Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 вересня 2022 року звернулася до суду із позовом до Подільської міської ради Подільського району Одеської області, та просить визнати за нею, [PERSON] , право власності на самовільно реконструйований комплекс нежитлових будівель, загальною площею 1549,5 кв.м., шляхом добудови та збудуванням нових будівель та споруд,що складається за рахунок: реконструкції будівель: арматурного цеху літ. «Д» площа 276,5 кв. м, адміністративної будівлі літ. «И» площа змінена з 259,9 кв.м. на 252,3 кв.м.; нового будівництва: гараж літ. «К» площа 137,2 кв.м., будівля прохідної літ. «Л» площа 13,4 кв.м., сарай літ. «М» - площа 26,4 кв.м., будівля охорони літ. «Н» - площа 3,6 кв. м, сарай літ «О» - площа 6,8 кв. м, сарай літ. «Р» - площа 54,0 кв. м, будівля складу літ. «С» - загальна площа 266,8 кв. м, I - вагова, І - колодязь, ІІІ-ІV- зерноочисна споруда, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, в 2018 році вона самовільно реконструювала комплекс нежитлових будівель шляхом добудови та збудуванням нових будівель та споруд, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний комплекс нежитлових будівель,належить їй на підставі Договору купівлі - продажу, серія та номер: 2509, виданий 28.07.2016 посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу. Зазначений об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням «Для підприємств іншої промисловості» кадастровий номер 5111200000:02:012:0040, яка перебуває у її користуванні (Договір оренди земельної ділянки, укладений 31.10.2017 терміном на 5 років). У зв`язку з тим, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів містобудування, які підпадають під категорію самочинного будівництва, не врегульований, єдиним способом захисту прав є судовий захист, і у разі задоволення позову необхідно звернутися до управління ДАБК для прийняття їх в експлуатацію. Зазначила, що згідно технічного паспорту, виготовленого 08 вересня 2020 року на будівлю та довідки, виданої комунальним підприємством «ІНВЕНТАРІЗАТОР», №345, від 08.09.2022 не було порушено Державних санітарних, протипожежних та будівельних норм і правил, а також прав інших осіб, тому вважає, що вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайньою мірою захисту права власності за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно та не порушення при цьому прав інших осіб. Позивачкою вживалися заходи для визнання права власності в позасудовому порядку шляхом введення в експлуатацію зведених нежитлових будівель, але вона отримала відмову від уповноваженого органу із рекомендацією звернутися до суду. За таких обставин [PERSON] з об`єктивних причин позбавлена можливості захистити своє право власності на майно у встановленому досудовому порядку. Позивачка в судове засідання не з`явилася та надала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, на заявлених позовних вимогах наполягала. Представник відповідача Подільської міської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, вказав, що проти позовних вимог позивача не заперечують. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, згідно договору оренди землі б/н від 31.10.2017, укладеного між територіальною громадою міста Подільськ в особі Подільської міської ради та [PERSON] строком на 5 (п`ять) років, позивачкою було набуто право оренди земельної ділянки площею 0,7480 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником комплексу нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. 28.07.2016, № 2509. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 988731851112 від 28.07.2016, [PERSON] 28.07.2016 зареєструвала право власності на комплекс нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку оцінювача експертних досліджень про оціночну (ринкову) вартість об`єкта експертної грошової оцінки складеного СПД [PERSON] від 15.09.2022, ринкова вартість комплексу нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 203000,00 грн. Відповідно до копії технічного паспорту, виданого КП «Інвентаризатор» від 08.09.2022 на громадський будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа обстежуваного комплексу нежитлових будівель складає 1549,5 кв.м. Реконструйовані будівлі: арматурного цеху літ. «Д» площа 276,5 кв.м., адміністративна будівля літ. «И» загальною площею 252,3 кв.м. За результатами проведеного обстеження об`єкта, стан несучих та огороджувальних конструкцій оцінюється як придатний до нормальної експлуатації та відповідає вимогам ДБН, та придатна для використання по цільовому призначенню відповідно д технічного паспорта реєстраційний номер [NUMBER] від 05.10.2022. За змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України Так, в розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Судом встановлено, що комплекс нежитлових будівель, по [ADDRESS] позивачкою реконструйовано самовільно. П. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затвердженого Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. П. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. За приписами ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Дослідивши наявні докази по справі та враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що самочинне будівництво було здійснено позивачкою [PERSON] без передбаченого законом дозволу, однак з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). В разі якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Позивачка не може в адміністративному порядку вирішити питання про визнання за нею права власності на самовільно реконструйований комплекс нежитлових будівель, загальною площею 1549,5 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки дане нерухоме майно відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи, що [PERSON] є користувачем земельної ділянки на якій розташований самовільно збудований комплекс нежитлових будівель, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1549,5 кв.м., та не порушує права інших осіб, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved