Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що 24.09.2005 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від спільного подружнього життя вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] 20.04.2008 [INFO] та [PERSON] 22.02.2007 [INFO] , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. 25.08.2021р. шлюб розірвано. Жодної допомоги на утримання дітей зі сторони відповідача не надходить, аліменти він не платить, тому вона звернулась до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання з`явилась, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судові засідання з`явився, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши докази по справі, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області№496/1436/21 від 25.08.2021р. сторони по справі розірвали шлюб (а.с.8), сторони по справі мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] 22.02.2007 [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстроване третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №212 (а.с.6), сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстроване третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №461 (а.с.7), згідно довідки (виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрації) № 4084 від 31.10.2022 року виданої Нерубайської сільської ради виданої гр. [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , склад сім`ї: [PERSON] 1982 р.н., донька [PERSON] , 2007 р.н., син [PERSON] 2008 р.н. (а.с.9). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивач просить стягувати аліменти в стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2744 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Частково задовольняючи позовну заяву, суд виходив з того, що позивач просила стягнути 1/3 частину усіх видів заробітку доходів відповідача щомісячно, однак враховуючи викладене суд вважає вимоги позивачки підлягають уточненню в частині визначення розміру стягнення до 1/4 після досягнення повноліття старшою дитиною. Так, відповідач, як батько малолітніх дітей, зобов`язаний сплачувати на їх утримання аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сина повноліття, а потім по ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення доньки повноліття. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial