Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява від [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] (далі позивач) до [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] (далі відповідач), у якому позивач просить суд: -розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, який був зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №56, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ; -стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі 8000,00 гривень, щомісячно з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом тривалого часу сімейне життя між позивачем та відповідачем погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На момент звернення до суду відповідач проживає окремо. Кожен із учасників справи має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач зазначає про те, що на момент звернення до суду ведення спільного господарства позивачем та відповідачем припинено Вважає, що відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім`ю. Зароблені ним кошти не надаються для потреб сім`ї. За таких обставин наполягає на тому, що підтримка сімейних відносини позбавлена сенсу. Крім того, позивач звертає увагу суду, що від шлюбу з відповідачем має спільного сина, у якого відповідно до лікарського висновку від 01.10.2020 затримка мовного розвитку та синдром дефіциту уваги. Згідно з висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 09.11.2020 р. №ІРЦ - 85966/2020/174586 зроблено напрями оцінки стану дитини, а саме: оцінка фізичного розвитку дитини, оцінка мовленнєвого розвитку, оцінка конгнітивної сфери. Надано індивідуальний навчальний план, якого для отримання результату слід дотримуватися щогодинно, а саме - відвідувати спеціалістів: практичного психолога 3 години в тиждень; вчителя логопеда 2 години в тиждень; вчителя -дефектолога 2 години в тиждень. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, що згідно з частиною 2 статті 191 ЦПК України не перешкоджає розгляду та вирішенню справи по суті за наявними матеріалами. У судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою від 10.10.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 14.02.2017 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14.02.2017 № [NUMBER] . Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 30.08.2017 року). У відповідності до заключення лікаря-невролога від 01.10.2020 б/н у [PERSON] виявлено затримку мовного розвитку, синдром дефіциту уваги та гіперактивності. Висновком комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку дитини від 09.11.2020 №ІРЦ - 85966/2020/174586 зроблено напрями оцінки стану дитини, а саме: оцінка фізичного розвитку дитини, оцінка мовленнєвого розвитку, оцінка конгнітивної сфери. Надано індивідуальний навчальний план, якого для отримання результату слід дотримуватися щогодинно, а саме - відвідувати спеціалістів: практичного психолога 3 години в тиждень; вчителя логопеда 2 години в тиждень; вчителя -дефектолога 2 години в тиждень. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спору щодо визначення місця проживання дітей між сторонами немає. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі ст.55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене та, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той, хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1ст.182 СК України до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів належать: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для прецездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України). Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ураховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з тим, що позовні вимоги слід задовольнити повністю суд вказує на те, що судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача. У зв`язку з цим суд звертає увагу на наступне. За правилами ч.2 ст.4 Закону України про судовий збір» за подання позовної заяви про розірвання шлюбу сплачується судовий збір у сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2481 грн., тобто за подання цього позову позивач мала сплатити 992,40 грн. У свою чергу, позивач звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів. Отже, з відповідача на користь позивача слід сягнути сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial