Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина - [PERSON] , [INFO] , в обґрунтування зазначивши наступне. З вересня 2010 року вона та відповідач [PERSON] почали проживати однією сім`єю без укладення шлюбу. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON] . Фактично шлюбні стосунки було припинено з липня 2012 року і з того часу вони проживають окремо, а дитина проживає з нею. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже вісім років, він не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. Також в спілкуванні з нею син про батька нічого не питає та не цікавиться. З липня 2012 року вони з сином проживають окремо від біологічного батька дитини у двокімнатній квартирі. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною та батьками склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина знаходиться на обліку в Канівській ЦРЛ, йому вчасно проведені профілактичні щеплення, проводилися регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я задовільний. Нагляд за здоров`ям дитини також здійснює лише вона, а батько дитини участі у догляді за здоров`ям сина не приймає. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Канівської міської ради від 29 листопада 2019 року відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] та встановлено, що батько дитини долею дитини та його станом здоров`я не цікавиться, участі у вихованні не приймає, з сином не спілкується. Враховуючи інтереси дитини, комісія зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітнього сина [PERSON] . Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно сина - [PERSON] , [INFO] . Судові витрати просить покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача - адвоката Шишки Р.І., у якій просить суд справу слухати у його відсутність та у відсутність його довірителя, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, раніше направив на адресу суду заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи служби у справах дітей Уманської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд справу слухати у відсутність представника, позовні вимоги підтримують та просять суд позов задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, та врахувавши позицію сторін вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Актовий запис про народження № 45 від 22 лютого 2012 року. Вказаний актовий запис зроблено у відповідності до вимог ст. 126 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження сформованого 11 жовтня 2018 року за № 00021183333, наданим Канівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Згідно довідки житлово-будівельного кооперативу [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . При обстеженні вказаного помешкання депутатом Канівської міськради Корнієнком О.В., проведеного на підставі заяви [PERSON] , встановлено, що сім`я, а саме [PERSON] та її син [PERSON] , 2012 року народження, який знаходиться на утриманні матері, проживає у двокімнатній квартирі. Санітарно-гігієнічні умови нормальні, квартира обладнана усім необхідним (газ, водопостачання, централізоване опалення, каналізація, ванна), для розвитку та виховання дитини створені всі умови. У кімнаті є дитяче ліжко, особисте місце для навчання, шкільне приладдя, планшет, відповідна дитяча література, цікаві ігри для розвитку, шафа для дитячого одягу, спортивний куточок та сучасний телевізор. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Канівської міської ради від 29 листопада 2019 року, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , таке рішення буде відповідати інтересам дитини. Такий висновок комісією зроблено на підставі встановлених обставин, а саме: дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка займається його вихованням та утриманням, приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, піклується про його здоров`я, фізичний та інтелектуальний розвиток, створює належні умови для його проживання та навчання. Батько дитини [PERSON] проживає окремо, за адресою: [ADDRESS] , взагалі не приймає участі у житті та вихованні сина, не приїздить, не спілкується в телефонному режимі, навіть на дні народження сина він його ніколи не вітав, жодного разу не відвідував дитячий садок, у якому перебував син та навчальний заклад, де на цей час навчається дитина, матеріальної допомоги на утримання не надає. Оскільки батько дитини проживає в іншій адміністративно-територіальній одиниці, службою у справах дітей були направлені листи до служби у справах дітей Уманської районної державної адміністрації за його місцем проживання. З отриманої відповіді стало відомо, що [PERSON] на цей час ніде не працює, характеризується негативно за місцем проживання, зловживає спиртними напоями, постійно конфліктує з батьками. Громадський порядок в с. Собківка порушує. В 2012 році за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на нього було накладено стягнення у виді 30 годин громадських робіт за вчинення насильства в сім`ї. З вересня 2015 року по травень 2018 року [PERSON] відвідував дитячий садок «Зайчик». З характеристики, наданої закладом, стало відомо, що дитина розвинута за віком, цікавиться природою, має інтерес до творчої роботи. За період відвідування дитячого садка, дитиною опікувалася тільки мати [PERSON] та бабуся [PERSON] . З документів, наданих при оформленні дитини в садок, вбачається, що його батьком є [PERSON] , але він ніколи не відвідував садок, вихованням дитини не займався, вихователі групи ніколи батька [PERSON] не бачили. Коли [PERSON] досягнув шестирічного віку, у вересні 2018 року, розпочав навчання у Канівській гімназії імені Івана Франка. На цей час [PERSON] є учнем 2 класу Канівської гімназії імені Івана Франка. З характеристики та довідки навчального закладу стало відомо, що мати постійно підтримує зв`язок з класним керівником, бере участь у житті класу, здійснює оплату за харчування, навчальні посібники та шкільне приладдя. З батьком [PERSON] вчителі не знайомі, тому що він ніколи, протягом навчального року, не відвідував у школі свого сина, не цікавився інтересами дитини. Інформацією голови ЖБК № 9 «Квант» від 27.09.2019 підтверджується те, що батько [PERSON] не відвідує сина, проживає на відставні, не приймає участі у його вихованні, не турбується про сина. Вказаний висновок комісії затверджений рішенням виконавчого комітету Канівської міської ради № 356 від 04.12.2019 року, що підтверджується витягом із цього рішення. Крім того, позивачем надано до суду характеристики [PERSON] , 2012 року народження, як на вихованця дошкільного закладу «Зайчик» та як на учня Канівської гімназії імені Івана Франка, згідно яких [PERSON] характеризується позитивно, як активний, розвинутий, товариський, вихований тощо. Дитиною займається мати [PERSON] , про батька відомо лише із документів, будь-якої участі у житті хлопчика батько [PERSON] не приймає, не цікавиться життям та навчанням дитини, жодного разу не відвідував ні дошкільний заклад, ні навчальний. Згідно довідки, виданої директором Канівської гімназії імені Івана Франка Канівської міської ради Черкаської області 21.10.2019 за № 78, син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , навчається у вказаній гімназії з 01.09.2018. Батько дитини жодного разу за весь період навчання не з`являвся до школи, не цікавився навчанням та інтересами дитини. Контактів з адміністрацією, класоводом не підтримував. Згідно постанови головного державного виконавця Уманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Лимарченко В.М. від 04.12.2019 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 697/2084/19, виданого 30.09.2019 Канівським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2019 року до повноліття дитини. Інформації про наявність чи відсутність заборгованості по сплаті аліментів суду не надано. За місцем проживання та реєстрації: [ADDRESS] , [PERSON] характеризується негативно, не працевлаштований, зловживає алкогольними напоями, постійно конфліктує з батьками, порушує громадський порядок в селі, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Позбавлення особи батьківських прав є винятковою мірою, що тягне за собою відповідно до ст. 166 СК України надзвичайні правові наслідки як для батьків, так і для дітей. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц. Згідно з ч.1 ст. 18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку. В усіх діях щодо дітей суди, адміністративні чи законодавчі органи, повинні першочергова приділяти увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України», «М.С. проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. При вирішенні судом вимог позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дітей, бажання спілкуватися і брати участь у їх вихованні. Викладені вище факти свідчать про те, що відповідач не бажає приділяти синові увагу, спілкуватися з ним, брати участь в його вихованні, тобто можна стверджувати, що він свідомо, умисно нехтує своїми батьківськими обов`язками. При визначенні найкращих інтересів дітей в кожній справі необхідно враховувати наступне: інтересам дітей найкраще відповідає збереження її зв`язку із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності їх вини. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», а також практики Європейського суду з прав людини, суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та невиконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Судом враховується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи доведено сукупністю належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які могли б бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно його неповнолітніх дітей. У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку, що відповідач внаслідок своєї винної поведінки дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що вказує на порушення прав дитини, а тому суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] і таке рішення буде відповідати інтересам дитини, сприяти її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Outcome: approved