Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , разом з ним. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони з 25.10.2008 перебувають у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . У лютому 2022 року відповідач переїхала проживати за кордон, тому діти проживають без реєстрації разом із позивачем, який піклується про них та утримує їх матеріально. Відповідач нехтує виконанням свої батьківських обов`язків, вихованням дітей не займається. Тому, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді від 08.08.2022 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 01.09.2022 на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно якого представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити, оскільки відповідач вимушена була виїхати за кордон, щоб мати можливість фінансово брати участь у житті синів. Тому, коли повернеться до України, бажає проживати зі своїми синами, виховувати їх та піклуватися про них. Ухвалою суду від 14.09.2022 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Козівську селищну раду Тернопільського району Тернопільської області, як орган опіки та піклування, та матеріали цивільної справи надіслано до Козівської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області для надання висновку органу опіки і піклування у спорі щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 07.11.2022 дана справа повернулася до суду з органу опіки та піклування з висновком щодо визначення місця проживання дітей. Ухвалою суду, постановленою 22.11.2022 без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, розгляд справи продовжено у даному судовому засіданні, щодо чого представники сторін не заперечили. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що на даний момент відповідач знаходиться за межами України та змоги забрати дітей до себе не має. Тому, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, проти їх проживання з батьком не заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 25.10.2008, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.09.2022 у справі №607/9486/22 розірвано. У даному шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 29.03.2010 Глинянською сільською радою Козівського району Тернопільської області), син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 01.02.2016 Глинянською сільською радою Козівського району Тернопільської області). Малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом № 2 від 30.06.2022 про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] , затвердженого старостою Глинського старостинського округу виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.09.2022 у справі №607/9495/22 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 26 липня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття. 15.11.2021 працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №815721 стосовно [PERSON] , яка 13.11.2021 близько 15 год. 30 хв. ухилилась від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України батьківських обов`язків стосовно виховання своїх малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] залишивши їх без нагляду повнолітньої особи на 1 год. 30 хв., під час чого останні не могли самостійно харчуватися. Своїми діями [PERSON] вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП. За наслідками розгляду вказаного протоколу 12.01.2022 Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області у справі №607/21008/21 ухвалено постанову про визнання [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. Відповідно до висновку органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Козівської селищної ради №250 від 03.11.2022, орган опіки і піклування, враховуючи те, що мати [PERSON] планує виїзд за межі України та не заперечує проти визначення місця проживання дітей з батьком, думку і бажання дітей та захищаючи їх інтереси, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з батьком [PERSON] . Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В ході судового розгляду судом не здобуто доказів, які б негативно характеризували позивача в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України. Натомість, в матеріалах справи міститься достатньо доказів, які вказують на створення ним для дітей належних умов життя, виховання та розвитку. Також судом встановлено, що відповідач бажає проживати за кордоном, і без дітей. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з їх батьком [PERSON] . В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved