Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

25.02.2020 року до суду надійшла вказана позовна заява та була розподілена судді Кондратенко О.О. Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи №01-08-855 від 30.09.2020 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 30.09.2020 року в провадження судді Притули Н.Г. надійшла зазначена цивільна справа. В позовних вимогах, з урахуванням залучених співвідповідачів, позивач просить виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Вимоги обґрунтовані тим, що Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» затверджено перелік підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій, згідно з додатками 1-10 до цього розпорядження. Так, відповідно до зазначеного додатку будинок [ADDRESS] передано до сфери управління Шевченківської РДА. Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.02.2011 року №80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» (попередня назва балансоутримувача) зазначений будинок закріплений за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на праві господарського відання. Відповідно до Статуту комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (надалі - Позивач) створене з метою забезпечення професійного управління комунальним житловим фондом, ефективної експлуатації жилих та нежилих приміщень, будинків, споруд, об`єктів благоустрою та іншого майна територіальної громади м. Києва y Шевченківському районі. Позивач є балансоутримувачем в частині переданого йому майна комунальної власності Шевченківського району м. Києва та згідно своїх статутних положень відповідає за збереження та належне використання житлового та нежитлового фонду. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07.06.2018 № 981 квартира [ADDRESS] зарахована до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передана до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. В свою чергу, розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.06.2018 № 329 зазначена квартира закріплена на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». 21.08.2018 на квартиру [ADDRESS] зареєстровано право власності за Територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради. Наразі встановлено факт незаконного використання квартири [ADDRESS] , а саме, проживання в ній без належних правових підстав громадян [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . А тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача не з`явився направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, відзив на заявлені вимоги до суду не направили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві, тому суд на підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України ухвалив про слухання справи у відсутність сторін та заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» затверджено перелік підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій, згідно з додатками 1-10 до цього розпорядження. Так, відповідно до зазначеного додатку будинок [ADDRESS] передано до сфери управління Шевченківської РДА. Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.02.2011 року №80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» (попередня назва балансоутримувача) зазначений будинок закріплений за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на праві господарського відання. Квартира [ADDRESS] перебуває у власності Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради та в управлінні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Стаття 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК України). Відповідно до частин першої та третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР). У частині першій статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право кожної особи на повагу до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі не надали суду доказів на підтвердження законності проживання в квартирі [ADDRESS] . Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідачі користуються квартирою [ADDRESS] без відповідної правової підстави, тобто самовільно зайняли вказане жиле приміщення, право власності на квартиру зареєстроване за Територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради, тому позов підлягає задоволенню та відповідачі підлягають виселенню без надання їм іншого житлового приміщення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved