Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутської міської ради Вишгородського району Київської області про визначення місця проживання дитини, в якому просила визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] . Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що до теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання сина. Малолітній син проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини є всі необхідні умови, що підтверджуються актом обстеження умов проживання від 04.07.2022 року. Вказує, що на даний час офіційно працевлаштована, на роботі характеризується позитивно, має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини.Вказує, що відповідач постійно проживає на території АР Крим, яка наразі є окупованою територією, з дитиною спілкується дуже рідко, її життям в цілому та здоров`ям не цікавиться, що негативно впливає на її розвиток і виховання, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та взагалі до існування сина. Вважає, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками. Крім того, [PERSON] запевнила, що не чинитиме будь-яких перешкод для спілкування відповідача з сином, готова зі свого боку сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена батьківського піклування. Представник позивача подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутність, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. [PERSON] , про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позов до суду не надав. Представник Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутської міської ради Вишгородського району Київської області подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача та її представника, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли у зв`язку із визначенням місця проживання дитини, а тому регулюються Главою 13 СК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 28). Рішенням Славутським міським судом Київської області від 02.03.2017 року по справі №377/89/17 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 30). В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 29). Судом встановлено, що на теперішній час сторони проживають окремо. Малолітній син сторін залишився проживати разом із матір`ю за адресою реєстрації місця проживання останньої: [ADDRESS] . Як вбачається з матерів справи, батько дитини - [PERSON] проживає на території АР Крим, яка наразі є окупованою територією, з дитиною спілкується дуже рідко, її життям в цілому та здоров`ям не цікавиться. Будь-яких заперечень зі сторони [PERSON] , щодо місця проживання малолітнього сина судом не встановлено. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] вбачається, що згідно з актом обстеження умов проживання від 04.07.2022 № 01-22/19, складеного спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області спільно з фахівцем комунального закладу «Славутицький міський центр соціальних служб» у квартирі, де мешкають малолітня дитина разом з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] , у помешканні створено належні умови для проживання розвитку малолітньої дитини, а саме: [PERSON] проживає в окремій кімнаті, у якій облаштований робочий куточок, у наявності комод для речей особистого вжитку, дитяча література, канцелярське приладдя, іграшки, сезонний одяг, взуття, речі першої необхідності тощо. Зі слів [PERSON] , хлопчик має доброзичливі стосунки з матір`ю [PERSON] . Дитина почувається комфортно та захищено оточенні рідних та близьких людей. Зі інформацією [PERSON] , батьки не дійшли згоди щодо визначення місця проживання сина. Наразі [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області (протокол від 08.09.2022 № 11), думку малолітньої дитини, яку він висловив під час бесіди при обстеженні умов проживання щодо бажання мешкати разом із матір`ю, з мето забезпечення найкращих інтересів дитини орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області підтримує позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із матір`ю, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню (а.с. 67). Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків коли є виключні обставини, бути розлучена з матір`ю. Виходячи з викладеного і

Outcome: approved