Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області суду з позовом до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 25 липня 1998 року у Відділі державної реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про одруження - Серія [NUMBER] . У зв`язку з чим [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON] . Із початку вступу в шлюб сімейне життя позивачки та відповідача складалось добре. Але останні роки сімейного життя між [PERSON] та [PERSON] погіршилось. Несумісність у характерах, різні погляди на життя, відношення до роботи - все це в кінці-кінців стало причинами постійних сварок між подружжям. Від спільного шлюбу позивачка та відповідач мають доньку [PERSON] ( [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] ) та доньку [PERSON] ( [INFO] , паспорт № [NUMBER] , виданий орган 2110). Позивачка вказує, що примирення та збереження шлюбу між сторонами не є можливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки, щоб розвиватись фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенню здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. На даний час позивачка та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Зазначає, що після багатьох спроб зміцнити сім`ю, налагодити взаємостосунки, позивачка та відповідач зрозуміли, що можливості зберегти між ними шлюбу немає. Рішення про розірвання шлюбу позивачка прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з відповідачем надалі немає змісту. Відповідач наразі влаштовує своє особисте життя, має нові стосунки. Просить суд не надавати строк на примирення. На підставі вищевикладеного, прошиють суд розірвати шлюб між [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), свідоцтво про одруження - Серія [NUMBER] та змінити прізвище позивачки [PERSON] ( [INFO] ) на дошлюбне [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Від її представника адвоката Шаранича С.С. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Судове засідання у справі було призначене на 23.11.2022 року на 15 год. 50 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №341 від 25.07.1998. Від шлюбу у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянки України серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянки України № [NUMBER] , орган, що видав 2110. Як стверджує позивачка, примирення та збереження шлюбу між сторонами не є можливе з підстав, а перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки, щоб розвиватись фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенню здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Відповідно до ч. 1 ст. 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Крім того, статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка, крім іншого, просила суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Зі свідоцтва про одруження серії серія [NUMBER] видане 25.07.1998 року, слідує, що позивач мала до одруження прізвище « [PERSON] ». З огляду на вищенаведене, суд вважає, що ця позовна вимога також підлягає задоволенню. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved