Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

02.12.2021 року до Новобузького районного суду надійшов цивільний позов АТ «АКЦЕНТ-БАНК» до відповідача [PERSON] за яким позивач просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 25.05.2018 року, у розмірі 18 729,49 грн. та судових витрат по справі. Ухвалою від 23.05.2022\~року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання на виклик суду не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Пред`явлений до нього позов визнав частково, не заперечував проти розміру основного боргу тіла кредиту, проте був не згоден з нарахуванням позивачем інших сум заборгованості. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку. Як слідує з матеріалів справи, 05.02.2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «А-БАНКУ» і 25.05.2018 року отримав кредитну картку. Зазначене також визнав і відповідач. Відповідно до ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В\~ст. 530 ЦК України\~вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 цього Кодексу\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно рішення загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 року АТ ««АКЦЕНТ-БАНК» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «А-БАНКУ» . Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. З розрахунку заборгованості встановлено, що [PERSON] порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість.\~\~ Зокрема, відповідно до вимог позовної заяви, станом на 12.02.2022 року, заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за вищевказаним кредитним договором становила 18729,49 грн. з яких: - 14 398,83 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 4330,66 грн. заборгованість за відсотками. Позивач, з посиланням на положення ч. 1\~ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З цього приводу суд вказує таке. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https:a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату, відсотків, пені та інших платежів за прострочення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «АКЦЕНТ-БАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 05.02.2018 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату відсотків та встановлення відповідальності у вигляді встановленої неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Водночас вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, статтями\~625, 1048 ЦК України\~позивач не пред`являв. Відтак, слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Укладений між сторонами кредитний договір від 05.02.2018 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «АКЦЕНТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з відповідача [PERSON] отриманого та непогашеного ним кредиту у розмірі 14398,83 грн., а в решті вимог позову слід відмовити. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь позивача судові витрати понесені останнім на оплату судового збору, але пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, оскільки позов підлягає задоволенню лише частково, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1907,39 грн. судового збору.

Outcome: partial