Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ВИКОНКОМУ ТЕРНІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ в інтересах дитини: [PERSON] , [INFO] звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просили: 1) позбавитивідповідача батьківських прав відносно дитини; 2) стягнути звідповідача аліменти на користь майбутнього опікуна або закладу, де буде знаходитись дитина в розмірі ј частини від усіх видів її заробітку щомісячно, починаючи стягнення до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 3) стягнути відповідача судовий збір на користь держави. Мотивуючи свою позовну заяву тим, що громадянин [PERSON] , [INFO] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з матір`ю малолітнього [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] . Спеціалістами служби у справах дітей Виконкому Тернівської районної у місті ради було здійснено 15.03.2022 року вихід за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що після смерті матері малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , опікується їх дядько [PERSON] . Відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні сина [PERSON] , належним чином не виконує батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, жодної матеріальної допомоги не надає , до служби у справах дітей з приводу повернення сина на виховання жодного разу не звертався. Зазначені обставини свідчать про байдуже ставлення батьком до своєї дитини та нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим звертаються до суду із вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року у справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, вважається належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . В свідоцтві про народження дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.9). До суду надано пояснення від [PERSON] в яких він зазначає, що його звідна сестра [PERSON] [INFO] померла. Малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають з ним та проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Повідомлений про те, що несе повну відповідальність за життя та здоров`я дітей (а.с.10). У відповідності до відповіді на лист СЛУЖБИ У СПРАВАХ ДІТЕЙ ВИКОНКОМУ ТЕРНІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ, СЛУЖБА У СПРАВАХ ДІТЕЙ ВИКОНКОМУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ повідомлила, що спеціалістами служби у справах дітей було неодноразово відвідано адресу ( [ADDRESS] ) [PERSON] , [INFO] , але потрапити до оселі не вдалося , двері ніхто не відчинив, були залишені повідомлення запрошення до служби у справах дітей , але він не звернувся та не надав жодних пояснень. Відповідно до матеріалів ВП № 3 [PERSON] характеризується незадовільно, веде аморальний спосіб життя, вихованням дитини не займається ( а.с.11). Згідно рапорту ДОП відділення поліції № 3 КРУП в ході проведення профілактичних заходів була відвідана адреса [ADDRESS] . В ході перевірки були опитані мешканці адреси [ADDRESS] , які пояснили, що громадянин [PERSON] , [INFO] , за вищевказаною адресою характеризується незадовільно, веде аморальний спосіб життя. Вихованням дитини громадянина [PERSON] не займається, дитина перебуває у місті Одеса з його братом ( а.с.12). Малолітній [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштований в сім`ю родича ( дядька) - [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . На [PERSON] , [INFO] , покладено відповідальність за здоров`я, психічний стан, фізичний та духовний розвиток дитини, її догляд та лікування, що підтверджується Наказом № 49/1 від 18.04.2022 року СЛУЖБИ У СПРАВАХ ДІТЕЙ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ( а.с.14). ОРГАНОМ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ВИКОНКОМУ ТЕРНІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ було надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 30; 32-33). Висновком ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ВИКОНКОМУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ№ 318 від 21.09.2022 року встановлено доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що [PERSON] не згоден з позбавленням його батьківських прав (а.с. 50). За правилами ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 статті 164 СК України визначено: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» проголошено: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судове засідання, належним чином повідомлений відповідач не з`явився, правом відзиву не скористався, пояснень та заперечень щодо позову не надав, що свідчить про його байдужість по відношенню до дитини, позивачем надано достатньо доказів в обґрунтування позовних вимог про те, що відповідач не дбає про фізичний розвиток і здоров`я дитини, не виконує батьківський обов`язок щодо виховання та матеріального утримання своєї дитини, захисту її прав та інтересів. Лише факт заперечення проти позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказана позиція зазначена в постанови Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо дитини [PERSON] , [INFO] , є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Приписами ч. 2, 3 ст. 166 СК України визначено: особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України встановлено: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення дитиною повноліття на користь майбутнього законного представника. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1984, 80 грн. (за вимогою про позбавлення батьківських прав - 992, 40 грн., за вимогою про стягнення аліментів - 992, 40 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved