Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 26.05.2020 р. між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно п.3.2 Розділу ІІІ вказаного договору, цей договір є змішаним у розумінні ч.2 ст.628 ЦК України, та містить в собі зокрема елементи договору банківського рахунку, умови якого викладені в Розділі ХХ цього Договору, та кредитного договору, умови якого викладені в розділі ХХІІ цього Договору. Згідно п.3.11 Розділу ІІІ Договору, укладаючи Договір Клієнт погоджується з умовами надання послуг та розміром винагород за надані послуги, що передбачений Тарифами Банку. Згідно п.4.2 Розділу IV Договору, укладаючи цей Договір Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, що передбачені Договором. Підписання заяви на приєднання Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладання договору він ознайомився з повним текстом Договору, в т.ч. з Додатками до договору та Тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами Договору, а також отримав примірник Договору. Додатком №1 до договору передбачено встановлення максимальних параметрів кредитування в розмірі кредиту до 250\~000 грн. із сплатою 38% річних, а в разі перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) - 60%. У відповідності до додатку №5 до договору «Паспорт споживчого кредиту» строк кредитування складає 60 міс. Уклавши заяву, відповідач отримав доступ до кредитних програм АТ "Ощадбанк". Відповідачу 01.10.2020 року встановлено кредитний ліміт в сумі 15\~000,00 грн. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі та надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач [PERSON] ухиляється від виконання зобов`язань за договором, заборгованість не погашає, чим порушує умови договору та законні права АТ «Ощадбанк». Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, станом на 03.08.2022 утворилась заборгованість у розмірі 18\~297,82 грн., яка складається з наступного: 14\~960,51 грн. - сума основної заборгованості по кредиту; 2\~242,37 грн.- проценти за користування кредитом; 28,03 грн. комісія; 154,93 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 29,39 грн. -3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 746,95 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення боргу; 135,64 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом про стягнення заборгованості та понесених витрат по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 4\~ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1\~ст. 274 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 26.08.2022 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) осіб та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст.\~178,\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Судом встановлено, що 26.05.2020 р. між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. З наданої позивачем виписки про рух коштів по рахунку слідує, що відповідач коштами користувався, однак не здійснював їх погашення. Неналежне виконання зобов`язань привело до виникнення заборгованості, яка за розрахунками позивача, станом на 03.08.2022 становить 18\~297,82 грн., та складається з наступного: 14\~960,51 грн. - сума основної заборгованості по кредиту; 2\~242,37 грн.- проценти за користування кредитом; 28,03 грн. комісія; 154,93 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 29,39 грн. -3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 746,95 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення боргу; 135,64 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Дана сума заборгованості встановлена судом і ніким не оспорюється. При цьому суд звертає увагу, що позивач стягує заборгованість з урахуванням вимоги ст. 625 ЦК України, відповідно до ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2019 року в справі №127/15672/16, вказала, що «статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові». Як вбачається з матеріалів справи відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань, а тому позивач має право на отримання 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, які відповідно становлять 154,93 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 29,39 грн. -3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 746,95 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення боргу; 135,64 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. За викладених обставин, суд дійшов висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений судом, яка і підлягає стягненню з відповідача, а позов підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: approved