Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просять визнати право власності: - за [PERSON] на 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] та на 1/5 частку вказаного будинку як члена колгоспного двору; - за [PERSON] на 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] та на 1/5 частку вказаного будинку як члена колгоспного двору; - за [PERSON] на 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] та на 1/5 частку вказаного будинку як члена колгоспного двору. Позов аргументують тим, що зазначений житловий будинок мав статус колгоспного двору і станом на 15.04.1991 в будинку проживали: [PERSON] - голова колгоспного двору (померла [INFO] ) та члени колгоспного двору: [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (після шлюбу [PERSON] ). Виходячи з принципу рівності часток, кожному із зареєстрованих у вказаному домоволодінні на праві спільної власності станом на 15.04.1991 належало по 1/5 частці нерухомого майна. [INFO] померла [PERSON] , пiсля смерті якої відкрилася спадщина на 1/5 частку спадкового будинку, яку фактично прийняв її син [PERSON] шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем. [INFO] помер [PERSON] , спадщину після якого прийняли позивачі. Нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з відповідною частиною будівель і споруд, а Реєстраційною службою Ніжинського міськрайонного управління юстиції відмовлено у реєстрації права власності на 1/5 частку житлового будинку як за членами колгоспного двору, у зв"язку з чим вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 21.09.2022 провадження у справі відкрито, справу призначено до підготовчого засідання. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову. Представник відповідача - Лосинівської селищної ради Ніжинської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Як вбачається з технічного паспорту на садибний житловий будинок [ADDRESS] він та наявні за вказною адресою господарські будівлі і споруди збудовані у період з 1957 по 1976 роки, за виключенням прибудови і ганку 1992 року побудови (а.с.29). Згідно із свідоцтвом про право особистої власностi на житловий будинок, виданим виконкомом Ніжинської районної Ради народних депутатів 18.12.1991, житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 22). Вiдповідно до довідки № 924 від 04.11.2015 комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстрований на праві власності за колгоспним двором, голова якого [PERSON] в цілому згідно свідоцтва про право особистої власностi на житловий будинок, виданого виконкомом Ніжинської районної Ради народних депутатів 18.12.1991 на підставі рішення № 153 від 12.07.1989 (а.с. 30). Станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , проживали: [PERSON] - голова (померла [INFO] ) та члени колгоспного двору: [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області №336 від 09.12.2021 (а.с. 24). Створення і діяльність колгоспного двору врегульовувалось положеннями статтей 120-127 ЦК Української РСР 1963 року. Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Закон Української РСР "Про власність", який набув чинності 15.04.1991, не містив поняття "колгоспний двір" і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї. Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. 06.01.1994 набрав чинності Закон України від 16.12.1993 № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15.04.1991, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Оскільки голова та члени двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні, адже мешкали в домоволодінні станом на вказану дату, розмір їх часток визначається виходячи з рівності їх часток на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/5 частці кожна. [PERSON] [INFO] померла, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області зроблено актовий запис за № 36, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 21). Померла [PERSON] є матір"ю [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження (а.с. 16). Відповідно до довідки, виданої Перемозьким старостинським округом Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області №66 від 25.08.2022, на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані син - [PERSON] , невістка - [PERSON] , внуки: [PERSON] , [PERSON] (а.с.23). Як вбачається з відповідей державного нотаріального архіву Чернігівської області № 2577/01-17 від 25.10.2022 тп Другої Ніжинської державної нотаріальної контори Чернігівської області від 04.10.2022 №577/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 38, 47). Таким чином, спадщину за законом на 1/5 частку спадкового будинку після смерті [PERSON] як спадкоємець за законом на підставі ст.529, 548, 549 ЦК УРСР прийняв її син - [PERSON] , внаслідок чого його частка у праві власності збільшилася до 2/5часток. [PERSON] [INFO] помер, про що Перемозькою сільською радою Ніжинського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 45, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.20). Померлий [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 19), та є батьком [PERSON] , свідченням чого є свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с. 18), та [PERSON] , свідченням чого є свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с. 54) і свідоцтво про одруження [NUMBER] (а.с.54). У матеріалах спадкової справи №786/2011 Другої Ніжинської державної нотаріальної контори до майна померлого [INFO] [PERSON] , міститься довідка виконкому Перемозької сільської ради Ніжинського району від 28.11.2011 вих № 463 про проживаня на час смерті разом з померлим позивачів (а.с. 63). Таким чином, спадщину за законом на 2/5 частки спадкового будинку після смерті [PERSON] як спадкоємці за законом на підставі ст. 1261, 1268 ЦК України прийняли його дружина - [PERSON] , та діти: [PERSON] , [PERSON] по 2/15 частки кожен. Постановою державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, на яку покладено обов"язки по нотаріальному обслуговуванню населення Ніжинського району Чернігівської області, від 08.09.2022 позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відмова мотивована відсутністю документа, що посвідчує право власності на житловий будинок, в якому була б визначена частка у праві власності на будинок, належна особисто спадкодавцю [PERSON] (а.с.25). Таким чином, попри наявність у позивачів часток у праві власності на домоволодіння, такі права за наданими документами не визнаються, і вони позбавлені можливості провести їх державну реєстрацію. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Нормами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 01.01.2004, що має місце по відношенню до спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом, тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини(ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , застосовуються положення ЦК України, відповідного до ст. 1216, 1217 якого спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). За змістом ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності. Суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання за кожним з позивачів права власності на 2/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , а також на 1/5 частки вказаного житлового будинку, як за колишніми членами колгоспного двору.

Outcome: approved