Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з указаним позовом 17.12.2021 та зменшуючи розмір позовних вимог 27.01.2022 (т.1 а.с.122,149-150) просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно та до досягнення дітьми повноліття на користь державного закладу, у якому будуть перебувати діти, або осіб, на утриманні яких тимчасово чи постійно знаходяться діти, або опікуна; письмово повідомити орган досудового розслідування про ознаки кримінального правопорушення в діях [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позову представник позивача вказував, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не приділяє належної уваги дітям, не займається їх вихованням та розвитком, не піклується про стан їх здоров`я, не працює, зловживає спиртними напоями, притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання та виховання дітей. До Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області неодноразово надходили звернення щодо отримання тілесних ушкоджень [PERSON] та [PERSON] від співмешканця [PERSON] , [PERSON] , при цьому остання на такі дії не реагувала. Виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, 08.12.2021 прийнято рішення про відібрання дітей [PERSON] , [PERSON] . Зі свого боку [PERSON] не висловила ні спротиву, ні жалю щодо відібрання дітей. Діти передані до КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» КМР у брудному , з неприємним запахом, катаральному стані. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримувала позовні вимоги. Пояснювала, що відповідач [PERSON] належних висновків для себе не зробила, реальних дій щодо виховання та утримання дітей не вчиняє, матеріально їх не підтримує, спілкуватися та зустрічатися з дітьми не намагається. Упродовж розгляду справи відповідач будь-яких доказів на підтвердження працевлаштування та отримання доходу не надала. Також, [PERSON] не заявила чіткої позиції жити окремо від [PERSON] , який жорстоко поводився з її дітьми, чим, фактично, визнала перевагу своїх інтересів, над інтересами дітей. Поведінка [PERSON] не свідчить про її бажання повернути дітей та забезпечити їм краще життя, ані ж те, що будо до їх відібрання. Батьки дітей, з якими на даний час вони проживають, на відміну від матері, роблять все для їх належного фізичного та духовного розвитку. Так, діти перестали бути заляканими та замкнутими, у них з`явилися навики культури поведінки та спілкування, соціальна спрямованість та сприйняття себе в соціумі. У дітей покращилися учнівські здобутки, стабілізувався психоемоційний стан. З огляду на викладене, представник позивача стверджувала, що позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , не зашкодить їх інтересам, подальшому вихованню, утриманню. Присутня в судовому засіданні 03.08.2022 відповідач [PERSON] позов не визнала. Вказувала, що з дітьми та співмешканцем [PERSON] проживала у [ADDRESS] , у будинку, що придбала для неї її матір, яка виїхала проживати за кордон у Чехію . Дітям вона приділяла належну увагу та турботу, забезпечувала їх усім необхідним. У будинку створено належні умови для їх навчання та розвитку. З [PERSON] на даний час вона не бачиться, оскільки він мобілізований, однак підтримує з ним телефонний зв`язок. Не заперечувала, що останній, перебуваючи у нетверезому стані, застосовував фізичне насильство до її дітей, [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, вона також є жертвою домашнього насильства з боку [PERSON] . Про застосування фізичного насильства вона неодноразово зверталася до органів поліції, однак, з невідомих їй причин, перевірки за її зверненнями не здійснювалися. Дітей на даний час у неї відібрали та передали на виховання їх батькам. З дітьми зв`язок не підтримує, оскільки розбився телефон. Востаннє спілкувалася з дітьми в січні-лютому 2022 року по телефону. Спілкуванню з дітьми ніхто не перешкоджає. Також уазувала, що на даний час не працює, проживає у будинку матері. Пройшла медогляд та у найкоротший термін зобов`язується працевлаштуватися. У наступних судових засіданнях відповідач [PERSON] правом на участь не скористалася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (т.2 а.с.49). Представник відповідача, адвокат Умріхін О.В., надавши до суду 03.02.2022 відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що [PERSON] так само, як і діти, постраждала від насилля зі сторони [PERSON] . Притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП не може розглядатися судом, оскільки це мало місце лише один раз ще у 2020 році. На даний час відповідач працевлаштована, проходить реабілітацію у психолога та має намір проживати разом з дітьми окремо від [PERSON] (т.1 а.с.161). Представник третьої особи: служби у справах дітей Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Горбачова А.Г. у судовому засіданні пояснила, що вперше про родину [PERSON] службі стало відомо 01.06.2021, коли від директора школи надійшло повідомлення про те, що дитина [PERSON] прийшла до закладу побита. У процесі роботи стало відомо, що сім`я переїхала до села з м. Кривого Рогу та вже перебувала на обліку як така, що опинилася у складних життєвих обставинах у виконкомі Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради. З боку співмешканця [PERSON] мало місце застосування жорстокого поводження щодо дітей останньої, [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим, діти неодноразово були госпіталізовані. Про вказані факти також були повідомлені органи поліції. З матір`ю дітей неодноразово проводилися бесіди щодо вжиття відповідних заходів до співмешканця, однак остання лише обіцяла, що зверниться до правоохоронних органів з відповідними заявами. Належних висновків матір для себе не зробила. Після чергового повідомлення директора школи про відсутність у закладі дівчинки, [PERSON], службою була відвідана родина за місцем проживання та під час спілкування з дівчинкою, остання підтвердила факти побиття її [PERSON] . З огляду на вказане, було прийнято рішення про відібрання дітей, а у послідуючому, у грудні 2021 року діти були передані на виховання батьків. Діти перебували у тяжкому фізичному та психоемоційному стані, не бажали спілкуватися, не йшли на контакт. Батьками дітей прикладалися значні зусилля для їх реабілітації. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, оскільки саме застосування крайнього заходу щодо матері дітей, у вигляді позбавлення батьківських прав, сприятиме їх найкращим інтересам. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав. Пояснив, що він є батьком [PERSON] , яка з грудня 2021 року, після відібрання її від матері, проживала з хрещеною [PERSON] , оскільки він був зайнятий на роботі, а з червня 2022 року донька проживає з ним. Зі слів доньки йому відомо, що до неї застосовувалося фізичне насильство з боку співмешканця матері, [PERSON] , при цьому мати її не захищала. Дитина тривалий час була у пригніченому стані, неконтактна, фізично та психоемоційно запущена. Мати життям дитини не цікавиться, на день народження не привітала. У той же час, дитина також не питає про матір, повернутися до неї бажання не висловлює. Третя особа [PERSON] будучи присутнім у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що є батьком дитини [PERSON] . З [PERSON] постійно перебував на зв`язку та цікавився життям сина, іноді навідувався до нього та помічав синці на тілі дитини. При цьому [PERSON] запевняла, що у дитини все добре, а синці від падіння. У липні 2020 року вперше дізнався, що до дітей [PERSON] та [PERSON] застосовувалося фізичне насильство з боку співмешканця [PERSON] . У січні 2022 року він забрав сина [PERSON] до себе з дитячого будинку. Дитина була у тяжкому стані, занедбана. За медичними даними, [PERSON] відставав у розвитку на 1-2 роки. З його боку прикладалися значні зусилля по відновленню фізичного та психоемоційного стану сина. На даний час дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, син став краще говорити, спілкується з однолітками. Про матір взагалі не згадує. [PERSON] життям дитини не цікавиться, уваги, турботи не проявляє. Востаннє матір телефонувала до дитини у січні-лютому 2022 року. Водночас, бабуся [PERSON] , матір [PERSON] , яка на даний час перебуває за кордоном, щотижня телефонує, спілкується з дитиною. Зі свого боку він не чинить [PERSON] жодних перешкод у спілкуванні з дитиною. Представники служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, виконкому Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради про розгляд справи повідомлялися належним чином, однак правом на участь у судовому засіданні не скористались. Опитана в судовому засіданні [PERSON] в присутності представника служби у справах дітей Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Горбачової А.Г., пояснювала, що [PERSON] є її матір`ю. Зазначала, що її б`є вітчим [PERSON] , але мати не захищає. Додому повертатися та жити з матір`ю не бажає, хоче залишитися з батьком. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON] пояснювала, що з 2006 року працює старшим психологом в КРУП. Під час досудового розслідування по факту спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , її було залучено до проведення допиту дівчинки, яка була у статусі потерпілої. Свідок пояснювала, що емоційного зв`язку між дитиною та матір`ю не було, у дитини є образа на матір. Матір не бажає спілкуватися. Дитина педагогічно занедбана. [PERSON] розповідала, що бив вітчим, мати не захищала, тільки кричала, особливо під час вживання алкогольних напоїв. Дитина бажала спілкуватися з мамою, але відчувала образу. Допитана у якості свідка завідувач Зеленогайської філії ОКНЗ «Софіївська ЗОШ І-ІІІ ступенів» [PERSON] пояснювала, що [PERSON] привела дітей до школи, відвідувала батьківські збори. Пізніше почали помічати у [PERSON] синці, дитина пояснювала, що впала. У дні, коли [PERSON] не було в школі, відвідували її вдома, то помічали неї та матері синці. Пізніше дитина зізналася, що їх б`є співмешканець матері, [PERSON] . Мати приховувала факти побиття дитини. Чи зловживала мати спиртними напоями повідомити не могла, від односельчан чула, що [PERSON] випиває. По розвитку хлопчик відставав, а [PERSON] мала потенціал, однак мати з нею не займалася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснював, що працював головою сільської ради та постійно виїздив за викликом, коли співмешканець [PERSON] бив дітей [PERSON] . Мати зі співмешканцем вживала спиртні напої. Вислухавши сторони та їх представників, третіх осіб та представників третіх осіб, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами та норми права, які підлягають до застосування, суд дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком якої згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.02.2015, є [PERSON] (т.1 а.с.18) та [PERSON] , [INFO] , батьком якого згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.03.2017, є [PERSON] (т.1 а.с.19). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.45), проте фактично проживала у [ADDRESS] . За вказаною адресою вона проживала зі співмешканцем [PERSON] та трьома дітьми: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який [INFO] помер у віці 11 міс. 21 дн. (т.1 а.с.205). Актом обстеження житлово-побутових умов [PERSON] 09.12.2021 встановлено, що сім`я проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] . [PERSON] стан житла задовільний, у будинку світло та тепло, достатній запас дров, відносно чисто, їсти приготовано. Присутня зона для навчання, ліжка, шафа. Однак, мати не перешкоджає побиттю дітей співмешканцем [PERSON] , недостатньо опікується дітьми (т.1 а.с.28). Водночас, зі змісту характеристики Лозуватської сільської ради від 24.01.2022 встановлено, що умови проживання незадовільні, для школи діти усім забезпечені, але вдома не завжди чисто, малий запас одягу у дітей та продуктів харчування, діти не завжди чисті та доглянуті, що свідчить про те, що [PERSON] не на постійній основі доглядає за домом та дітьми, а періодично. За місцем проживання [PERSON] зарекомендувала себе посередньо, не працює, іноді зловживає спиртними напоями, часто в сім`ї виникають сварки і суперечки зі співмешканцем [PERSON] . [PERSON] має спокійний характер, часто говорить неправду. Діти [PERSON] та [PERSON] відвідують школу і садочок. Співмешканець [PERSON] має запальний характер, зловживає спиртними напоями, у результаті чого піднімає руку на співмешканку та дітей, до сільської ради надходили усні скарги на [PERSON] (т.1 а.с.15,133,137). Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 08.12.2021, у сім`ї склалися складні життєві обставини, а саме побиття [PERSON] вітчимом, невиконання батьківських обов`язків матір`ю, яка жодним чином не реагує на побиття та не вирішує конфлікт. Через наявні обставини [PERSON] замкнута, несмілива. Дитина вдома не має підтримки, любові, розуміння, через малий вік нездатна подолати складні життєві обставини (т.1 а.с.6-9, 41-44). Аналогічний висновок надано фахівцем КУ «ЦНСПЛ с/р» Козак Т.В. та представником служби у справах дітей Лозуватської сільської ради Горбачовою А.Г. 08.12.2021 і щодо [PERSON] (т.1 а.с.12-13,38-40). Як слідує з акта проведення оцінки рівня безпеки [PERSON] , [INFO] , дитина проживає за адресою [ADDRESS] . У поясненнях [PERSON] вказувала, що вдома стався конфлікт через її неслухняність. [PERSON] у школі кричав, звинувачував дитину, що не слухається. Візуальним оглядом у дитини виявлені синці, гематоми на голові, обличчі, вухах, очах, животі, плечах, грудній клітині, верхній частині руки, стегні, наявна реакція у виді страху, тривоги під час контакту з дорослим. Спеціалістом надано рекомендації щодо обстеження стану здоров`я [PERSON] (т.1 а.с.5). Про побиття [PERSON] свідчить і копія виписки з медичної картки стаціонарного хворого дитячого травматологічного відділення № 3839 КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» КМР від 20.06.2020, яка наявна в матеріалах справи, де зазначено, що у дитини діагностовано закриту черепно мозкову травму, струс мозку, забої, гематоми. Встановлено, що травми виникли через побиття вітчимом матері. До справи долучено в якості доказів фотографії [PERSON], на яких у дитини наявні гематоми, синцями та саднами на обличчі (т.1 а.с.24,141,142). Окрім того, [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в КНП «Криворізька міська лікарня № 16» КМР з 07.12.2021 по 10.12.2021, оскільки знову була побита [PERSON] (т.1 а.с.31). Аналогічна ситуація виникла і з [PERSON] , який також потрапив у стаціонар дитячого травматологічного відділення № 3839 КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 8» КМР 20.06.2022 з множинними забоями та гематомами, які виникли внаслідок побиття співмешканцем матері (т.1 а.с.26). З цього приводу [PERSON] неодноразово з`являлася до служби в справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, отримувала рекомендації щодо вирішення складної ситуації, яка склалася, повідомлялася про необхідність змін, зобов`язувалась не проживати з [PERSON] , який кривдить дітей (т.1 а.с.14, 27). Проте, жодних дій щодо захисту дітей від насилля зі сторони [PERSON] так і не вчинила, обмежилася обіцянками. З метою захисту дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області прийнято рішення від 08.12.2021 № 321 та № 316 про негайне відібрання дітей від матері [PERSON] та вирішено влаштувати [PERSON] до КП «Криворізька центральна районна лікарня» НСР, а [PERSON] до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР» (т.1 а.с.47-50). Згідно з довідки КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» КМР від 14.12.2021, на момент надходження до лікарні [PERSON] , дитина перебувала у брудному стані, з неприємним запахом та катаральними ознаками (т.1 а.с.29). Рішенням Лозуватської сільської ради від 29.12.2021 № 340 визначено місце проживання [PERSON] з батьком [PERSON] , а рішенням від 20.12.2021 № 336 Проскурню Ліну тимчасово влаштовано в родину [PERSON] , яка пізніше була передана на виховання батьку [PERSON] (т.1 а.с.103,106,224,225). На підставі ч. 5 ст. 19 СК України, рішенням виконкому Лозуватської сільської ради як органом опіки та піклування від 20.01.2022 № 13 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.128-129). З наданої до суду характеристики на [PERSON] з ДНЗ -ЦРД № 31 «Барвінок» від 17.04.2022 слідує, що дитина відвідує дошкільний заклад, батько приділяє належну увагу вихованню та розвитку, здоров`ю дитини, виконує необхідні обстеження (т.1 а.с.213, а.с.200). Також, у ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] опікується донькою Проскурня Ліною, забезпечує належний рівень життя, виховання дитини та рівень її здоров`я. Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналізуючи докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , будучи повнолітньою, дієздатною особою, належних та допустимих доказів протилежного суду не надано, усвідомлюючи свій обов`язок щодо належного виховання дітей, прийняття участі в їх житті та вихованні, забезпеченні належних умов їх життя, виховання та розвитку, самоусунулася від реалізації своїх батьківських прав та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки не створила безпечні умови для їх життя, умови для їх навчання та гармонійного розвитку, виховання, після передачі дітей на виховання батькам, самоусунулася від будь якого спілкування з дітьми, їх не відвідує, участі у вихованні не бере, матеріально забезпечувати дітей відмовляється, долею, життям та здоров`ям не цікавиться, не відвідує дітей та не телефонує їм. Вказане, в своїй сукупності, свідчить про ухилення [PERSON] від реалізації наданих їй прав та виконання покладених на неї обов`язків щодо малолітніх дітей. Тому, виходячи з найкращих інтересів дітей, враховуючи що така поведінка відповідача є системною, проведені з нею бесіди щодо необхідності зміни відношення до виховання дітей та участі в їх житті позитивних результатів не дали, беручи до уваги думку старшої доньки [PERSON] , яка повертатися до матері не бажає, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав щодо її дітей [PERSON] та [PERSON] . Також, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу її право на звернення до суду з заявою про надання права на побачення з дитиною, відповідно до ст. 168 СК України, якщо це не причинить шкоди життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що, у свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення та надасть можливість у майбутньому, при наявності її бажання, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. ст. 165, 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини Статтею 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з цим, враховуючи те, що відповідач позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей, які проживають зі своїми батьками, [PERSON] з [PERSON] , а [PERSON] з [PERSON] , відповідач має можливість утримувати дітей, доказів протилежного суду не надала, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини на тримання доньки [PERSON] на користь [PERSON] , та 1/6 частину на утримання [PERSON] на користь [PERSON] , що у загальному розмір становить 1/3 частину від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітніх дітей, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду з заявою про позбавлення батьківських прав 17.12.2021, та до досягнення дітьми повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України, якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Отже, виходячи з аналізу вказаної норми, повідомлення судом органи досудового розслідування у разі виявлення в діях батьків чи одного з них ознак кримінального правопорушення не є вимогою по суті, а є обов`язком суду при виявленні ознак кримінального правопорушення у діях батьків саме при розгляді справи. Водночас, як встановлено судом, 07.12.2021 за фактом спричинення тілесних ушкоджень вже внесено відомості до ЄРДР за № 12021046230000459 за ч. 1 ст. 125 КК України. Окрім того, вказані факти у послідуючому і стали підставою для звернення органу опіки та піклування до суду з указаним позовом. Будь-яких інших фактів, ані ж ті, про які вже було відомо до звернення до суду з указаним позовом, у судовому засіданні встановлено не було. Об`єктивних даних, які б свідчили саме про ознаки кримінального правопорушення в діях [PERSON] , під час судового розгляду вказаної справи не виявлено, доказів про наявність таких не надано. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного. Так, відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивачем, як органом опіки та піклування, судовий збір за подання позовної заяви в інтересах малолітніх осіб, не справлявся. Таким чином, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у розмірі 908,00 грн, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved