Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] , та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . У них різні характери та протилежні погляди на шлюб та сім`ю, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до того, що їх сім`я розпалася та існує тільки формально. З червня місяця 2022 року вони разом не проживають та не ведуть спільного господарства, припинили будь-які шлюбні відносини. [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час вона не працює, перебуває у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто до [INFO] , відтак знаходиться у скрутному матеріальному становищі та потребує допомоги, однак відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість сплачувати аліменти на її утримання, так як є фізично здоровим, працездатним, інших утриманців не має. Домовленості про добровільне надання допомоги на її утримання з відповідачем не досягнуто, а тому вона звертається з даним позовом до суду. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.\~174\~ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2022 року головуючим суддею визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 9/ Ухвалою Стрийського\~міськрайонного суду\~Львівської області\~від 03.10.2022\~позовну заяву\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів\~на утримання\~дружини до\~досягнення дитиною\~трирічного віку\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у справі.\~Розгляд справи\~постановлено проводити\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням (викликом)\~сторін.\~Судове засідання\~для розгляду\~справи по\~суті призначено\~на 19.10.2022. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 10/. Розгляд справи по суті відбувся 21.11.2022 без участі сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Її представник адвокат Турчин Ю.І. подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду повторно не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.11.2019 у Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 413 /а.с. 5/. Також судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.01.2022 /а.с. 6/ Відповідно до довідки № 97, виданої ЦНАП виконавчого комітету Стрийської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з позивачкою [PERSON] в [ADDRESS] /а.с. 7/. Згідно з довідкою № 358 від 22.08.2022, виданою ПрАТ «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар», [PERSON] працює в ПрАТ «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» на посаді мікробіолог виробничо-аналітичної лабораторії з 09.08.2018 і перебуває у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відпустку надано з 22.03.2021 по 13.01.2024 (наказ № 003-вн від 19.03.2021) /а.с. 8/. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з бажанням позивачки отримувати аліменти на свої утримання до досягнення дитиною трьох років. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст.\~75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд виходить з положень ст. 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Суд звертає увагу, що у Сімейному кодексі\~України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. При цьому, суд при прийнятті рішення враховує прожитковий мінімум та кошти, що необхідні на життєві потреби особи. Слід зазначити, що аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Суд при прийнятті рішення в кожному конкретному випадку має виходити із матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що позивачка на даний час перебуває у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, має на утриманні малолітню дитину, [INFO] , відтак потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що позивачка перебуває у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дочкою [PERSON] до досягнення нею трирічного віку, не має інших засобів до існування, перебуває в скрутному матеріальному становищі, так як перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Самбірської районної військової адміністрації як одержувач допомоги при народженні дитини [PERSON] та отримує щомісячну одноразову допомогу в розмірі 860 грн, а також з урахуванням матеріального становища відповідача, який є особою молодого, працездатного віку, інших аліментних зобов`язань не має, суд дійшов переконання, що позовні вимоги про стягнення аліментів слід задовольнити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 вересня 2022 року і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, яким надано правову оцінку в ході розгляду справи, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку слід задовольнити повністю з урахуванням встановлених судом обставин. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн та судового збору, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст.\~141\~ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 992,40 грн. Додатком № 1 до договору № 17/22 від 20.09.2022 визначено вартість юридичних послуг, наданих на виконання договору № 17/22, укладеним між Адвокатським об`єднанням «ГТ Правовий захист» та [PERSON] . Відповідно до акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 17/22 від 20.09.2022 Адвокатське об`єднання «ГТ Правовий захист» надавало юридичні послуги позивачці [PERSON] відповідно до переліку на суму 4500 грн. Відповідно до звіту про виконану роботу за надання правової допомоги згідно з Договором про надання правової допомоги № 17/22 від 20.09.2022 Адвокатське об`єднання «ГТ Правовий захист» надало юридичні послуги позивачці [PERSON] відповідно до переліку на суму 4500 грн. Згідно з рахунком № 17/22 від 22.09.2022 [PERSON] повинна сплатити 2500 грн за надання юридичних послуг згідно з Договором про надання правової допомоги № 17/22 від 20.09.2022. Відповідно до квитанції № 205 від 22.09.2022 [PERSON] сплатила 2500 грн за надання юридичних послуг на підставі договору № 17/22 від 20.09.2022. Згідно з рахунком № 17/22 від 20.10.2022 [PERSON] повинна сплатити 2000 грн за надання юридичних послуг згідно з Договором про надання правової допомоги № 17/22 від 20.09.2022. Відповідно до квитанції № 87 від 20.10.2022 [PERSON] сплатила 2000 грн на рахунок АО «ГТ Правовий захист» за надання юридичних послуг на підставі договору № 17/22 від 20.09.2022. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивачки надано: квитанцію № 205 від 22.09.2022, відповідно до якої [PERSON] сплатила 2500 грн на підставі договору № 17/22 від 20.09.2022; квитанцію № 87 від 20.10.2022, відповідно до якої [PERSON] сплатила 2000 грн на рахунок АО «ГТ Правовий захист» за надання юридичних послуг на підставі договору № 17/22 від 20.09.2022; акт та звіт виконаних робіт за договором № 17/22 про надання правової допомоги від 20.09.2022, договір № 17/22 про надання правової допомоги від 20.09.2022 з додатком № 1 до нього, а тому витрати за надану професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн є підставними та підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved