Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

21.09.2022 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 16.12.2017 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджувала, що не підтримує шлюбні відносини з відповідачем, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає, дитина постійно проживає із нею, знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Враховуючи викладене, позивач просила суд : шлюб розірвати стягнути на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивач в процесі розгляду справи заяву підтримала. Відповідач позов визнав, про що подав відповідну заяву від 24.10.2022 року вх.№ 38441. Підстави для відмови у прийнятті судом визнання позову відповідачем відсутні, що з урахуванням наявних доказів тягне задоволення позову судом. Так, відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сторони з 16.12.2017 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації акті цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеські області, актовий запис №3497. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] На час вирішення спору подружні стосунки між сторонами припинені, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім`ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім`я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №520 . За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. На час розгляду справи сторони проживають окремо. Дитина проживає із матір`ю, знаходиться на її утримані. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дитини у зв`язку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби діти не мають. Зазначені обставини надають позивачу право на стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно ч. 3ст. 181Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право обрання способу захисту порушеного права (способу стягнення аліментів) за загальними вимогами СК України належить позивачу. За Законом України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, сімейний, майновий стан сторін, працездатний вік кожного із батьків, розмір середньої заробітної плати в м. Одесі на час ухвалення рішення, мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку, визначений законом. Визначаючи в межах позовних вимог розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму. З метою забезпечення мінімально нормального рівня життя, розвитку дитини в межах розмірів, встановлених законом, суд вважає можливим стягнення з відповідача аліментів в розмірі згідно заявлених позовних вимог. Судовий збір підлягає присудженню з відповідача в порядку статті 141 ЦПК України в дохід держави.

Outcome: approved