Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Буського районного суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] згідно державного акту на право власності на землю ІV-ЛВ № 009534 від 28.06.1995 року площею 0,10 га на яку вона має право відповідно до договору купівлі-продажу від 18.07.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Буського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1698. З моменту придбання у власність зазначеного майна позивач завершив будівництво житлового будинку та мав намір здати його в експлуатацію, однак у нього виникли труднощі, оскільки земельна ділянка під житловим будинком і надалі рахується за [PERSON] .. Тому позивач змушений звернутися до суду для можливості реєстрації земельної ділянки. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибули, належно та вчасно були повідомлені про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач Буська міська рада явку свого повноважного представника в підготовче судове засідання не забезпечила, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, заперечень не має. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча належно, у встановленому законом порядку, повідомлялася про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила, від неї надійшла заява про проведення засідання у її відсутності, не заперечила проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а від так, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Частиною 1\~статті 4 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 82 ЦПК України\~встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного в місті Буську Львівської області 18 липня 1995 року, [PERSON] продала [PERSON] незавершений будівництвом житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , який незавершений будівництвом, процент готовності його становить 11 % та розміщений на земельній ділянці розміром 0,10 гектара в межах згідно з планом. Цей незавершений будівництвом житловий будинок належить продавцю на підставі договору на забудову, посвідченого Буською держнотконторою 18.07.1995 року № 1696, та державного акта на право приватної власності на землю, виданого Буською міськрадою. Продаж вчинено за 90000000 (дев`яносто мільйонів) карбованців. Інвентаризаційна оцінка вказаного незавершеного будівництва становить 51077000 (п`ятдесят один мільйон сімдесят сім тисяч) карбованців, які покупець сплатив продавцю до підписання даного договору. Цей договір посвідчено 18 липня 1995 року державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Капуш І.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1698. Договір посвідчено сторонами в присутності державного Буської державної нотаріальної контори Капуш І.М.. Договір купівлі-продажу будинку підписано сторонами: продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , а також державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Капуш І.М.. Позивач не може у встановленому порядку здійснити реєстрацію права власності за договором купівлі-продажу, земельної ділянки площею 0,10 га, що за адресою: [ADDRESS] , оскільки йому у цьому відмовлено через те, що згідно реєстраційних даних спірна земельна ділянка і надалі рахується за [PERSON] .. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ № 009534 виданого 28.06.1995 року [PERSON] на підставі рішення Буської міської ради народних депутатів про те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,10 га розташованої в [ADDRESS] , землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Оригінал Державного акту у позивача відсутній. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до положень\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3\~ст. 334 ЦК України\~- право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених\~Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Згідно з ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3\~ст. 3 зазначеного Закону України, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Статтею 392 ЦК України\~встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична\~або юридична\~особа має\~право мирно\~володіти своїм\~майном.\~Ніхто не\~може бути\~позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В\~статті 55 Конституції України\~закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Ураховуючи, що позивач не може в іншому порядку оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, позовна заява про визнання права власності підлягає до задоволення.

Outcome: approved