Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (далі за текстом КП «Тернопільміськтеплокомуненерго») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» як виконавець та [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , як споживач уклали договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач зазначає, що в повному обсязі виконав свої зобов`язання та надав послуги з централізованого опалення відповідачу, однак відповідач зобов`язання у частині оплати послуг з централізованого опалення не виконала, внаслідок чого за період з 01.03.2016 до 01.05.2022 виникла заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення на загальну суму 44359,56 грн. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.03.2016 до 01.05.2022 у сумі 44359,56 грн. 05.09.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі на 05.10.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 05.10.2022 судове засідання відкладено на 08.11.2022 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. 08.11.2022 відмовлено у задоволені клопотання представника позивача про залучення співвідповідача. Судове засідання відкладено на 01.12.2022. У судовому засіданні 01.12.2022 представник позивача Дишкант М.Р. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Не заперечувала щодо здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Пояснила, що згідно з усталеною практикою бухгалтерського обліку кошти, оплачені відповідачем за надані послуги, перераховувались для покриття уже наявної заборгованості у хронологічному порядку. Вказала, що 01.04.2016 прийнято судове рішення, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення станом на 01.03.2016. У судове засідання 01.12.2022 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилась без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалась. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Частина 1 ст. 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг з централізованого опалення, та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та іншими нормативно-правовими актами України. Так, згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Учасниками правовідносин\~у сфері\~надання житлово-комунальних\~послуг є: 1)\~споживачі (індивідуальні\~та колективні); 2)\~управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Так, суд встановив, що 26.06.2013 КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» як виконавець та [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , як споживач уклали договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 4-7). Ураховуючи відсутність відомостей про те, що одна зі сторін повідомляла письмово другу сторону про відмову від договору, такий договір вважається продовженим та чинним станом на даний час. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Так, з актів подачі теплоносія на ввід внутрішньобудинкової системи опалення будинку КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» від 10.10.2016, 23.10.2017, 22.10.2018, 29.10.2019, 16.10.2020 та 17.10.2021 (а.с. 8, 9, 10, 11, 12, 13) вбачається, що позивач в опалювальний період з 2016 року до 2022 року надавав відповідачу послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . Указане свідчить про належне виконання позивачем зобов`язань за договором від 26.06.2013 та надання відповідачу у повному обсязі послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за які остання зобов`язувалась здійснювати оплату. Так, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Постановою Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, № 1171 від 31.03.2015 затверджено тарифи на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення (а.с. 15-16). Так само рішенням Тернопільської міської ради № 287 від 05.11.2018 встановлені КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» тарифи на послуги з централізованого опалення (а.с. 17). Указані тарифи відповідачем не оспорювались, скарги про неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань відповідач також не подавала. Разом з тим [PERSON] неналежним чином виконувала зобов`язання за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 26.06.2013. Так, з виписки про заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води № 13085 за особовим рахунком, який зареєстрований на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вбачається наявність заборгованості, яка за період з 01.03.2016 до 01.05.2022 становить 44359,56 грн (нараховано 52038,04 грн субсидії 7678,48 грн = 44359,56 грн) (а.с. 18). Також з вказаної виписки вбачається, що [PERSON] періодично здійснювала оплату за надані їй послуги з централізованого опалення. Загальна сума таких оплат за період з 01.03.2016 до 01.05.2022 становить 5471,20 грн. Однак, як пояснила представник позивача, такі кошти були зараховані у хронологічному порядку в рахунок погашення уже наявної заборгованості, яка виникла до 01.03.2016. Відповідно до абз. 3 п. 9 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 26.06.2013 за наявності у споживача заборгованості за надані послуги виконавець зараховує кошти, які надійшли від споживача, на погашення заборгованості у хронологічному порядку. Поряд з цим з відомостей, які наявні у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що 01.04.2016 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ, яким стягнуто з боржників, в тому числі і з [PERSON] , заборгованість станом на 01.03.2016 за послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . Указані обставини також підтверджуються випискою з особового рахунку та не заперечувались у судовому засіданні представником позивача. Так,\~відповідно до\~ст.\~1\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно зі\~ст.\~10\~закону України\~«Про виконавче\~провадження» заходами\~примусового виконання\~рішень є: 1)\~звернення стягнення\~на кошти,\~цінні папери,\~інше майно\~(майнові\~права),\~корпоративні права,\~майнові права\~інтелектуальної власності,\~об`єкти інтелектуальної,\~творчої діяльності,\~інше майно\~(майнові\~права)\~боржника,\~у тому\~числі якщо\~вони перебувають\~в інших\~осіб або\~належать боржникові\~від інших\~осіб,\~або боржник\~володіє ними\~спільно з\~іншими особами; 2)\~звернення стягнення\~на заробітну\~плату,\~пенсію,\~стипендію та\~інший дохід\~боржника; 3)\~вилучення в\~боржника і\~передача стягувачу\~предметів,\~зазначених у\~рішенні; 4)\~заборона боржнику\~розпоряджатися та/або\~користуватися майном,\~яке належить\~йому на\~праві власності,\~у тому\~числі коштами,\~або встановлення\~боржнику обов`язку\~користуватися таким\~майном на\~умовах,\~визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Відтак норми чинного законодавства передбачають порядок виконання судового рішення шляхом здійснення виконавчого провадження та вжиття примусових заходів, у тому числі, з метою стягнення з боржника присуджених судом сум заборгованості. При цьому за загальним правилом особа може виконати рішення суду добровільно з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження. Про виконання рішення суду в частині стягнення коштів боржником повинно бути забезпечено пред`явлення\~ оригіналу квитанції або платіжного документу про сплату грошових коштів у розмірі, визначеному рішенням суду. Разом з тим докази того, що сплачені відповідачем кошти у сумі 5471,20 грн є коштами, що відповідач добровільно сплатила на виконання судового рішення від 01.04.2016, позивач суду не надав. Відтак суду не надано докази, які б давали підстави вважати, що ці кошти сплачені відповідачем з призначенням інакшим, ніж оплата послуг за надані позивачем послуги за період з 01.03.2016 до 01.05.2022. При цьому положення абз. 3 п. 9 договору застосуванню у даному випадку не підлягають, оскільки як встановив суд вище, уся наявна у відповідача станом на 01.03.2016 заборгованість вже стягнута у судовому порядку. Невиконання указаного судового рішення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не дає підстав позивачу стягувати кошти, які вже присуджені судом до стягнення з відповідача, за рахунок платежів, здійснених відповідачем у подальшому для оплати послуг, наданих позивачем після винесення такого судового рішення. Відтак, приймаючи до уваги, що заборгованість [PERSON] за отримані послуги з централізованого опалення за період з 01.03.2016 до 01.05.2022 становить 44359,56 грн, а також те, що за вказаний період [PERSON] перерахувала на рахунок позивача кошти у сумі 5471,20 грн, суд доходить висновку, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем за указаний період становить 38888,36 грн (44359,56 грн - 5471,20 грн = 38888,36 грн). За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2481 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1574 від 12.07.2022 (а.с. 19). Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 38888,36 грн, що становить 87,67 % від заявленої суми, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 87,67 % судового збору у сумі 2175,09 грн, а 12,33 % судового збору у сумі 305,91 грн необхідно покласти на позивача.

Outcome: partial