Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , яка на праві спільної часткової власності належить також її синам [PERSON] та [PERSON] . Крім них квартирі зареєстрований її колишній чоловік відповідач по справі [PERSON] , шлюб з яким розірвано 16 листопада 2019 року, і який в квартирі не проживає з серпня 2016 року. Оскільки відповідач в квартирі не проживає тривалий час, його майна там немає, добровільно з реєстраційного обліку не знімається, позивач вважає, що порушуються її права як власника житла, оскільки вона не має можливості розпорядитися квартирою на розсуд співвласників, тому звертається до суду з цим позовом. Процесуальні дії у справі. 21.09.2022 позовна заява надійшла до суду. 26.09.2022\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, за клопотанням представника позивача витребувано докази по справі щодо власників квартири. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному сайті судової влади, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Від третіх надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивачу [PERSON] та третім особам по справі [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право на житло від 02.11.1999 року, виданого ВАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» № 2569-а, на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] /а.с.4, 45/. У вказаній квартирі крім позивача та третіх осіб з 14.02.2003 року зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , 1965 року народження /а.с.7/, який за вказаною адресою не проживає з серпня 2016 року, що підтверджено Актом ОСББ «Каткова - 63» від 07.09.2022 року /а.с.6/. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 16.11.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 16.11.2019 року /а.с.5/. Відповідач, залишаючись зареєстрованим у належній позивачу та третім особам квартирі, створює перешкоди у користуванні об`єктом власності, чим об`єктивно порушуються права позивача. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з права власника вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності, а також, які регулюють порядок користування житлом та втрати цього права особою, внаслідок її відсутності в житлі у встановлені законом строки. Норми права, які застосовує суд. Згідно зі ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. У ч.1 ст.316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов`язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Окрім того, ст.321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст.391\~ЦК України,\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 грудня 2020 року (справа № 206/4028/18, провадження № 61-1635св20), та у Постанові від 22 листопада 2018 року Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18. Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду після набрання ним законної сили\~є достатньою правовою підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Висновок суду. Аналізуючи спірні\~правовідносини в\~контексті вказаних\~норм права,\~суд вважає,\~що квартира,\~де має\~реєстрацію місця\~проживання відповідач,\~належить позивачу\~та третім\~особам на\~праві спільної\~сумісної власності,\~позивач несе\~витрати по\~утриманню житла,\~а відповідач\~від його\~утримання самоусунувся,\~власником житла\~не є,\~за зазначеною\~в позові\~адресою не\~проживає понад\~три роки, самостійно з реєстраційного обліку не знімається, чим порушує права власників житла, тому суд вважає за можливе захистити порушене право позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Отже, позовні вимоги слід задовольнити. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved