Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу на загальну суму 20 511 грн. 89 коп. На підставі вказаного судового рішення видано виконавчий лист та державним виконавцем Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжі відкрите виконавче провадження № 59144892. У подальшому рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на загальну суму 7058 грн. 06 коп. На підставі вказаного судового рішення видано виконавчий лист та державним виконавцем Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжі відкрите виконавче провадження № 61089452. У подальшому рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на загальну суму 4713 грн. 47 коп., та витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 1\~385,32 грн. На підставі вказаного судового рішення видано виконавчий лист та державним виконавцем Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжі відкрите виконавче провадження № 67657423, №67657663. Виконавчі провадження № 59144892, № 61089452, № 67657423, №67657663 перебувають на виконанні у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідач [PERSON] , будучи обізнаною про прийняті судом рішення, отримавши відомості про відкриття виконавчих проваджень у Вознесенівському ВДВС м. Запоріжжя, усвідомлюючи існування свого обов`язку щодо повернення боргу, щодо виконання судових рішень, щодо виконання вимог державного виконавця, свідомо не повертає борг, не виконує рішення судів, чим продовжує завдавати позивачу матеріальну та моральну шкоду. Зважаючи на вказані обставини, позивач вважав за необхідне звернутися з позовними вимогами про стягнення збитків, які зазнає внаслідок неповернення боргу, так і внаслідок навмисного невиконання судових рішень, а також про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок довготриваючого неповернення боргу, невиконання судових рішень. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 37\~987,09 грн., яка складається із: -суми збитків, пов`язаних з невиконанням рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019, за період з 09.04.2021 по 07.07.2022, а саме: 3 відсотки річних за неповернення боргу у розмірі 765,00 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне повернення суми боргу у розмірі 4\~185,58 грн.; пеня за несвоєчасне повернення суми боргу у розмірі 5\~062,01 грн.; - суми збитків, пов`язаних з невиконанням рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019, за період з 09.04.2021 по 07.07.2022, а саме: 3 відсотки річних за неповернення боргу у розмірі 263,00 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне повернення суми боргу у розмірі 1\~440,29 грн.; пеня за несвоєчасне повернення суми боргу у розмірі 1\~741,88 грн.; - суми збитків, пов`язаних з невиконанням рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021, за період з 09.04.2021 по 07.07.2022, а саме: 3 відсотки річних за неповернення боргу у розмірі 275,00 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне повернення суми боргу у розмірі 1\~503,55 грн.; пеня за несвоєчасне повернення суми боргу у розмірі 1\~818,38 грн.; -моральної шкоди у розмірі 10\~000,00 грн.; -судових витрат у розмірі 10\~992,40 грн., з яких 10\~000,00 грн. вартість послуг на адвоката; 992,40 грн. судовий збір. Ухвалою судді від 20.07.2022, цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором позики у розмірі 14 000 гривень, 3% річних за користування коштами у розмірі 965 гривень, інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 4778 гривень 49 копійок та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок, а всього у розмірі 20\~511,89 грн. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу, яка складається з 205 гривень - 3 відсотки річних за неповернення боргу з 11.01.2019 по 08.07.2019, 2429,87 гривень - пеня за несвоєчасне повернення суми боргу з 11.01.2019 по 08.07.2019, 583,36 гривень - інфляційні витрати за несвоєчасне повернення суми боргу з 11.01.2019 по 08.07.2019, 153 гривні - 3 відсотки річних за невиконання рішення суду від 08.04.2019 за період з 08.04.2019 по 08.07.2019, 1799,91 гривень - пеня за невиконання рішення суду від 08.04.2019 за період з 08.04.2019 по 08.07.2019, 350,12 гривень - інфляційні витрати за невиконання рішення суду від 08.04.2019 за період з 08.04.2019 по 08.07.2019, що разом становить 6289 гривень 66 копійок, та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768 гривень 40 копійок, а всього стягнуто 7058 гривень 06 копійок. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування: 3 % річних за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019 за період з 09.07.2019-03.04.2021 1 070 грн. 55 коп.; інфляційних втрат за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019 за період з 09.07.2019-03.04.2021 1 873 грн. 85 коп.; 3 % річних за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019 за період з 11.01.2020-03.04.2021 260 грн. 47 коп.; інфляційних втрат за невиконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019 за період з 11.01.2020-03.04.2021 508 грн. 60 коп.; моральної шкоди 1 000 грн., а всього 4 713 гривень 47 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору у розмірі 115,32 грн., витрати зі сплати послуг за надання професійної правничої допомоги у розмірі 1\~270,00 грн., а всього судові витрати у розмірі 1\~385,32 грн. Загальний розмір, за вказаним судовим рішенням, складає 6\~098,79 грн. На виконання вказаних судових рішень, Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчі листи, які перебувають на виконанні Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Звертаючись до суду з позовом у цій справі, [PERSON] , у тому числі, просив суд стягнути з відповідача суму коштів, які нараховані ним, як 3% річних, інфляційні втрати та пеня на суми, стягнуті рішеннями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019, від 08.07.2019 та від 07.10.2021. Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66). У контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції ЄСПЛ розглядалися справи щодо порушення права власності, де об`єктами були: кошти/присуджені суми, належні до виплати заявникам на підставі остаточного і обов`язкового до виконання арбітражного рішення («Грецькі нафтопереробні заводи «Стран» та Стратіс Андреадіс проти Греції» (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v.Greece), заява № 13427/87, рішення від 21 листопада 1994 р.); кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, які є остаточними та підлягають виконанню («Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, рішення від 7 травня 2002 р., п.40). У рішеннях по справах «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia) від 07 травня 2002 р., заява № 59498/00, п.40; «Ясіуньєне проти Литви» (Jasiыnienл v. Lithuania) від 06 березня 2003 р., заява № 41510/98, п. 45. Суд звертає увагу на свою практику, де неможливість для заявника домогтися виконання рішення на його чи її користь становить втручання у право на мирне володіння майном, як вказано у першому реченні пункту першого статті 1 Першого протоколу. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Судове рішення, яке набрало законної сили, також є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Наведене вище узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (14-16цс18). Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін у цій справі як грошових зобов`язань, оскільки на підставі судових рішень між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до прострочення відповідача. Основою для розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат є суми, які були стягнуті з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] та не виплачені йому станом на час розгляду цієї справи. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2019, яке набрало законної сили 08.05.2019, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто у загальній сумі 20 511,89 грн., у зв`язку із чим у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем на вказану суму. Згідно розрахунку позивача, ним нараховано 3% річних у розмірі 765,00 грн., та інфляційні втрати у розмірі 4\~185,58 грн., виходячи із суми боргу у розмірі 20511,00 грн., за період з 09.04.2021 по 07.07.2022. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019, яке набрало законної сили 11.01.2020, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто у загальній сумі 7 058,06 грн., у зв`язку із чим у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем на вказану суму. Згідно розрахунку позивача, ним нараховано 3% річних у розмірі 263,00 грн., та інфляційні втрати у розмірі 1\~440,29 грн., виходячи із суми боргу у розмірі 7 058,00 грн., за період з 09.04.2021 по 07.07.2022. Відтак, виходячи із вимог ст. 13 ЦПК України, яка передбачає, що суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати у розмірі заявленому у позові, за невиконання вказаних судових рішень. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021, яке набрало законної сили 08.11.2021, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто у загальній сумі 6\~098,79 грн. (4\~173,47 грн. + 1385,32 грн.), у зв`язку із чим у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем на вказану суму. Згідно розрахунку позивача, ним нараховано 3% річних у розмірі 275,00 грн., та інфляційні втрати у розмірі 1\~503,55 грн., виходячи із суми боргу у розмірі 7368,00 грн., за період з 09.04.2021 по 07.07.2022. Разом з тим, як убачається із рішення суду від 07.10.2021, яке набрало законної сили 08.11.2021, у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем, за вказаним судовим рішенням, з 09.11.2021, а тому період стягнення слід брати до уваги з 09.11.2021 по 07.07.2022, а також позивачем невірно розрахована загальна сума боргу, яка покладена в основу вказаного розрахунку, яка повинна складати 6\~098,79 грн. Отже, сума 3% річних складає 120,00 грн., та сума інфляційних втрат складає 1\~162,28 грн., виходячи із суми боргу у розмірі 6\~098,79 грн., за період з 09.11.2021 по 07.07.2022, які підлягають стягненню з відповідача. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасне повернення боргу та невиконання судового рішення, то у цій частині позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 551 ЦК України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Таким чином, розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Чинним законодавством не передбачено сплату неустойки, пені, за невиконання рішення суду, і між сторонами відсутня домовленість, якою би було передбачено сплату неустойки за невиконання судового рішення, а відтак відсутні підстави для задоволення цієї частини позовних вимог. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, суд виходить з наступного. Обґрунтовуючи зазначені вимоги позивач зазначає, що відповідач [PERSON] , будучи обізнаною про прийняті судом рішення, отримавши відомості про відкриття виконавчих проваджень у Вознесенівському ВДВС м. Запоріжжя, усвідомлюючи існування свого обов`язку щодо повернення боргу, щодо виконання судових рішень, щодо виконання вимог державного виконавця, свідомо не повертає борг, не виконує рішення судів, чим продовжує завдавати позивачу моральну шкоду. Моральна шкода, завдана позивачу, полягає у душевних стражданнях, у порушенні звичного образу життя, з необхідністю вчинення дій, спрямованих на організацію можливостей щодо повернення боргу, щодо неможливості використання належних позивачу за законом коштів на власні потреби. Спричинену відповідачем моральну шкоду позивач оцінює у 10\~000,00 грн. Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій іншої особи. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Вказане викликає негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність такої шкоди та її розмір. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, показання свідків тощо. Проте, позивачем жодних доказів на підтвердження заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань, суду не надано, у зв`язку із чим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] на його користь підлягає стягненню грошова сума у загальному розмірі 7\~936,15 грн., яка складається із: відшкодування 3% річних за невиконання рішення суду від 08.04.2019 765,00 грн., відшкодування інфляційних втрат внаслідок невиконання рішення суду від 08.04.2019 4\~185,58 грн.; відшкодування 3% річних за невиконання рішення суду від 11.12.2019 263,00 грн., відшкодування інфляційних втрат внаслідок невиконання рішення суду від 11.12.2019 1 440,29 грн.; відшкодування 3% річних за невиконання рішення суду від 07.10.2021 120,00 грн., відшкодування інфляційних втрат внаслідок невиконання рішення суду від 07.10.2021 1\~162,28 грн. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрат на професійну допомогу адвоката у розмірі 10\~000,00 грн., суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Однак, у порушення вказаних вимог законодавства, позивачем не надано жодного доказу про наявність надання професійної правничої допомоги позивачу у вказаній справі, у тому числі за допомогою адвоката Грецова С.В. За викладених обставин, підстави для компенсації судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цивільної справи за рахунок відповідача відсутні, у зв`язку з чим, вимога позивача у цій частині задоволенню не підлягає. З урахуванням положень ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути витрати зі сплати судового збору у сумі 207,31 грн.

Outcome: partial