Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

У липні\~2022\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~фізичної особи-підприємця\~ [PERSON] про\~захист прав\~споживача,\~розірвання договору\~та відшкодування\~збитків;\~обґрунтовувала свої\~вимоги тим,\~що 12\~листопада 2021\~року вона\~уклала з\~відповідачем договір\~індивідуальний номер\~замовлення АА00022.\~За умовами\~договору відповідач\~зобов`язався виготовити\~та передати\~у власність\~позивача ПВХ\~конструкції (метало-пластикову\~балконну раму),\~а позивач\~ зобов`язалася\~оплатити і\~прийняти балконну\~раму і\~роботу відповідача\~по її\~монтажу.\~12\~листопада 2021\~року за\~місцем проживання\~позивача відповідач\~провів заміри\~балконної рами\~та отримав\~від позивача\~попередню оплату\~в розмірі\~100\~гривень.\~Згідно договору\~вартість виробів\~складає 34\~991\~грн 00\~коп.\~12.11.2021\~року позивач\~сплатила відповідачу\~завдаток в\~сумі 1\~500\~грн 00\~коп.\~У строк\~до 02.12.2021\~року [PERSON] \~мала внести\~залишок коштів\~на рахунок\~відповідача,\~у зв`язку\~чим звернулася\~в АТ\~«Ідея Банк»\~з метою\~оформлення споживчого\~кредиту.\~15.11.2021\~року вона\~уклала з\~банком договір\~кредиту №\~S06.00501.008977206,\~за умовами\~якого отримала\~кредитні кошти\~в сумі\~33\~931\~грн 00\~коп.,\~які були\~перераховані у\~безготівковій формі\~на банківський\~рахунок відповідача\~згідно рахунку-фактури\~№ 8\~від 15.11.2021\~року. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, балконну раму не виготовив, не змонтував, не встановив, у зв`язку з чим [PERSON] просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь матеріальні збитки в сумі 35 136 грн 00 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 226\~741 грн 68 коп., інфляційні збитки в розмірі 4\~856 грн 75 коп. та моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн 00 коп. Ухвалою судді від 28.07.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином через оголошення на веб-сайті Судової влади України та поштою, письмово про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов суду не направив. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи: 12 листопада 2021 року [PERSON] уклала з фізичною особою-підприємцем [PERSON] договір індивідуальний номер замовлення АА00022 (а.с. 13-14). Договір укладено між фізичною особою та фізичною особою-підприємцем. За умовами договору відповідач зобов`язався виготовити та передати у власність позивача ПВХ конструкції (метало-пластикову балконну раму), а позивач зобов`язалася оплатити та прийняти балконну раму і роботу відповідача по її монтажу. 12 листопада 2021 року за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідач провів заміри балконної рами та отримав від позивача попередню оплату в розмірі 100 гривень (а.с. 16). Сторони узгодили вартість виробів, яка складає 34 991 грн 00 коп. (п. 2 договору). 12.11.2021 року позивач сплатила відповідачу завдаток в сумі 1 500 грн 00 коп. (п. 2.2 договору). Оскільки у строк до 02.12.2021 року [PERSON] мала внести залишок коштів у розмірі 33\~491 грн 00 коп. на рахунок відповідача, вона звернулася в АТ «Ідея Банк» з метою оформлення споживчого кредиту. 15.11.2021\~року вона\~уклала з\~банком договір\~кредиту №\~S06.00501.008977206,\~за умовами\~якого отримала\~кредитні кошти\~в сумі\~33\~931\~грн 00\~коп.\~(а.с.\~18-22).\~Кошти у\~сумі 33\~431\~грн 00\~коп.\~були перераховані\~банком у\~безготівковій формі\~на банківський\~рахунок фізичної\~особи-підприємця\~ [PERSON] (код\~ЄДРПОУ [NUMBER] ,\~МФО [NUMBER] ,\~рахунок [NUMBER] )\~згідно рахунку-фактури\~№ 8\~від 15.11.2021\~року (п.\~1.10\~кредитного договору\~а.с.\~18). Відповідач зобов`язання за договором не виконав, балконну раму не виготовив, не змонтував, не встановив. 05.05.2022 року позивач звернулась до відповідача із претензію щодо невиконання умов договору (а.с. 37-39). Крім того, 05.05.2022 року [PERSON] звернулась до Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області зі скаргою про вчинення припису стосовно відповідача, яким зобов`язати його відшкодувати завдані збитки у розмірі 35\~636 грн 00 коп. та сплатити штрафні санкції за невиконання зобов`язання у розмірі 3\~412 грн 58 коп., притягти відповідача до відповідальності шляхом накладення штрафу (а.с. 31). Листом Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області за № М-174-17/17/07.3/05/249/пл. від 09.06.2022 року [PERSON] повідомлено, що протягом діє воєнного стану державний нагляд (контроль) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, не здійснюється; також роз`яснено право звернення з позовом до суду (а.с. 35-36). Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст. 12 ЦПК). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлені строки. За ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] сплачених нею грошових коштів в сумі 35 136 грн 00 коп. Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 226 741 грн 68 коп., інфляційні збитки в розмірі 4 856 грн 75 коп. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Статтею 551 ЦК України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України суд зменшує розмір пені до 35\~136 грн 00 коп. Щодо вимоги про стягнення інфляційних збитків, суд приходить до висновку про її безпідставність, оскільки зобов`язання відповідача не є грошовим. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь, завдану моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн 00 коп. Моральну шкоду позивач обґрунтувала тим, що є особою похилого віку, єдиним її доходом є пенсія, вона вимушена була сплачувати кредитні кошти, не отримавши товару. Крім того, вона зазнала сильних хвилювань, що привело до погіршення стану здоров`я. Вирішуючи спір у частині стягнення моральної шкоди суд приходить до наступних висновків: Згідно ч. ч 1, 2 ст. 1167 Цивільного Кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову у цій частині та стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5 000 грн 00 коп. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного: відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Стаття 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, що чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial