Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач \~звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором-купівлі продажу від 05.09.2022. Під час укладення зазначеного договору, від продавця вона дізналася, що в квартирі зареєстроване місце проживання відповідача. Продавець квартири [PERSON] їй пояснила, що квартиру [ADDRESS] , вона придбала у відповідача 13.07.2001. Проте, що відповідач був зареєстрований в цій квартирі, [PERSON] не знала, будь-яких домовленостей між нею та [PERSON] про його реєстрацію у квартирі [ADDRESS] або його проживання, не було. Вказує, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2002 року, що також підтверджує те, що продаж зазначеної квартири було здійснено його представником за довіреністю, яка була оформлена і видана в Тель-Авіві у зв`язку з проживанням там відповідача. Посилаючись на наведене, просить суд, визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 31.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. У визначений ухвалою строк відзиву від відповідача до суду не надходило. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала та просила задовольнити з наведених у позовній заяві підстав, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Як визначено у частині першій\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України Заслухавши пояснення представника позивача, допитаної в якості свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке. Позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13). З копії інформації про осіб, які задекларували або зареєстрували своє місце проживання (перебування) в житлі від 07.09.2022 вих. № 29266 випливає, що відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою (а.с.20). За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації 13.11.1996. Факт не проживання [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання підтверджується довідкою Луцького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Волинській області від 21.03.2022 № 30342/50/04-22 (а.с. 21). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила факт не проживання [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання тривалий час. За змістом\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із частиною третьою\~статті 319 Цивільного кодексу України\~усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований у квартирі позивача, однак спірною квартирою не користується, не бере участі в її утриманні та оплаті комунальних послуг, оскільки відчужив її ще в 2001 році. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою та проживанні в ній, про поважність причин відсутності понад двадцяти років, наявність між нею і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. З врахуванням вищенаведених норм закону та, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved