Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про поділ майна подружжя та просила суд: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 196,6 м2, житловою площею 131,7 м2, який складається з житлового будинку, А; прибудови „а"; гаража, Б; сарая, В; сарая, Г; вбиральні, Д; погреба, Е; вбиральні, Ж; воріт з хвірткою, 1; хвіртки, 2; огорожі, 3-6, а також право власності на автомобіль „SKODA OCTAVIA TOUR 19 TD 1898", 2008 року випуску, чорного кольору, зареєстрованого на [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 13 червня 1981 року до 08 грудня 2016 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У період шлюбу сторонами придбано нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 196,6 м2, житловою площею 131,7 м2, який складається з житлового будинку, А; прибудови „а"; гаража, Б; сарая, В; сарая, Г; вбиральні, Д; погреба, Е; вбиральні, Ж; воріт з хвірткою, 1; хвіртки, 2; огорожі, 3-6 та рухоме майно, а саме автомобілі «ПГМФ 8302», 2014 року випуску, «ВАЗ 21099 1499», 2006 року випуску, «SKODA OCTAVIA TOUR 19 TD 1898», 2008 року випуску, які зареєстровані за [PERSON] . Оскільки зазначене нерухоме майно придбане у шлюбі, позивач просила позов задовольнити. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судове засідання. В судових засіданнях позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити в повному обсязі. Крім того не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач та її представник не заперечували проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, з 13 червня 1981 року до 08 грудня 2016 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У період шлюбу сторонами придбано нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 196,6 м2, житловою площею 131,7 м2, який складається з житлового будинку, А; прибудови „а"; гаража, Б; сарая, В; сарая, Г; вбиральні, Д; погреба, Е; вбиральні, Ж; воріт з хвірткою, 1; хвіртки, 2; огорожі, 3-6 та рухоме майно, а саме автомобілі «ПГМФ 8302», 2014 року випуску, «ВАЗ 21099 1499», 2006 року випуску, «SKODA OCTAVIA TOUR 19 TD 1898», 2008 року випуску, які зареєстровані за [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до Звіту про оцінку майна від 20.06.2019 ТОВ «ЕКСПЕРТ КАПІТАЛ», ринкова вартість спірної будинку, становить складає: 560 000 грн., а 1/2 частина складає: 280 000 грн. Згідно відомостей з сату, щодо продаж авто «SKODA OCTAVIA TOUR 19 TD 1898» 2008 року випуску, ринкова вартість автомобіля станом на червень 2019 року складає 170 000 грн. За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 70 СК України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Суду не надано доказів наявності між сторонами домовленості або шлюбного договору, які б визначали нерівність їх часток у спільному сумісному майні подружжя, а тому слід виходити з того, що частки подружжя у праві спільної сумісної власності на автомобіль є рівними. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Стаття 78 ЦПК України визначає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Таким чином, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 196,6 м2, житловою площею 131,7 м2, який складається з житлового будинку, А; прибудови „а"; гаража, Б; сарая, В; сарая, Г; вбиральні, Д; погреба, Е; вбиральні, Ж; воріт з хвірткою, 1; хвіртки, 2; огорожі, 3-6 в порядку поділу майна подружжя та визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля „SKODA OCTAVIA TOUR 19 TD 1898", 2008 року випуску, чорного кольору, зареєстрованого на [PERSON]. в порядку поділу майна подружжя. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial