Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

16 серпня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить: - розірвати шлюб з [PERSON] та залишити проживати з нею малолітніх дітей; - стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,0 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; - стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 2000,0 гривень до досягнення дітьми трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Як підставу позову зазначила, що 20.01.2018. зареєструвала шлюб з [PERSON] .. Від шлюбу є син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує,\~що сумісне\~життя з\~відповідачем не\~склалося в\~зв`язку\~з відсутністю\~взаємного порозуміння,\~різних поглядів\~на шлюб\~та сім`ю.\~Протягом останнього\~тривалого часу\~шлюбні відносини\~з [PERSON] фактично припинені, оскільки припинено сумісне проживання, сімейний бюджет відсутній, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. Вважає, що причини, які спонукали наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя суперечитиме їхнім інтересам. На примирення з відповідачем не згодна, оскільки конфлікт не є тимчасовим. Крім цього зазначає, що відповідач участі у забезпеченні дітей не приймає, з власної ініціативи самоусунувся від виконання обов`язків. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Окрім того, так як вона до трьохрічного віку дитини знаходиться у відпустці по догляду за нею, а відтак власного доходу не має, ніде не працює, їй необхідні кошти на своє утримання, її родичі такої допомоги надати не можуть через їх відсутність, однак відповідач зобов`язаний надати матеріальну допомогу передбачену законодавством. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою суду від 29.08.2022 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків тривалістю п`ять днів з дня вручення ухвали. Ухвала суду виконана. Недоліки усунено. 12.09.2022 направлявся запит щодо [PERSON] про уточнення зареєстрованого місця проживання. Станом на 03.10.2022 відповідь не отримано. 03.10.2022 повторно направлявся запит щодо [PERSON] про уточнення зареєстрованого місця проживання. Станом на 12.10.2022 відповідь не отримано. Ухвалою суду від 12.10.2022 відкрито провадження, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 31.10.2022. Станом на 21.11.2022 відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. У наданій ухвалі час від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилась. Надавши заяву зазначила, щоб розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позові. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився. На адресу\~останнього місця\~проживання відповідача\~ [PERSON] \~неодноразово надсилалась\~поштова кореспонденція\~суду,\~яка поверталась\~із зазначенням,\~що адресат\~відсутній за\~вказаною адресою.\~Крім судових\~викликів,\~відповідно до статті 128 ЦПК України відповідач повідомлений через оголошення на сайті судової влади України від 02.11.22, про причину своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до пунктів 1, 4 частини 8 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Зі згоди\~позивача\~суд\~ ухвалює\~\~рішення\~при заочному\~розгляді\~справи,\~що\~відповідає\~положенням ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК\~України. \~Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 20.01.2018 сторони зареєстрували шлюб у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] /а. с. 8/. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області /а. с. 9/: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Галицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ /а. с. 10/ та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Галицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ /а. с. 9/. Відповідно до довідок № № 31, 32, 33, 34 від 04.02.2021, виданих Галицькою міською радою про зареєстрованих у житловому будинку осіб, позивач з малолітніми дітьми проживають за адресою: по [ADDRESS] /а. с. 12-15/. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за інформацією позивача на даний час знаходиться у ЗСУ, є працездатним, аліменти на користь інших осіб не сплачує, будь-яких стягнень на користь третіх осіб за виконавчими документами не здійснює, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та на утримання матері, яка на цей час знаходиться у декретній відпустці. Положеннями\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до\~ст. 112 Сімейного кодексу України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін спільних дітей, суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ст. ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до\~статті 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище сторін. На підставі викладеного, вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання дружини, суд бере до уваги працездатність чоловіка, який офіційно не працевлаштований, однак може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини у розмірі 2000 грн. щомісяця. Оцінивши вищевказані докази у їх сукупності, суд вважає такий розмір аліментів достатнім та таким, що не поставить мати з дитиною, а також відповідача, у скрутне матеріальне становище. У відповідності до ч. 1\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимогам ч. 1-3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ст. 184 СК України). Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання трьох дітей у розмірі по 3000,0 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991, яка набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 992,40 гривень. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved