Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

17.10.2022 [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, яку уточнила 28.10.2022. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що їй, її матері [PERSON] та її бабі [PERSON] , на підставі договору міни від 11.07.1997, укладеному на Придніпровській товарній біржі, належить кожній по 1/3 частки квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.07.2006 визнано за позивачем [PERSON] та [PERSON] за кожною по 1/6 частки квартири [ADDRESS] , у з в`язку з прийняття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частку квартири [ADDRESS] (1/3 частка належить їй згідно договору міни від 11.07.1997, а 1/6 належить їй згідно рішення Тенівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.07.2006). Заповіту немає. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення. Інших спадкоємців немає. На час відкриття спадщини позивач була зареєстрована та постійно проживала зі спадкодавцем, а тому спадщину прийняла фактично. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після баби [PERSON] померлої, [INFO] , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір міни, який був укладений на товарній біржі не був нотаріально посвідчений. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати дійсним договір міни нерухомого майна від 11.07.1997, укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Приватним підприємством «Євроаптека-Сервіс», від імені якого діяв директор Костенко Віталій Георгійович, зареєстрований у Криворізькій філії Придніпровської товарної біржи за реєстраційним номером 170-Н/97, а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , у зв`язку з прийняттям спадщини після баби [PERSON] , померлої [INFO] , як за спадкоємцем за правом представлення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишає на розсуд суду за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору міни від 11.07.1997, належить кожній по 1/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.12). [INFO] [PERSON] померла (а.с.21). Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.07.2006 визнано за позивачем [PERSON] та [PERSON] за кожною по 1/6 частки квартири [ADDRESS] , у з в`язку з прийняття спадщини після [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.23, 24). [INFO] \~ [PERSON] \~померла (а.с.22). Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивач [PERSON] , яка є спадкоємцем за правом представлення, спадщину прийняла фактично, оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала з [PERSON] , померлою [INFO] (а.с.26). Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після баби [PERSON] померлої, [INFO] , позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір міни, укладений на товарній біржі, не був нотаріально посвідчений. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст.49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом. За змістом ст.ст.128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди. Відповідно до ст.241 ЦК УРСР, за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Так, право укладати договори купівлі-продажу (міни) і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року згідно ч.2 якої - угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Міністерство юстиції України за №17-12-44 від 10 квітня 1998 року роз`яснило, що угоди, укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. Положеннями ст.47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Договір міни повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 Кодексу). Договір міни квартири підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно п.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів міни, зареєстрованих біржою. Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. При цьому, згідно ст.ст.227, 241, 242 ЦК України (в редакції 1963 року), договір міни повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна із сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Тим часом, у відповідності зі ст.15 ЗУ «Про товарну біржу», біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч.1 ст.128 ЦК УРСР), а у відповідності до ст.153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Як вбачається зі змісту укладеного договору міни від 11.07.1997, сторони за договором - уклали даний договір, здійснили міну належного їм на праві власності нерухомого майна. Сторонами усі умови за договором виконані. Оскільки, сторони домовилися про всі істотні умови договору міни об`єктів нерухомості, виконання договору відбулося, тому суд вважає необхідним зазначену угоду визнати дійсною. Таким чином, за наявності належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог [PERSON] , суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved