERSON] скористався рішенням Моршинської селищної ради № 108 від 21.06.1983 та виконав його в повному обсязі, а саме: одержав у головного архітектора м. Стрия технічну документацію на будівництво веранди на своє ім`я, як забудовника веранди. за згодою співвласниці [PERSON] . [PERSON] сам приступив до будівництва веранди після одержання ним тех. документації на своє ім`я, як забудовника веранди; за згодою співвласниці [PERSON] [PERSON] сам, своїм коштом і з додержанням встановленого порядку використання спільного майна, добудував веранду до будинку чим влаштував окремі входи до будинку, поліпшивши таким чином спільне майно (ст. 11, 12, 13, 14, 16, інв. справи). У справі є квитанції [PERSON] на придбання будівельних матеріалів: 11 тис. шт. цегли, вапна, цементу, арматури та за послуги автотранспорту. Просить позов задоволити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності. При цьому суд зауважує, що впродовж судового розгляду справи, позивач [PERSON] неодноразово не заперечувала щодо проведення розгляду справи у його відсутності, вказуючи при цьому на те, що [PERSON] не може прибути до суду за станом здоров`я. Крім цього в судовому засіданні позивач [PERSON] вказала, що останнім часом [PERSON] себе дуже погано почуває, а тому вони не повідомляють йому про судові засіданні. Одночасно в судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] проживають разом у одному житловому будинку, а відтак, позивач [PERSON] могла повідомити позивача [PERSON] про дати проведення судових засідань, хоча судом і надсилалися повістки і здійснювалися телефонні повідомлення. За тривалий час, що справа перебуває в провадженні суду, позивач [PERSON] жодного разу не проявив інтересу до її розгляду, окрім однієї заяви, на початку проведення підготовчих судових засідань, до суду жодної іншої заявіи не подав, що свідчить про не зацікавленість позивача результатами розгляду справи і не бажання приймати у ній участь. На підставі наведеного, зважаючи на правові приписи ст..223 ЦПК України, враховуючи постійну участь іншого позивача [PERSON] у всіх судових засіданнях, в тому числі і при прийнятті рішення, та враховуючи розумні строки розгляду справи, передбачені ЦПК України, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутності позивача [PERSON] . В судовому засіданні відповідач [PERSON] надала пояснення про те, що веранда була добудована ще її дідусем, а тому веранда як і будинок в цілому поділяється між нею та позивечм [PERSON] по Ѕ. Зазначає, що право власності було оформлено ще у 1985 році, і всі ці роки тривають судові спори, які постійно ініціює позивач. Акт про закінчення будівництва виданий як її матері, так і позивачу [PERSON] . У 2002 та у 2007 роках вона стала власником Ѕ частини вказаного будинку, така частина була подарована їй матір`ю, третьою особою по справі. Вказує, що суддею Сас С.С. прийнято рішення про реальний розподіл будинковолодіння, якіий тривав десятки років. У 2018 році позивач [PERSON] звертався з позовом до суду і просив визнати за ним право власності на цілу веранду, однак йому було відмолено і таке судове рішення набрало законної сили. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Маципура Г.І. просить в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю, зважаючи на доводи, викладені в чисельних процесуальних документах, адресованих суду. Представник відповідача - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Позиція третьої особи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву про проведення судового розгляду справи у її відсутності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.07.2021 відкрито провадження у справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.01.2022 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності на веранду, зміну ідеальних часток у праві спільної власності. Призначено справу до судового розгляду. Витребувано у Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації (м. Стрий, вул. Котляревського,27) оригінал інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS] , оригінал Книги реєстрації права власності на нерухома майно - будинок [ADDRESS] , де під. №319 міститься запис від 11.07.1985 щодо житлового будинку по [ADDRESS] , для огляду в судовому засіданні. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.05.2022 відмовлено в задоволенні клопотання позивачів [PERSON] , [PERSON] про повернення до підготовчого судового засідання у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності на веранду, зміну ідеальних часток у праві спільної власності. Відмовлено в прийнятті уточненої позовної заяви [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності на веранду, зміну ідеальних часток у праві спільної власності. Клопотання позивачів [PERSON] , [PERSON] про долучення до справи доказів, подане суду 22.02.2022 залишено без задоволення. Постановою Львівського апеляційного суду від 04.08.2022 ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.05.2022 залишено без змін. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Як вбачається з копії будівельного паспорта на будівництво господарських будівель 1983 року, забудовником будівництва за адресою [ADDRESS] являється [PERSON] .. Будівництво дозволено рішенням виконкому Моршинської селищної ради народних депутатів від 21.06.1983 №108 /а.с. 11/. Як вбачається з копії договору дарування від 22.11.1982, зареєстрованого в реєстрі за №5497, [PERSON] подарував [PERSON] і [PERSON] , які прийняли у дар по половині незакінчений жилий будинок готовністю 69%, що знаходиться в [ADDRESS] /а.с.14-15/. Як вбачається із копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок ВК Моршинської селищної ради народних депутатів Львівської області від 01.07.1985, половина житлового будинку з приналежними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності на підставі рішення ВК Моршинської селищної Ради народних депутатів №71 від 01.07.1985 /а.с.16/. Як вбачається із копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок ВК Моршинської селищної ради народних депутатів Львівської області від 01.07.1985, половина житлового будинку з приналежними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності на підставі рішення ВК Моршинської селищної Ради народних депутатів №71 від 01.07.1985 /а.с.17/. Згідно висновку Стрийського МБТІ про можливість оформлення права власності на будинок [ADDRESS] вбачається можливим оформлення права особистої власності на будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] /а.с. 25/. Як вбачається з довідки Стрийської МБТІ від 20.01.2020 №110, виданої гр. [PERSON] , згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на житловий будинок на адресою [ADDRESS] за наступними громадянами: за гр. [PERSON] у період з 11.07.1985 по 22.09.2002 було зареєстровано 1/2 частину житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.07.1985 виконкомом Моршинської селищної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Моршинської селищної Ради народних депутатів №71 від 01.07.1985р.; за гр. [PERSON] у період з 11.07.1985р. по 20.06.2007р. було зареєстровано 1/2 частину житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.07.1985 виконкомом Моршинської селищної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Моршинської селищної Ради народних депутатів №71 від 01.07.1985р.; за гр. [PERSON] у період з 23.09.2002 по 31.12.2012 зареєстровано 1/2 частину житлового будинку на підставі дублікату свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Моршинської міської Ради №132 від 19.07.2002; за гр. [PERSON] у період з 21.06.2007 по 31.12.2012 зареєстровано 1/3 частину житлового будинку на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 04.07.2002 Стрийською держнотконторою, реєстр. № 1-2797, згідно якого гр. [PERSON] подарувала гр. [PERSON] 1/3 частину житлового будинку; за гр. [PERSON] у період з 17.08.2007 по 20.09.2007 було зареєстровано 1/6 частину житлового будинку на підставі дублікату свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 13.08.2007 Моршинською міською радою на підставі рішення виконкому Моршинської міської Ради №173 від 18.07.2007; за гр. [PERSON] у період з 21.09.2007 по 31.12.2012 зареєстровано 1/6 частину житлового будинку на підставі договору дарування, посвідченого 20.09.2007 Стрийською держнотконторою, реєстр. № 1-4499, згідно якого гр. [PERSON] подарувала гр. [PERSON] 1/6 частину житлового будинку; та зареєстровано в реєстровій книзі №3 за реєстровим №319 та в електронному реєстрі за №19311320 /а.с. 20/. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, будинок за адресою [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка [PERSON] на підставі договору дарування за реєстровим №1-2797 від 04.07.2002; 1/2 частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, згідно рішення №132 від 19.07.2002 Моршинської міської ради; 1/6 частка [PERSON] на підставі договору дарування за реєстровим №1-4499 від 20.09.2007 /а.с. 21/. Згідно копії реєстрового запису №319 з реєстрової книги №3 щодо реєстрації права власності будинок [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] 1/2 частка будинку на підставі свідоцтва про право власності, згідно рішення №132 від 19.07.2002 Моршинської міської ради; [PERSON] 1/3 на підставі договору дарування за реєстровим №1-2797 від 04.07.2002; [PERSON] 1/2 на підставі свідоцтва про право власності від 13.08.2007; [PERSON] 1/6 на підставі договору дарування за реєстровим №1-4499 від 20.09.2007 /а.с. 22-24/. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 177 ЦК України визначено, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частини перша, друга статті 376 ЦК України). Згідно статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч.ч. 2, 5 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до частини 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] на даний час є співвласниками - по Ѕ частині будинку по [ADDRESS] , і право власності кожного з них, зареєстровано у встановленому законом порядку. Зокрнема, як вбачається з копії договору дарування від 22.11.1982, зареєстрованого в реєстрі за №5497, [PERSON] подарував [PERSON] і [PERSON] , які прийняли у дар по половині незакінчений жилий будинок готовністю 69%, що знаходиться в [ADDRESS] /а.с.14-15/. Як вбачається із копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок ВК Моршинської селищної ради народних депутатів Львівської області від 01.07.1985, половина житлового будинку з приналежними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності на підставі рішення ВК Моршинської селищної Ради народних депутатів №71 від 01.07.1985 /а.с.16/. Як вбачається із копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок ВК Моршинської селищної ради народних депутатів Львівської області від 01.07.1985, половина житлового будинку з приналежними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності на підставі рішення ВК Моршинської селищної Ради народних депутатів №71 від 01.07.1985 /а.с.17/. Як вбачається з довідки Стрийської МБТІ від 20.01.2020 №110, виданої гр. [PERSON] , згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на житловий будинок на адресою [ADDRESS] за наступними громадянами: за гр. [PERSON] у період з 11.07.1985 по 22.09.2002 було зареєстровано 1/2 частину житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.07.1985 виконкомом Моршинської селищної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Моршинської селищної Ради народних депутатів №71 від 01.07.1985р.; за гр. [PERSON] у період з 11.07.1985р. по 20.06.2007р. було зареєстровано 1/2 частину житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.07.1985 виконкомом Моршинської селищної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Моршинської селищної Ради народних депутатів №71 від 01.07.1985р.; за гр. [PERSON] у період з 23.09.2002 по 31.12.2012 зареєстровано 1/2 частину житлового будинку на підставі дублікату свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Моршинської міської Ради №132 від 19.07.2002; за гр. [PERSON] у період з 21.06.2007 по 31.12.2012 зареєстровано 1/3 частину житлового будинку на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 04.07.2002 Стрийською держнотконторою, реєстр. № 1-2797, згідно якого гр. [PERSON] подарувала гр. [PERSON] 1/3 частину житлового будинку; за гр. [PERSON] у період з 17.08.2007 по 20.09.2007 було зареєстровано 1/6 частину житлового будинку на підставі дублікату свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 13.08.2007 Моршинською міською радою на підставі рішення виконкому Моршинської міської Ради №173 від 18.07.2007; за гр. [PERSON] у період з 21.09.2007 по 31.12.2012 зареєстровано 1/6 частину житлового будинку на підставі договору дарування, посвідченого 20.09.2007 Стрийською держнотконторою, реєстр. № 1-4499, згідно якого гр. [PERSON] подарувала гр. [PERSON] 1/6 частину житлового будинку; та зареєстровано в реєстровій книзі №3 за реєстровим №319 та в електронному реєстрі за №19311320 /а.с. 20/. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, будинок за адресою [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка [PERSON] на підставі договору дарування за реєстровим №1-2797 від 04.07.2002; 1/2 частка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, згідно рішення №132 від 19.07.2002 Моршинської міської ради; 1/6 частка [PERSON] на підставі договору дарування за реєстровим №1-4499 від 20.09.2007 /а.с. 21/. Згідно копії реєстрового запису №319 з реєстрової книги №3 щодо реєстрації права власності будинок [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] 1/2 частка будинку на підставі свідоцтва про право власності, згідно рішення №132 від 19.07.2002 Моршинської міської ради; [PERSON] 1/3 на підставі договору дарування за реєстровим №1-2797 від 04.07.2002; [PERSON] 1/2 на підставі свідоцтва про право власності від 13.08.2007; [PERSON] 1/6 на підставі договору дарування за реєстровим №1-4499 від 20.09.2007 /а.с. 22-24/. Як на підставу для скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна: Реєстраційний номер майна: 19311320 Тип майна: будинок Адреса нерухомого майна: [ADDRESS] Загальна площа (кв.м): 269,6, Житлова площа (кв.м): 130,0, Матеріали стін: цегла, Відсоток зносу: 15, Загальна вартість нерухомого майна (грн): 203902 Технічний опис майна: 2-кухні, 6-житлових; зобов`язання Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) внести запис про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна: [ADDRESS] ; визнання за [PERSON] права власності на веранду загальною площею 29,0 кв.м. (площа веранди на першому поверсі - 14,40 кв.м., площа веранди на другому поверсі - 14,60 кв.м.) житлового будинку по [ADDRESS] ; зміни ідеальних часток в спільній власності на житловий будинок по [ADDRESS] та визначення ідеальної частки [PERSON] з врахуванням загальної площі вказаної веранди розміром 29,0 кв.м., позивачі покликаються на той факт, що веранда була збудована позивачем [PERSON] за власний кошт, і третя особа [PERSON] правом, наданим уповноваженим органом на здійснення такої добудови не скористалася, а також на те, що право власності на вказане будинковолодіння зареєстроване з порцшенням чинного законодавства. При цьому суд зауважує, що згідно висновків ВС, викладених у простанові у справі № 722/1321/19 від 23.11.2021, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно слід розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. Тому за позовом про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності є не суб`єкт державної реєстрації прав, а особа, щодо права якої здійснено такий запис. Наданими сду позивачами письмовими доказами, не доведено, що реєстрація права власності на нерухоме майно - будинок [ADDRESS] була проведена з порушенням чинного законодавства, а відтак відсутні підстави для скасування такої реєстрації і зобов`язання Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) внести запис про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно. Також в судовому засіданні встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.10.2018 у справі №456/1088/17, яке було залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 18.04.2019 в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на здійснену за власні кошти добудову та переобладнанняна на другому поверсі веранди без втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування приміщень кухні, яка в технічному паспорті позначена літерою Ш та санвузла, який в технічному паспорті позначено літерою П, площами по 4,8 м.кв кожне загальною вартістю 37962 грн по [ADDRESS] , без зміни загальних часток власності з співвласником [PERSON] відмовлено. Зокрема вказаними судовими рішеннями встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку. Кожному з них належить по 1/2 частини будинку. Реального поділу будинку між співвласниками не проведено, про що свідчать спірні правовідносини, які вирішуються судом у іншій справі. Рішенням Виконавчого комітету Моршинської селищної ради народних депутатів Львівської області № 24 від 19 лютого 1991 року надано дозвіл на переобладнання терас над входами в будинок на кладовки двом співвласникам будинку. Однак, всупереч наданого дозволу, позивач здійснив переобладнання тераси на кухню. Таким переобладнанням тераси позивач збільшив свою частку у спільному майні, оскільки переобладнав для себе належну відповідачу терасу, та порушив її право на користування горищем, так як перешкодив доступу відповідача до нього, яке теж належить сторонам на праві спільної часткової власності. Також апеляційним судом зазначено, що добудована веранда належить до будинку і не може бути окремим об`єктом власності. Узаконення добудови належить до повноважень органів місцевого самоврядування і не може замінюватись рішенням суду. Одночасно в судовому засіданні встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2022 у справі №2-24/11 (рішення не набрало законної сили) проведено розподіл житлового будинку [ADDRESS] відповідно до першого варіанту будівельно-технічної експертизи №487/488/489 від 03.03.2011. [PERSON] як співвласнику Ѕ частки будинку надати у власність приміщення будинку [ADDRESS] ( зелений колір табл. 4, 5, 6 до висновку експертизи), а саме: Підвал: - приміщення літ. І пл. 1,70 кв.м; - приміщення літ. II пл. 5,40 кв.м; - приміщення літ. III пл. 8,90 кв.м; - приміщення літ. IV пл. 7,10 кв.м; - кухня літ. VI пл. 17,90 кв.м. Загальна площа приміщень підвалу становить 41,0 кв.м. 1-ий поверх: - коридор літ. 1-1 пл. 9,40 кв.м; - житлова кімната літ. 1-2 пл. 27,70 кв.м. Загальна площа приміщень першого поверху становить 37,1 кв.м. 2- ий поверх: - кухня літ. III пл. 4,80 кв.м; - коридор літ. 2-1 пл. 9,40 кв.м; - житлова кімната літ. 2-2 пл. 27,70 кв.м. Загальна площа приміщень другого поверху становить 41,9 кв.м. Веранда: - коридор літ. І пл. 7,20 кв.м (1 пов.); - сходова літ. І' пл. 7,30 кв.м (2 пов.). Загальна площа приміщень веранди, виділених першому співвласнику складає 14,50 кв.м. Вартість запропонованої [PERSON] частки складає 227211,0 грн. [PERSON] як співвласнику Ѕ частки будинку надати у власність приміщення будинку [ADDRESS] (синій колір табл. 4, 5, 6 до висновку експертизи): Підвал: - кухня літ. VII пл. 16,80 кв.м; - приміщення літ. VIII пл. 5,30 кв.м; - приміщення літ. IX пл. 2,30 кв.м; - приміщення літ. X пл. 9,40 кв.м; - приміщення літ. XI пл. 0,80 кв.м; - приміщення літ. XIII пл. 6,0 кв.м. Загальна площа приміщень підвалу становить 40,60 кв.м.1-ий поверх: - житлова кімната літ. 1-3 пл. 19,10 кв.м; - житлова кімната літ. 1-4 пл. 18,20 кв.м. Загальна площа приміщень першого поверху становить 37,3 кв.м. 2-ий поверх: - житлова кімната літ. 2-3 пл. 19,10 кв.м; - житлова кімната літ. 2-4 пл. 18,20 кв.м; - ванна літ. II пл. 4,80 кв.м. Загальна площа приміщень другого поверху становить 42,10 кв.м. Веранда: коридор літ. II пл. 7,20 кв.м (1 пов.); сходова літ. І" пл. 7,30 кв.м (2 пов.). Загальна площа приміщень веранди, виділених [PERSON] складає 14,50 кв.м. Вартість запропонованої [PERSON] частки складає 227297,0 грн. Горищем будинку кожна сторона користується над своїми приміщеннями. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 43 грн. (сорок три гривні) грошової компенсація за відхилення від ідеальної частини. На підставі наведеного, відсутні також і підстави для задоволення позовних вимог позивачів про визнання за [PERSON] права власності на веранду загальною площею 29,0 кв.м. (площа веранди на першому поверсі - 14,40 кв.м., площа веранди на другому поверсі - 14,60 кв.м.) житлового будинку по [ADDRESS] ; зміни ідеальних часток в спільній власності на житловий будинок по [ADDRESS] та визначення ідеальної частки [PERSON] з врахуванням загальної площі вказаної веранди розміром 29,0 кв.м., оскільки позивачами законодавчих для цього підстав, не наведено. При цьому суд зауважує, що вважаючи добудовану веранду самочинним будівництвом, позивачі не враховують правові висновки Верховного Суду України, викладені в постановах: від 27 травня 2015 року № 6-159 цс 15 та від 02 грудня 2015 року № 6-1328 цс15, а також висновком Верховного Суду: від 04 червня 2018 року у справі № 640/13030/16-ц, провадження № 61-1073 св 17 та від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17, провадження № 61-39346 св 18, згідно з якими звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі наведеного, інші доводи позивачів не аналізуються та не спростовуються, оскільки на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову не впливають.

Outcome: dismissed