Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про визнання заповіту своєї матері [PERSON] , посвідченого 13.03.2001 року Третьою Сімферопольською державною нотаріальною конторою Автономної Республіки Крим, складеного на ім`я [PERSON] , нікчемним. Зазначила, що [INFO] в місті Тернопіль Тернопільської області померла її мати [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на належне спадкодавцю нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Позивач спадщину після смерті матері прийняла, направивши на адресу Коростенської міської нотаріальної контори відповідну заяву. Під час спілкування з працівниками нотаріального органу отримала інформацію про наявність заповіту, складеного матір`ю у 2001 році на ім`я племінника [PERSON] , яким заповіла йому все належне їй майно. 20.10.2020 року [PERSON] прийняв спадщину, направивши до Коростенської міської нотаріальної контори відповідну заяву. Позивачка заявила вимогу про визнання заповіту нікчемним з підстав, передбачених ст.203, 215, 216, 236, 1248, 1257 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що заповіт мав бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом, однак складений матір`ю позивача заповіт не містить інформації про те, що він прочитаний заповідачем вголос. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, оскільки проживає на непідконтрольній Україні території (АРК Крим), з якою відсутнє поштове сполучення, в судове засідання не прибув, відзиву та інших клопотань не подав. Від Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області надійшла заява про проведення судового розгляду без представника нотаріальної контори. Коростенська міська державна нотаріальна контора направила до суду копію витребуваної спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Вислухавши пояснення представника позивача та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо дійсності заповіту, посвідченого 13.03.2001 року Третьою Сімферопольською державною нотаріальною конторою Автономної Республіки Крим. При вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу в редакції 2003 року, які були чинні на час складання та посвідчення оспореного заповіту. Згідно ст.524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Частиною 1 ст.534 ЦК України передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Вимоги, яким має відповідати заповіт, посвідчений до 01.01.2004 року, передбачені ст.541 ЦК України, згідно якої заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Отже, вимогами, яким має відповідати оспорений заповіт, - є письмова форма, зазначення місця і часу його складення, особисте підписання заповідачем, нотаріальне посвідчення. Укладений [PERSON] заповіт, посвідчений 13.03.2001 року Третьою Сімферопольською державною нотаріальною конторою Автономної Республіки Крим, на користь [PERSON] відповідає вказаній нормі ЦК України: складений в письмовій формі, в ньому зазначено місце (м.Сімферопіль АРК) та час (13.03.2001 року 11.35 год.) його складання, містить особистий підпис заповідача, нотаріально посвідчений (державний нотаріус Третьої Сімферопільської державного нотаріальної контори АРК Юшкевич В.Е., реєстр №3-645). Вимог щодо прочитання заповіту заповідачем вголос перед його підписанням чинна на той час норма цивільного закону не містила. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, що заповіт [PERSON] від 13.03.2001 року на користь [PERSON] є нікчемним, як складений з порушенням норм чинного законодавства, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed