Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

09 грудня 2021 року та уточнено 28 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків. Позовна заява мотивована тим, що 29 листопада 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усну домовленість про виготовлення 60 вуликів для пасіки, належної позивачу разом з дружиною [PERSON] 01 грудня 2021 року після узгодження усіх питань для виготовлення вуликів, позивачем було перераховано на належну [PERSON] карту ПриватБанку № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 6000 грн, та 22 березня 2021 року перераховано другий платіж на суму 35000 грн. Через деякий час [PERSON] перестав виходити на зв`язок, замовлення вчасно виготовлено не було, після чого позивач звернувся до його батька [PERSON] , та останній написав розписку якою зобов`язався повернути грошові кошти в розмірі 35000 грн до 30.06.2021. Станом на теперішній час зобов`язання не виконано. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 422,88 грн станом на 23.11.2021 за наступної формулою: 35000 грн (сума заборгованості) х 3 % : 100% х 147 (кількість днів) : 365 (кількість днів у році) = 422,88 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно розписки від 31.05.2021 [PERSON] одержав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 35000 грн, які зобов`язався повернути протягом 30 днів (а.с.32). Станом на теперішній час відповідачем не повернено позивачу суму боргу. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Відповідно до вимог статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша\~стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника. Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики та строк її повернення. Відповідно до розписки від 31.05.2021, позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання відповідачем виконано не були. Відповідно до постанови Верховного суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем та кошти, отримані у позику, не повернуті, у зв`язку із чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу.\~ Зі змісту статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем визначено 3 % річних від простроченої суми станом на 23.11.2021 в розмірі 422,88 грн (35000 грн (сума заборгованості) х 3 % : 100% х 147 (кількість днів) : 365 (кількість днів у році) = 422,88 грн). Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення позики та 3 % річних від простроченої суми боргу є правомірними, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2021 рік, складала 908 грн, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~Згідно вимог статті 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з договору про надання юридичних послуг № 18112102 від 18.11.2021, акту надання послуг від 02.12.2021, квитанцій до прибуткового касового ордера від 18.11.2021, та від 02.12.2021, позивачу було надано наступні послуги правової допомоги: ознайомлення з матеріалами справи, правовий аналіз та вироблення правової позиції по справі, надання правових консультацій, складення позовної заяви. Вартість наданих послуг оцінено в розмірі 4000 грн (а.с.34-36). З урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що ціна наданих адвокатом послуг не була доведена належним чином на заявлену суму, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial