Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Васильєв І.І. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконаннювиконавчий напис №30533, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 08.09.2020 року про стягнення з позивачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості у розмірі 25000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що із автоматизованої\~системи виконавчого\~провадження позивачці\~стало відомо,\~що 12.11.2020\~року приватним\~виконавцем виконавчого\~округу м.\~Києва Малковою\~М.В.\~було винесено\~постанови провідкриття виконавчого провадження №63590130 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості у розмірі 25591 грн 78 коп., а також про розмір\~мінімальних витрат,\~про стягнення\~з боржника\~основної винагороди\~та про\~арешт коштів\~боржника.Окрім\~того,\~що виконавче\~провадження було\~відкрито не\~за місцезнаходженням\~майна позивачки,\~жодних взаємовідносин\~із ТОВ\~«ФК «АЛАНД»\~у неї\~не було\~і не\~має,\~будь-яких\~відомостей про\~заборгованість у\~розмірі 25000\~грн також.\~Вчиняючи оспорюваний\~виконавчий напис,\~приватний нотаріус\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай О.С.\~не повідомив\~позивачку про\~те,\~що до\~нього звернулися\~із заявою\~про вчинення\~виконавчого напису,\~що створює\~ситуацію,\~коли боржник\~не міг\~ніяким чином\~заперечувати проти\~незаконно нарахованих\~сум і,\~відповідно,\~нотаріус не\~мав вчиняти\~виконавчий напис,\~оскільки ним\~не була\~перевірена безспірність\~вимог кредитора\~з урахуванням\~того,\~що позивачка\~навіть не\~знає суть\~вимог ТОВ\~«ФК «АЛАНД».\~Окрім того,\~приватний нотаріус\~не врахував\~та не\~перевірив факту\~наявності чи\~відсутності спору\~щодо розміру\~заборгованості,\~розрахунок якої є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків працівників ТОВ «ФК «АЛАНД» і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивачки. Більш того, оспорюваний виконавчий\~напис вчиненоприватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, якою скасовано положення, на підставі яких його було вчинено, а саме п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вважає, що виконавчий напис №30533, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 08.09.2020 року з грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, із недотриманням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але від її представника до суду надійшло клопотання, в якому він просить справу розглянути у їх відсутність, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ФК «АЛАНД» в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Третя особа, яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача-приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою «Укрпошти» «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа, яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача- приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 24.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 42-К від 06.10.2017 року, є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року є ТОВ «ФК «АЛАНД», та [PERSON] було укладено кредитний договір 003-15049-240713, згідно умов якого останній було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] з використанням платіжної картки, оформлено платіжну картку платіжної системи та встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 15000 грн на строк 364 календарних дні. Із виписки з особового рахунка за кредитним договором 003-15049-240713 від 24.07.2013 року, за яким боржником є [PERSON] вбачається, що заборгованість останньої перед ТОВ «ФК «АЛАНД» станом на 17.08.2020 року (включно) складає 25091 грн 78 коп., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 14942 грн 58 коп.; прострочена заборгованість за комісією 0 грн 00 коп.; прострочена заборгованість за процентами 10149 грн 20 коп.; строкова заборгованість за сумою кредиту 0 грн 00 коп.; строкова заборгованість за комісією 0 грн 00 коп.; строкова заборгованість за процентами 0 грн 00 коп.; строкова заборгованість за штрафами і пенями 0 грн 00 коп. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 26.08.2020 року ТОВ «ФК «АЛАНД» звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису з метою стягнення заборгованості у розмірі 25091 грн 78 коп. 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №30533, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 003-15049-240713 від 24.07.2013 року, укладеним ним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 42-к від 06.10.2017 року є ТОВ «ФК Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року є ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року у розмірі 25091 грн 78 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 14942 грн 58 коп., прострочена заборгованість за комісією 0 грн 00 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10149 грн 20 коп., строкова заборгованість за сумою кредиту 0 грн 00 коп.; строкова заборгованість за комісією 0 грн 00 коп.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0 грн 00 коп.; строкова заборгованість за штрафами і пенями 0 грн 00 коп. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату зі стягувача у розмірі 500 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. 12.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63590130 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно положень частини 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. У відповідності до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили з моменту проголошення. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження №11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 08.09.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Оскільки кредитний договір, що був наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, то нотаріусом, в порушення пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) та ст. 88 Закону України «Про нотаріат», не дотримано умови вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц, оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі №172/1652/18, та у постанові від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17. У відповідності до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у пунктах 38-43; 47-49; постанови від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15-ц, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Отже, безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачці та отримання нею вимоги про усунення порушень договору, а відтак, і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення боржника та порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 року у справі №916/3006/17 вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Водночас, і в виконавчому написі, і в поданих відповідачем нотаріусу документах, відсутня інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з боржника, виникла виключно в межах строку позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом також не дотримано вимоги закону щодо можливості вчинення виконавчого напису лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Враховуючи те, що приватним нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved