Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 20 листопада 2019 року Сарненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 373. В обґрунтування позовних вимог вказує, що шлюб існує лише формально, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, сімейних взаємовідносин не підтримують. У кожного з них протилежні погляди на життя, шлюб, сім`ю, сімейні проблеми та обов`язки. Подружжя втратило почуття кохання один до одного. Позивач стверджує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та недоцільне, так як буде суперечити їх спільним з відповідачем інтересам. Зазначає, що рішення про розірвання шлюбу сторони прийняли спільно, надання строку для примирення буде недоцільним та суперечитиме інтересам позивача. Ухвалою від 24 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 14 листопада 2022 року. Позивач у судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У заяві позивач просить ухвалити рішення про залишення неповнолітнього сина [PERSON] проживати з матір`ю [PERSON] , про що зазначити в резолютивній частині рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві зазначає, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, проти залишення неповнолітнього сина [PERSON] на проживання з нею не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 20 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Сарненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 373, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20 листопада 2019 року. Сторони є\~батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з вимогами ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113\~СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановивши, що розлад подружніх стосунків сторін носить стійкий характер, відповідач позов визнача, не заперечує проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Стосовно залишення малолітнього [PERSON] , [INFO] , проживати з матір`ю, суд зазначає наступне. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання провизначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, відповідач не заперечує проти залишення дитини на проживання після розірвання шлюбу разом із нею. Відтак, після розірвання шлюбу дитину слід залишити проживати із відповідачем. Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 496 грн. 20 коп. За правилами ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору, за винятком повернутої з державного бюджету суми судового збору, у розмірі 496 грн. 20 коп.

Outcome: approved