Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

У січні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «БАРИН.» про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення грошових коштів за невиконання договору у розмірі 388 864 грн. 80 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послалась на те, що 08.07.2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «БАРИН.» укладено договір постачання товару № 0821/4, відповідно до якого відповідач зобов`язаний в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту оплати здійснити постачання товару позивач в кількості, номенклатурі, вказаними в Специфікації. Позивач сплатила 08.07.2021 року 42390 грн. в якості завдатку, що підтверджується відміткою на Специфікації (а.с. 8), виконавши частину свого обов`язку згідно з договором. Однак, в строк, встановлений договором (тобто до 08.08.2021 року), та станом на день подання цього позову відповідач не поставив товар позивачу в кількості та номенклатурі, які вказані в Специфікації відповідно до Договору, що підтверджується відсутністю підписаного акту приймання-передачі або товарної накладної, у зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст. 571, 611 ЦК України, позивач просить розірвати договір та стягнути з відповідача грошові кошти за невиконання договору, а саме завдатку в розмірі 42 390 гривні, додаткової суми у розміри завдатку 42 390 гривні та пеню за прострочення зобов`язання за період з 09.08.2021 до 31.12.2021 року (144 днів) в розмірі 3% від вартості послуги у сумі 304 084 грн. гривні 80 коп., що разом в сумі складає 388 864 грн. 80 коп. Ухвалою суду від 21.01.2022 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін та призначено судове засідання у справі на 28.03.2022 о 10-30 год. (а.с. 23). До судового засідання позивач та її представник не з`явилися, надали суду заяву від 28.11.2022 року про розгляд справи без їх участі (а.с. 46). Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомленнямсуду від 21.01.2022 року (а.с. 24), 27.05.2022 року (а.с. 26), 15.07.2022 року (а.с. 35) та 14.09.2022 року (а.с. 40)учасника повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночаснороз`яснено їх процесуальні права на подання відповідних заяв по суті справи у встановлені строки, однак конверт поштової кореспонденції повертається до суду за строком зберігання (а.с. 37 та 44). Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд розглянув справу в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 08.07.2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «БАРИН.» укладено договір постачання товару № 0821/4. Відповідно до пп. 3.1.1 п.3.1 Договору до обов`язків постачальника входить: в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту оплати здійснити постачання товару Покупцю в кількості, номенклатурі, вказаними в Специфікації. П. 4.1 та п. 4.2 визначено, що постачання товару здійснюється транспортом Постачальника на об`єкт Покупця, розміщений за адресою: [ADDRESS] , контактний телефон Покупця: [NUMBER] . Обов`язки Постачальника по строках постачання, номенклатурі, кількості та якості товару вважаються виконані з моменту підписання акту приймання-передачі або товарної накладної представниками Постачальника та Покупця. Специфікацією (додаток № 1 до Договору) визначено, в тому числі, що сторони встановили наступний порядок оплати товару: - 42 390 грн. в якості завдатку; - 28 000 грн. по факту постачання товару Покупцю і підписання акту приймання-передачі товару. На виконання умов Договору позивач здійснив 08.07.2021 року оплату (готівкою) в розмірі 42 390 грн., що підтверджується відміткою на Специфікації. Таким чином, сторонами було визначено в договорі порядок оплати товару, до якого входить зокрема необхідність внесення завдатку в розмірі 42 390 грн. При цьому загальна вартість товару складає 70 390 грн. Однак, в строк встановлений Договором (тобто до 08.08.2021 року), та станом на день подання цього позову відповідач не поставив товар позивачу в кількості та номенклатурі, які вказані в Специфікації до Договору, що відповідно підтверджується відсутністю підписаного акту приймання-передачі або товарної накладної. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Нормами статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Таким чином, оскільки позивачем були виконані зобов`язання за договором, а невиконання умов Договору сталося з вини відповідача, наявні правові підстави для розірвання договору та стягнення завдатку з відповідача на користь позивача в розмірі 42 390 грн., а також стягнення додатково суми у розмірі завдатку 42 390 грн. Також, позивач, в іншій частині своїх позовних вимог, посилається на ч. 1 та ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У частині п`ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 369/10006/17 (провадження № 61-35777св18) зроблено висновок по застосуванню частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та вказано, що вона поширюється на договори підряду та договори про надання послуг. Відповідно прострочення зобов`язань, що виникли із договору підряду або договору про надання послуг зумовлює нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) або в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. За встановлених у справі обставин можливо зробити висновок про неможливість застосування положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин, оскільки сплачені позивачем кошти є завдатком, який сплачений ним на виконання його обов`язків, передбачених договором поставки, а не платою за отримані послуги чи товар. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 84 780 грн. 00 коп. (завдаток 42 390 грн. + додаткова сума 42 390 грн.), то відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 847 грн. 80 коп. (1% від суми задоволених позовних вимог майнового характеру) та 992 грн. 40 коп. за вимогу немайнового характеру - щодо розірвання договору, що загалом становить 1 840 грн. 20 коп. Щодо вимог про стягнення з відповідача судових витрат, які за попереднім (орієнтовним) розрахунком позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 100 грн. (абз. 2 а.с. 5), суд дійшов висновку про відмову у їх розподілі, у зв`язку з відсутністю доказів їх понесення. На підставі викладеного та

Outcome: partial