Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

28.11.2022 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В заяві зазначила, що вона є колишньою дружиною померлого [PERSON] , [INFO] . Колишній чоловік заявника помер [INFO] у віці 64 років, внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця, що підтверджується копією Лікарського свідоцтва про смерть № 23 від 15.08.2022 року видане лікарем КНП «Молочанський центр первинної медико-санітарної допомоги Молочанської міської ради». Місцем смерті [PERSON] зазначено с. Запоріжжя Токмацького району Запорізької області, Україна. Свідоцтва про смерть заявнику не видавали. Заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Токмак Запорізької області, який помер [INFO] в с. Запоріжжя Пологівського району Запорізької області, Україна. Заявник та її представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись судом належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник суду не надавав. За таких обставин, та враховуючи, що розгляд даної справи відповідно до вимог ч.2 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) здійснюється невідкладно, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Токмацьким РВ УМВС України в Запорізькій області від 17.01.1998 року гр. [PERSON] народилася [INFO] в селищі Єлизаветівка Приморського району Запорізької області та має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 20.06.2022 року № 2304-5001764550 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване фактичне місце перебування за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Токмацьким РВ УМВС України в Запорізькій області від 27.01.1998 року гр. [PERSON] народився [INFO] в м. Токмак Запорізької області та мав зареєстроване місце проживання за адресою: с. Запоріжжя Токмацького району Запорізької області. Відповідно до відміток, які наявні в паспортах як [PERSON] , так і [PERSON] , останні перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.11.1992 року. 15 липня 2009 року зазначений шлюб був розірваний. Як випливає з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.02.1971 року Жовтневим відділом РАЦС м. Жданов Донецької області, актовий запис № 265 від 18.02.1971 року, матір`ю [PERSON] , яка народилась [INFO] є [PERSON] . Отже, судом встановлено, що [PERSON] є колишньою дружиною померлого [PERSON] та може бути зацікавленою особою, оскільки встановлення факту смерті впливає на її права, обов`язки чи законні інтереси. Згідно з копією Лікарського свідоцтва про смерть та Довідки про причину смерті від 15 серпня 2022 року № 23, виданих у лікарні на тимчасово окупованій території України, а саме КНП «Молочанський центр первинної медико-санітарної допомоги Молочанської міської ради», [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Місцем смерті [PERSON] зазначено с. Запоріжжя Токмацького району Запорізької області, Україна. Причиною смерті зазначено хронічна ішемічна хвороба серця. Свідоцтва про смерть заявник не отримувала, оскільки позбавлена такої можливості. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (у редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Разом із тим, у заявника відсутні оригінали вказаних документів, оскільки вони залишились на тимчасово окупованій території, і можливості в їх отриманні немає через ведення воєнних дій. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану такого факту необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Абзацом 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Порядок державної реєстрації смерті регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010 року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 18.10.2000 року, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940. Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно п. ґ ч. 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні однією із підстав для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до частин 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VIІ, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. В силу ч. 1 ст. 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. З огляду на практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, визначених законодавством України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими документами і їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Зокрема, Європейський суд у рішенні, яке ухвалено 18 грудня 1996 року у справі «Лоізіду проти Туреччини», зазначив, що презумпція, закладена у статті 1 Конвенції, може обмежуватися винятковими обставинами, зокрема коли державі не дають змоги здійснювати свої повноваження на частині її території. Це може бути наслідком військової окупації збройними силами іншої держави, яка ефективно контролює зазначену територію, військових дій або повстання, дій іноземної держави на підтримку створення сепаратистської держави на території зазначеної держави. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Токмацький район Запорізької області та утворено Пологівський район Запорізької області. Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані) станом на 23.08.2022 року, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75 (зі змінами) (далі-Перелік). Відповідно до п.п. 14 п. 5 розділу ІІІ Переліку одними з таких визначених територій є територія Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області. Відповідно до листа Касаційного цивільного суду у складі ВС № 985/0/208-21 від 22.04.2021 року зазначено, що вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації фактів смерті чи народження на тимчасово окупованій території України не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Тому з огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті колишнього чоловіка у заявника є об`єктивні перешкоди. Таким чином, враховуючи відсутність оригіналу у заявника медичного документу про смерть, який вона позбавлена можливості отримати, неможливість зареєструвати факт смерті, в органах державної реєстрації актів цивільного стану, приймаючи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд вважає наявними підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її колишнього чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Запоріжжя Пологівського району Запорізької області, для здійснення державної реєстрації смерті особи і отримання свідоцтва про смерть. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, суд допускає негайне виконання рішень.

Outcome: approved