Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

22 вересня 2022 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачки, посилаючись у його обґрунтування на те, що між Криворізьким державним педагогічним університетом Міністерства освіти і науки України (далі КДПУ) та [PERSON] укладено договір № 02-4257 від 14 вересня 2020 року про надання освітніх послуг, за якими КДПУ взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів [PERSON] здійснити її навчання за заочною формою за спеціальністю «Середня освіта (Географія)» з присвоєнням ступеня вищої освіти «магістр». Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 18000 грн., зокрема за 2020 рік - 4800 грн., за 2021 рік - 13200 грн., але 17 лютого 2021 року наказом по університету № 174-с [PERSON] було відраховано з університету за невиконання індивідуального навчального плану. Відповідно до п. 11 договору від 14 вересня 2020 року № 02-4257 за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством. Тому відповідачці була направлена претензія № 58 від 3 лютого 2022 року на суму боргу 6765 грн., на яку [PERSON] не відреагувала. При цьому в період з 01.03.2022 р. по 01.08.2022 р. через несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги відповідачці нарахована пеня у розмірі 1182,48 грн., 3% річних від простроченої суми основного боргу у розмірі 352,43 грн., а також інфляційні втрати, внаслідок чого загалом [PERSON] заборгувала КДПУ 9728,40 грн., які представник позивача просив суд стягнути з відповідачки на користь КДПУ разом із витратами з оплати судового збору в сумі 2481 грн. Представник позивача, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням вирішити спір за відсутності представника КДПУ, наполягаючи при цьому на задоволенні позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась повторно з невідомих суду причин, будучи про час та місце розгляду справи повідомленою належним чином. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що Криворізький державний педагогічний університет Міністерства освіти і науки України, в особі ректора Шрамка Ярослава Владиславовича, та [PERSON] (як замовник та одержувач освітніх послуг одночасно) уклали договір № О2-4257 від 14 вересня 2020 року з надання освітньої послуги (далі - договір), за яким КДПУ бере на себе зобов`язання за рахунок коштів [PERSON] здійснити надання одержувачу освітньої послуги: навчання для здобуття вищої освіти за заочною формою навчання з 15.09.20 р. по 31.12.21 р. за ступенем «магістр» зі спеціальності «Середня освіта (Географія)». При цьому за п. 4 та п. 6 Договору [PERSON] зобов`язана була, як замовник, своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим Договором, а також, як одержувач, зобов`язана була дотримуватись обов`язків, передбачених ст. 63 Закону України «Про вищу освіту». Відповідно до п. 9, 10 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 18000 грн., зокрема, за вересень-грудень 2020 року 4800 грн. та за 2021 рік 13200 грн., які замовник вносить щосеместрово безготівково не пізніше 10-го числа місяця, за який здійснюється оплата, а розмір щомісячної плати за освітню послугу становить вартість освітньої послуги, що поділена на кількість місяців у семестрі, за який здійснюється оплата. Крім того за п. 12 Договору за несвоєчасну оплату освітніх послуг [PERSON] повинна сплатити КДПУ пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від несплаченої суми за кожний день прострочення. Також за пп. 4 п. 15 Договору вказано, що такий договір розривається, зокрема, у разі відрахування з навчального закладу [PERSON] згідно із законодавством. На підставі ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 63 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані, зокрема, виконувати вимоги освітньої (наукової) програми (індивідуального навчального плану (за наявності), дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання. За ч. 2 ст. 903 ЦК у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлене договором чи законом. На підставі\~п.\~3,\~4\~ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК у\~разі порушення\~зобов`язання\~настають правові\~наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Суд зазначає, що передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року по справі № 464/3790/16-ц. Суд встановив, що на підставі витягу з наказу від 17 лютого 2021 року № 174-с КДПУ вбачається, що студентка 1-го курсу заочної форми навчання [PERSON] була відрахована зі складу студентів КДПУ з 17 лютого 2021 року за невиконання індивідуального навчального плану. За звітом КДПУ по студенту з оплати за навчання відносно [PERSON] вбачається, що відповідачка заборгувала позивачу за договором від 14 вересня 2020 року № 02-4257 за період з вересня 2020 року по 17 лютого 2021 року загалом 6765 грн. Враховуючи викладене, вбачається, що відповідачка, не виконуючи зобов`язання з оплати за навчання за умовами договору від 14 вересня 2020 року № 02-4257, порушила вимоги закону та має заборгованість з оплати за навчання у КДПУ в сумі 6765 грн. Таким чином на підставі розрахунку пені прострочених платежів за навчання відповідно до [PERSON] , враховуючи положення п. 12 Договору та розмір подвійної ставки НБУ за період з березня 2021 року по серпень 2022 року, вбачається, що відповідачка заборгувала 1182,48 грн. пені за порушення строків оплати освітніх послуг, з яким суд погоджується. Відповідно до розрахунків позивача 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК, враховуючи суму основного боргу, розмір інфляції та період прострочки, суд також погоджується із представниками КДПУ про те, що [PERSON] заборгувала позивачу 3% річних та інфляційні втрати в загальній сумі 1780,92 грн. Суд зазначає, що [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження проведення нею з позивачем будь-якого розрахунку по договору надання освітніх послуг від 14 вересня 2020 року. Таким чином суд встановив, що відповідачка всупереч укладеному між сторонами договору № 02-4257 не виконала індивідуального плану без поважних причин, у результаті чого останню відраховано зі складу студентів КДПУ, тому дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду від 29 травня 2019 року по справі № 755/7554/18. З огляду на наведене вмотивування, суд дійшов переконання, що з [PERSON] на користь КДПУ підлягає стягненню основна сума боргу за договором № 02-4257 в розмірі 6765 грн., пеня в розмірі 1182,48 грн., 3% річних в розмірі 352,43 грн., інфляційні втрати в розмірі 1428,49 грн., а загалом 9728,40 грн. Згідно із ст. 141 ЦПК витрати позивача на оплату судового збору в сумі 2481 грн. також підлягають стягненню з [PERSON] на користь КДПУ.

Outcome: approved