Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Представник позивача адвокат Цебрик Л.В. в інтересах [PERSON] звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до Карпатського біосферного заповідника, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.08.2018\~р.\~відповідач уклав\~з позивачем\~договір про\~повну матеріальну\~відповідальність ще\~до укладення\~трудового договору.Згідно\~вказаного договору\~(п.\~1)\~позивач як\~працівник (інспектор\~з охорони\~природно-\~заповідного фонду\~1-ї\~категорії Марамороського\~природоохоронного науково-дослідного\~відділення Карпатського\~біосферного заповідника):виконує\~роботу з\~охорони ввіреногооб`їзду,\~безпосередньо пов`язану\~зі збереженням\~заповідних комплексів\~та наявних\~матеріальних цінностей\~відділення;приймає\~на себе\~повну індивідуальну\~матеріальну відповідальність\~за забезпечення\~збереження ввірених\~йому адміністрацією\~матеріальних цінностей\~та зобов`язується:дбайливо\~ставитися до\~переданихйому на\~збереження чи\~для інших\~цілей матеріальних\~цінностей;\~своєчасно повідомляти\~адміністрацію про\~всі обставини,\~що загрожують\~забезпеченню збереження\~ввіренихйому матеріальних\~цінностей.16.08.2018\~р.\~позивача прийняли\~на роботу\~на посаду\~інспектора з\~охорони природно-\~заповідного фонду\~1-ї\~категорії Марамороського\~природоохоронного науково-дослідного\~відділення Карпатського\~біосферного заповідника.Згідно\~Розділу II\~Посадової інструкції\~інспектора з\~охорони природно-заповідного\~бонду 1-ї\~категорії інспектор:\~особисто відповідає\~за збереження\~на території\~обходулісової фауни,\~наявних рослинних\~угрупувань,\~типів природних\~середовищ,\~інших об`єктів\~живої та\~неживої природи;здійснює\~державний контроль\~за дотриманням\~встановленого режиму\~на території\~обходу та\~інших закріплених\~за ним\~територіях; забезпечує цілісність та утримання в належному стані ввіреного майна та інших матеріальних цінностей в обході. В Розділі IV Посадової інструкції зазначено, що за несвоєчасне або не добросовісне виконання своїх службових обов`язків, за порушення трудової та виробничої дисципліни інспектор притягується до відповідальності згідно трудового законодавства. 30.05.2022 року комісія склала Акт службового розслідування. Згідно Акту відповідач провів службове розслідування, за наслідками якого склав Акт службового розслідування від 30.05.2022 року. Водночас відповідач не надав позивачукопії усіх матеріалів службового розслідування, на підставі яких складно вказаний Акт. Представник позивача надіслав відповідачу адвокатський запит з вимогою надати копії усіх документів службового розслідування.24.05.2022 року згідно Акту службового розслідування у вихідний для позивача день тобто в позаробочий день (сторінка 3 абзац 1 Акту) позивач в числі інших працівників відповідача, завантажив на автомобіліпорубні залишки загальною кількістю 12 м куб. з лісосіки Марамороського ПНДВ, квартал 1. виділ 39, 40, які залишилися в результаті очищення лісосіки. Територія виділів 39, 40 кварталу 1 Марамороського ПНДВ входить до складу обходу № 1, який переданий під охорону інспектору з охорони ПЗФ 1 кат. Папаризі П.І.та входить до складу природоохоронної дільниці № 1, яка закріплена за майстром з охорони природи [PERSON] 24.05.2022 року відповідач видав наказ №120 «Про проведення службового розслідування». 31.05.2022 рокувідповідач звільнив позивача з роботи з 02.06.2022 р. наказом Карпатського біосферного заповідника № 132-к від 31.05.2022 року.Згідно вказаного наказу [PERSON] було звільнено з роботи 02.06.2022 року з посади інспектора з охорони природно-заповідного фонду 1-ї категорії Марамороського природоохоронного науково-дослідного відділення Карпатського біосферного заповідника на підставі п. 2 ст. 41, ст. 147-149 КЗпП України, Акту службового розслідування від 30.05.2022 року у зв`язку із вчиненням винних дій при обслуговуванні товарно-матеріальних цінностей, зокрема незаконного, без оплати та оформленнясупровідних документів вивезення лісоматеріалів за межі території заповідника.Наказ про звільнення позивача з роботи є протиправним, а саме звільнення з роботи в чинено незаконно з порушенням порядку проведення службового розслідування та трудових прав позивача, а тому позивач підлягає поновленню на роботі з виплатою йому середнього заробітку. Позивач під час виконання своїх трудових обов`язків не вчиняв правопорушень чи дисциплінарних проступків та не мав умислу чи необережності без оплати та оформлення супровідних документів вивозити лісоматеріали за межі території заповідника, тим більше під час робочого часу. В оскаржуваному наказі не зазначено конкретні істотні обставини стверджуваногопроступку, а саме: дату і час події, які би підтверджували, що позивач в межах строку притягнення до дисциплінарної відповідальності вивіз саме лісоматеріалив певній кількості з походженням із конкретного переданого позивачу обходу (номер обходу) заповідниказа його межі та ще й знав провідсутність супровідних документів та оплати таких лісоматеріалів. Водночас ні в Акті службового розслідування, ні в оскаржуваному наказі не зазначено, які саме супровідні документи повинен був мати позивач для виконання ролі водія автомобіля. Відповідач не спростував пояснення позивача, наведене в Акті. Крім того, відповідач не обґрунтував, чому позивач повинен був мати супровідні документи на відходи та мав оплатити порубкові залишки - відходи за відсутності визначення вартості таких відходів та не маючи намір присвоїти собі ці відходи.Відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення - ст. 1 ЗУ «Про відходи».Основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які, зокрема, одержують їх під звіт.В Акті службового розслідування від 30.05.2022 року описані події за участю, крім позивача, ще 4-х осіб, а тому відповідач не може посилатися на вказаний Акт як на підставу звільнення позивача з роботи, оскільки позивач не може нести наслідки дій інших осіб, а колективності відповідальності у даному випадку не передбачено. Водночас відповідач не посилався на конкретну частину вказаного Акта як обгрунтування оскаржуваного наказу про звільнення позивача з роботи. Позивач і суд не мають здогадуватися, на підставі якої частини Акту позивача звільнено з роботи. В наказі про звільнення не зазначено посилання на конкретні нібито порушені позивачем нормативні акти, договір про повну індивідуальні матеріальну відповідальність та посадову інструкцію позивача як підставу звільнення з роботи. Отже, відповідач звільнив позивача з роботи не у зв`язку з їх порушенням.В Акті вказано, що позивач порушив свої посадові обов`язки, встановлені посадовою інструкцією, що призвело до порушення ряду нормативно-правових актів (наводиться їх перелік) та нанесення шкоди в розмірі 2 376 грн. Водночас відповідач не зміг вказати в Акті конкретні пункти, статті, частини посадової інструкції чи якого-небудь нормативно-правового акту, порушеного на думку відповідача позивачем, оскільки такі позивачем не порушувалися. Фактично працівники відповідача без позивача, звинувачені у бездозвільному вивезенні з території заповідника порубних залишків, виконали роботу по зачистці певної території лісу від гниючих з грудня 2021 р, відходів, склавши їх у вантажне авто під керуванням позивача, яке було затримано правоохоронним органом. В Акті немає пояснення, що відповідач вважає збитками при тому, що всі порубні залишки, завантажені у 2 вантажні авто, не потрапили до жодного з 5-ти працівників відповідача, щодо яких велося службове розслідування, оскільки авто були затримані поліцією, а вантаж передано відповідачу. Факт передачі порубних залишків з двох вантажних авто саме відповідачу не оспорюється.Неточно описані в Акті дії позивача, який лише виконував роль перевізника, а не заготівельника та вантажника порубних залишків, не містять ознаки трудового правопорушення - дисциплінарного проступку та й відбувалися не лише в неробочий- вихідний день для позивача, а ще й в нічний час доби, а тому не можуть бути підставою для службового розслідування та тягнути дисциплінарну відповідальність. Відповідач необгрутовано та безпідставно без посилання на будь-які джерела зазначив в Акті (п.п, 1 п, 3), що позивач брав участь в заготовленні та завантаженні деревини на автомобілі, в той час як останній лише перевозив порубкові залишки, що має значення для визначення ступеня вини у випадку встановлення складу дисциплінарного проступку. В Акті ( пп. 19 п. 3) відповідач з пояснень позивача вірно встановив, що завантаження порубних залишків здійснювали [PERSON] та [PERSON] , що спростовує неправдиву обставину участі позивача узаготовленні та завантаженні деревини на автомобілі.Відповідач не мав правових підстав для проведення службового розслідування щодо своїх 5-ти працівників, оскільки подія, лише частково правдиво описана в Акті, мала місце опівночі, тобто в позаробочий час для усіх 5-ти працівників відповідача, тобто поза межами трудових правовідносин і виконанняслужбових обов`язків.Обов`язок доведення наявності умов для застосування дисциплінарної відповідальності до працівника лежить на роботодавцеві.Безпосереднім обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей є їх прийняття, збереження, транспортування, розподіл тощо.Надаючи оцінку переліку та обсягу повноважень позивача згідно посадової інструкції вбачається, що позивач безпосередньо не обслуговував товарно-матеріальні цінності, такі операції не становили основний зміст його трудових обов`язків.Договір про повну матеріальну відповідальність позивач уклав з відповідачем ще до виникнення трудових правовідносин між ними, а тому є недійсним.Позивач безпосередньо не приймав, не зберігав, не видавав товарно-матеріальні цінності, зокрема і порубні залишки в обході № 1, а тому з ним не міг укладатися договір про повну матеріальну відповідальність ні до, ні після виникнення трудових правовідносин.До порубкових решток\~належать сучки, гілля, верхівки дерев, інші відходи, не віднесені до ліквіду з крони, тобто порубні рештки є відходами (абз. З п. 5.2 Розділу V Правил рубок головного користування, затверджених наказом Державного комітету лісового господарства України 23.12.2009 № 364, зареєстровано в МЮУ 26.01.2010 року за №85/17380.Порубні залишки з обходу № 1, описані в Акті, були саме відходами, а не лісопродукцією дров`яної деревини, а тому відповідач необґрунтовано застосував для визначення її вартості калькуляцію як для дров`яної деревини з розцінкою 198 грн за куб м. В Акті (п. 4) зазначено, що самовільні рубки не виявлені. Тобто мова йде про збирання відходів, утворених від рубок. Відповідач не встановлював вартість порубних решток та не відносив їх до категорії дров`яної деревини.Навіть якби позивач відносився до працівників, з якими відповідач може укладати договір про повну матеріальну відповідальність, і такий би договір був би укладений під час трудових правовідносин, то відповідач не ввіряв, не доручав та не покладав на позивача будь-які обов`язки щодо збереження порубних залишків чи інших матеріальних цінностей в обході № 1, оскільки згідно Акту вказаний обхід ввірено іншим працівникам - інспектору з охорони ПЗФ 1 кат. Папаригу П.І. та майстру з охорони природи Йонаша І.В.. Згідно відомостей, отриманих від позивача, відповідач застосував до майстра з охорони природи Йонаша І.В., який має відношення до обходу № 1, догану, а не звільнення. Водночас до позивача, який не має відношення до обходу № 1, відповідач застосував звільнення, що вказує на упередженість та необ`єктивність відповідача, пряму дискримінацію до позивача, яка заборонена Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» і це за обставин відсутності дисциплінарного проступку в діях позивача.Під час ознайомлення з актом службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може висловити свої зауваження, які додаються до акта. Отже, оскільки Акт було складено 30.05.2022 року, то в разі повідомлення позивача про дату і місце ознайомлення з актом 30.05.2022 року (якщо таке повідомлення було), позивач мав право подати свої зауваження 31.05.2022 року в тому числі із правом залучення адвоката, водночас відповідач позбавив позивача такого права, оскільки 31.05.2022 року виніс наказ про звільнення позивача з роботи.За результатами розгляду акта службового розслідування керівник органу приймає у десятиденний строк з дати його надходження відповідне рішення, з яким ознайомлюється особа, стосовно якої проводилося службове розслідування.Тому, оскільки принаймні 31.05.2022 року комісія ще не могла подати Акт керівнику відповідача, таким першим днем могло бути 01.06.2022 року, а тому відповідач міг прийняти рішення за результатами розгляду Акту лише в межах 10-денного строку, який починався з 02.06.2022 року. Натомість відповідач, не набувши до 02.06.2022 року право приймати рішення за наслідками розгляду Акту, за відсутності пропозиції від Комісії застосувати до позивача дисциплінарне стягнення і його конкретний вид, передчасно виніс наказ про звільнення позивача, що в сукупності з очевидними грубими порушеннями трудових прав позивача під час незаконного службового розслідування вказує на упереджене ставлення до позивача осіб, які причетні до звільнення позивача з роботи. Відповідач не вправі застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення у виді догани чи звільнення за відсутності такої пропозиції у самої Комісії. На підставі наведеного представник позивача просив, визнати протиправним та скасувати наказ Карпатського біосферного заповідника №132-К від від 31 травня 2022 року «Про звільнення [PERSON] » на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Поновити [PERSON] на роботі на посаді інспектора з охорони природно-заповідного фонду 1-ї категорії Марамороського природоохоронного науково-дослідного відділення Карпатського біосферного заповідника з 03.06.2022 року. Стягнути з Карпатського біосферного заповідника\~ на користь\~ [PERSON] , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 червня 2022 року, до дня фактичного поновлення на роботі. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.\~Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. 15.07.2022 відповідачем подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву.У відзиві директор Карпатського біосферного заповідника, [PERSON] зазначив, що за наведених у відзиві доводів, вважає, що Карпатський біосферний заповідник, при прийнятті оскаржуваного наказу, діяв у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством і при цьому не порушив прав позивача, тому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суд заяву про розгляд справи, за відсутності представника відповідача, та просили розглядати справу за наявними у справі документами, відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, взявши до уваги відзив на позовну заяву, суд, прийшов до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України, передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, Карпатським біосферним заповідником. Зокрема, наказом №184-к від 16.08.2018 року, [PERSON] був прийнятий на посаду інспектора з охорони природно- заповідного фонду 1-ї категорії Марамороського природоохоронного науково-дослідного відділення Карпатського біосферного заповідника.Вказане підтверджуються записом у трудовій книжці позивача та копією відповідного наказу. Наказом №132-к від 31 травня 2022 року, [PERSON] , звільнено з посади інспектора з охорони природно- заповідного фонду 1-ї категорії Марамороського природоохоронного науково-дослідного відділення Карпатського біосферного заповідника за вчинення ним винних дій при обслуговуванні товарно-матеріальних цінностей, що дає підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця п. 2 ст. 41 КЗпП України. За змістом ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~ст.51 КЗпП України\~правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Згідно з ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Для встановлення початку перебігу строку у справах про звільнення визначальними є такі юридично значимі обставини, як вручення копії наказу про звільнення або день видачі трудової книжки. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі №6-2426цс15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 встановлені статями 228,233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає не можливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Тобто, на відміну від інших трудових спорів, коли строк звернення до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, місячний строк для звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі обчислюється не інакше як з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початком перебігу місячного строку для звернення особи до суду з позовом про поновлення на роботі слід вважати день вручення наказу про звільнення або день видачі трудової книжки. З позовом до суду позивач звернувся 30.06.2022 року, що стверджується вхідним штампом канцелярії суду. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк для звернення до суду з позовом. Щодо позовної вимоги позивача про визнання незаконним та скасування Наказу №132-к від 31 травня 2022 року "Про звільнення [PERSON] " судом встановлено наступне. Відповідно до п.3\~ст.40 КЗпП України\~трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Пленум Верховного Суду України в п.п.18, 22\~постанови від\~06\~листопада 1992\~року №9\~«Про практику\~розгляду судами\~трудових спорів» роз`яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника. При цьому суди не вправі визнавати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. При розгляді таких спорів судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст.40\~КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст.ст.147-1,\~148,\~149 КЗпП України\~правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Відповідно до положень ч.1\~ст.147 КЗпП України\~звільнення працівника за п.3\~ст.40 КЗпП України\~є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, зокрема, за п.3\~ст.40 КЗпП України, суд повинен з`ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв`язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.\~\~ Як вбачається з оскаржуваного наказу №132-к від 31 травня 2022 року, [PERSON] звільнено з посади інспектора з охорони природно- заповідного фонду 1-ї категорії Марамороського природоохоронного науково-дослідного відділення Карпатського біосферного заповідника за вчинення ним винних дій при обслуговуванні товарно-матеріальних цінностей, що дає підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця. Підставою для застосування до позивача вказаного дисциплінарного стягнення став Акт службового розслідування від 30 травня 2022 року. Згідно вказаного акту, працівниками Карпатського біосферного заповідника в результаті службового розслідування встановлено, що 24\~ травня 2022 року\~ інженерами\~ відділу\~ ДО ПЗФ Іванюком С.В. та\~ [PERSON] , під час проведення\~ раптового рейду по території\~ Марамороського\~ ПНДВ виявлено, що на КПП «Рахівське ДЛГ» знаходяться два автомобілі\~ ЗІЛ 131 (номерні знаки [NUMBER] та [NUMBER] ), завантажені деревиною загальною кількістю орієнтовно 12 м.куб., без супровідних документів, які були зупинені працівниками\~ правоохоронних органів та передані на охорону КПП\~ ДП «Рахівське ЛДГ». В результаті обстеження деревини\~ та заходів щодо виявлення місця її походження уповноваженими працівниками\~ заповідника встановлено, що\~ дана деревина була завантажена з лісосіки Марамороського ПНДВ, квартал 1 виділ\~ 39,40 та отримана за результатами очищення лісосіки від порубних решток. Також встановлено, що деревину заготовили та\~ завантажили на автомобілі працівники\~ Марамороського\~ ПНДВ:\~ інспектори 1 кат. [PERSON] , [PERSON] та майстер\~ з охорони\~ природи [PERSON] . За результатами службового розслідування комісія прийшла до висновку, що самовільних рубок в кварталі 1 виділи 39,40 Марамороського ПНДВ не виявлено. Деревина дров`яна в загальному\~ обсязі орієнтовно 12 м.куб. була отримана в результаті проведення заходів очищення лісосіки та русла потоку від порубкових решток в кварталі 1 виділи 39,40 Марамороського\~ ПНДВ. Вказана деревина оприбуткована та взята на облік заповідником у встановленому порядку згідно актів №1 від 28.12.2021 та №2 від 30.03.2022. Вказана деревина була завантажена на автомобілі та вивезена за межі території заповідника працівниками\~ Марамороського ПНДВ [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] незаконно, у позаробочий час\~ та без сплати і оформлення супровідних документів. Відповідно до частини 3 статті\~12\~та частини 1 статті\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~ Суд приходить до висновку, що роботодавцем та відповідачем по справі Карпатським біосферним заповідником не доведено\~\~вчинення [PERSON] винних дій при обслуговуванні товарно-матеріальних цінностей (лісопродукції). Відповідно, порушене право позивача повинно бути поновлено, шляхом визнання незаконним та скасування наказу №132-к від 31.05.2022 "Про звільнення [PERSON] ". Також суд констатує, що [PERSON] взагалі не належить до категорії осіб які можуть бути звільнення на підстав п.2 ч.1\~ст. 41 КЗпП України, на підстав даної норми можуть бути звільнена особа які безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності. З посадової інструкції інспектора з охорони природно-заповідного фонду 1-ї категорії Карпатського біосферного заповідника вбачається, що позивач, відповідно до своїх службових обов`язків, особисто відповідає за збереження на території об`їздуматеріальних цінностей. Також відповідно до акту прийому передачі від 22.05.2019 року [PERSON] є матеріально відповідальною особою на обході № 7, обхід складається з кварталів №9 та № 10. Тобто не кварталу № 1, який вказаний в Акті службового розслідування, а тому не може нести відповідальність за будь-які матеріальні цінності у кварталі № 1. Таким чином, [PERSON] взагалі не відноситься до кола осіб, що можуть бути звільнені на підставі п.2 ч.1\~ст. 41 КЗпП України, у зв`язку з чим таке звільнення є незаконним. Аналогічних висновків дійшов Апеляційний суд Закарпатської області у рішенні від 29.05.2013 року, справа № 709/2115/2012. Частиною 1 ст.235 КЗпП України передбачено: у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який його звільнив. За таких обставин, вимога позивача про поновлення його на роботі є підставною та підлягає до задоволення. Щодо вимоги про стягнення з Карпатського біосферного заповідника на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03 червня 2022 рок по день поновлення на роботі, суд констатує наступне. Відповідно до частин першої та другої\~статті 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100\~(далі - Порядок № 100). Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100). Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачем затягувався розгляд справи, відсутні підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до вимог частини другої\~статті 235 КЗпП України. Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, оскільки чинним законодавством, зокрема\~статтею 235 КЗпП України, не передбачено будь-яке зменшення середнього заробітку. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-511цс16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16. Згідно із абзацом другим пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори (постанова Верховного Суду від 18 липня 2018 року в справі № 359/10023/16-ц (провадження № 61-14794св18)). Відповідно до довідки форми ОК-5 з ПФУ середньоденна заробітна плата позивача складала 432,5 гривень. Отже, розрахунок заробітної плати має наступний вигляд: 117 днів х 432,5 грн. (середньоденна заробітна плата) = 50602,5 грн. Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03 червня 2022 року по 14листопада 2022 року становить 50602,5 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно з\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про\~присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи наведене суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за один місяць в сумі 9515 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятнадцять) грн. 00 коп. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне, оскілки позивачем та його представником суду не надано жодних доказів щодо судових витрат по справі, суд не бере таку вимогу до уваги, а тому вона не підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи, що позивач відповідно п.1 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~звільнений від його сплати, судовий збір у розмірі 1860,75 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно з п.4 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання у справах про поновлення на роботі.

Outcome: partial