Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

15.09.2022 директор Львівського міського центру зайнятості Рісний О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення допомоги з безробіття, в якому просить стягнути з відповідача на користь Львівського міського центру зайнятості допомогу з безробіття в розмірі 3 038,09грн. та судовий збір в розмірі 2 481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи. Відповідно до наказу Львівського міського центру зайнятості відповідачу було надано статус безробітного з 11.10.2021 і було призначено допомогу з безробіття з 11.10.2021 та розпочато з 11.10.2021 виплату допомоги з безробіття, відповідно до ч.1 ст.22 та ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». За час перебування на обліку у центрі зайнятості [PERSON] отримував матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 11.10.2021 по 16.02.2022. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (Акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №54 від 24.03.2022), з`ясовано, що [PERSON] під час перебування на обліку як безробітної у Львівському міському центрі зайнятості перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Радивилівмолоко». Прийнятий на роботу 17.11.2021 та звільнений з роботи 31.12.2021. В результаті не повідомлення [PERSON] спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про перебування у трудових відносинах з ТзОВ «Радивилівмолоко», [PERSON] безпідставно перебував на обліку як безробітній та незаконно отримував допомогу з безробіття за період з 17.11.2021 по 16.02.2022 у сумі 3 038,09грн.,оскільки належав до зайнятого населення. Внаслідок наведених вище обставин позивачем було скеровано на адресу відповідача повідомлення №10-670/22 від 06.04.2022 щодо відшкодування коштів в добровільному порядку у сумі 3 038,09грн., яке було залишено без задоволення. У зв`язку з наведеним, з метою захисту законних прав та інтересів, позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 04.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку (а.с.22). В судовому засіданні представник позивача Львівського міського центру зайнятості - Артамонов В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом, 11.10.2021 [PERSON] звернувся до Львівського міського центру зайнятості з заявою про надання йому статусу безробітної відповідно до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», відповідно до норм якої статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. В заяві про надання статусу безробітного [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що засвідчила своїм підписом. На підставі заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю від 11.10.2021 відповідачу було призначено допомогу по безробіттю, яку позивач йому виплачував з 11.10.2021 по 16.02.2022 року. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (Акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №54 від 24.03.2022), з`ясовано, що [PERSON] під час перебування на обліку як безробітної у Львівському міському центрі зайнятості перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Радивилівмолоко». Прийнятий на роботу 17.11.2021 та звільнений з роботи 31.12.2021. Таким чином, відповідач незаконно отримала соціальну допомогу з безробіття, відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», за період з 17.11.2021 по 16.02.2022 року у сумі 3 038,09грн. П. 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч.3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»). П. 8 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Вказані положення визначені також в п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року №7-1, і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248 (далі - Порядок), у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. Згідно п. 7 вказаного Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Таким чином, оскільки [PERSON] не повідомив Львівський міський центр зайнятості про те, що перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Радивилівмолоко» з 11.10.2021 по 16.02.2022, та не мав права на виплату йому допомоги по безробіттю, що є підставою для стягнення з нього незаконно отриманої суми виплаченого забезпечення в розмірі 3038,09грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим підлягають до задоволення. Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. У зв`язку із задоволенням позовних вимог понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2481,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved