Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Просила стягувати із [PERSON] , зареєстроване місце проживання; [ADDRESS] , аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову посилалась на те, що\~07.11.2014 року нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Ботвинівської сільської ради Христинівського району Черкаської області, актовий запис №1. Рішенням Христинівського районного суду від 21.07.2020 р., справа №706/583/20 шлюб розірвано. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON] , [INFO] . З моменту розірвання шлюбу, відповідач матеріально позивачці та їхньому спільному синові взагалі не допомагає, участі у його вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати неповнолітнього сина. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, проте від неї до суду надійшла заява, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі. В судове\~засідання відповідач\~ [PERSON] ,\~не з`явився,\~хоча про\~час та\~місце проведення\~судового засідання\~належним чином\~був повідомлений,\~про що\~свідчать почтові\~повідомлення з\~відміткою про\~отримання. У відповідності до\~ст.280 ЦПК України\~суд вважає, що його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, поскільки на думку суду, у справі є достатньо доказів для слухання справи та прийняття рішення по суті. Поскільки сторони мають одинакові права на надання суду доказів у справі, суд вважає, що неявка відповідача свідчить про його небажання захищати свої інтереси у суді і находить за можливе при розгляді справи по суті оцінювати докази надані суду позивачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що 07.11.2014 року нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Ботвинівської сільської ради Христинівського району Черкаської області, актовий запис №1. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає та буде проживати з [PERSON] , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи від 02.12.2021 р. за №272. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] прожили у спільному шлюбі майже 6 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально позивачці та їх спільній дитині не надає, участі у вихованні сина майже не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати їх малолітнього сина. Суд враховує, що відповідно до норм визначених в\~ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Нормами\~ст. 84 СК України\~визначено, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Так судом встановлено, що матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, відповідач не надає. Доходів позивача не достатньо для самостійного утримання дитини, оскільки позивач на даний час не працює. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровою людиною,а також те, що позивач не працює, оскільки знаходиться пенсії по інвалідності, дитина проживає разом із позивачем, що безумовно потребує постійних матеріальних затрат. Відповідно до ч. 4\~ст 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Суд також враховує положення ч. 2\~ст. 182 СК України\~про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: approved