Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з листопада 2015 року по квітень 2020 року відповідачу позивач відпустив в нежитлове приміщення № 34 (підвал літ. А-4) по [ADDRESS] , теплову енергію на загальну суму 49 307, 53 грн., відповідач в свою чергу здійснив часткову оплату за надану теплову енергію у розмірі 2797,00 грн., у зв`язку з чим сума основного боргу складає 46 510, 53 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач має сплатити 3% річних від простроченої суми, що складає 1224,53 грн., а також інфляційні витрати у розмірі 1791,94 грн. Таким чином, з урахуванням суми основного боргу та 3% річних, інфляційних витрат, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 49 527,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку, а також стягнути судові витрати. Ухвалою від 29.03.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 20.01.2022 року позовну заяву Концерну „Міські теплові мережі" до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, залишено без руху. Запропоновано позивачу надати належні та допустимі докази про власника нежитлового приміщення № 34 (підвал літ.А-4) по [ADDRESS] . На виконання ухвали суду від 20.01.2022 року позивачем надано лист Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 06.05.2015 року за № 1041/02-14, згідно до якого 25.09.2013 року за р.№4-465 на ім`я [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Від відповідача відзив на позов не надходив, відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач надала заяву, згідно до якої, вона не є власником нежитлового приміщення № 34 (підвал літ.А-4) по [ADDRESS] . Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Судом встановлено, що відповідно до листа Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 06.05.2015 року за № 1041/02-14, після смерті [INFO] [PERSON] , було заведено спадкову справу № 46 за 2013 рік на підставі поданої заяви про прийняття спадщини за заповітом від [PERSON] , [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS] , дочки померлої. 25.09.2013 року за р.№4-465 на ім`я [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Таким чином, у разі відсутності реєстрації права власності на нежитлове приміщення за [PERSON] , а також відсутність у останній свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , не є перешкодою для реалізації [PERSON] права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця. В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно п. 4 Правил користування тепловою енергією (надалі - Правила), користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Згідно п.13 Правил, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання. Теплопостачальна організація підготувала проект Договору та надіслала його на адресу відповідача, проте відповідач не відгукнувся на офферту та не повернув на адресу Концерну «МТМ» належно оформленої підписаної копії договору. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII(далі - Закон № 2189-VIII) житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За період з листопада 2015 року по квітень 2020 року Концерн „МТМ" відпустив нежитловому приміщенню 34 (підвал літ.А-4) по [ADDRESS] , теплову енергію на загальну суму 49 307,53 грн., що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками, яка частково сплачена у розмірі 2797,00 грн., таким чином таким чином сума основного боргу складає 46 510,53 грн. Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання- передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надав, належним чином оформлені акти приймання-передачі теплової енергії не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими позивачем до оплати у відповідні періоди. За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді на адресу Концерну „МТМ" не надходило. Система опалення нежитлового приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума 3% річних від простроченої суми складає 1224,53 грн., інфляційні втрати складають 1791,94 грн., та підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 49 527 грн. 00 коп. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2102 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved