Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого [PERSON] зазначила, що дійсно в червні 2014 року укладала кредитний договір, на підставі якого вчинено вище згаданий виконавчий напис, проте зобов`язання за даним договором остання виконала достроково і первісний кредитор жодних претензій до позивачки щодо виконання такого договору не заявляв ані в позасудовому, ані в судовому порядку. Враховуючи вище викладене, виконавчий напис, який оспорюється в рамках даного провадження, на думку заявниці, вчинено із порушенням законодавства, а тому підлягає до скасування. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач на підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи належним чином та завчасно проінформованим про існування даного спору, свого ставлення до заявлених вимог не висловив та жодних доказів на дослідження суду не надав. Проаналізував матеріали надані позивачем, а інші суд позбавлений можливості отримувати за власною ініціативою, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянкою України, отримувала код платника податків, має зреєстроване місце проживання, а також сплатила судовий збір при зверненні до суду із даною заявою. 10 червня 2014 року між позивачем та публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" укладено кредитний договір № 200061965 за яким заявниці передано грошові кошти у розмірі 10676,95 гривень. 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 79821 згідно якого запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача, як актуального кредитора за кредитним договором № 200061965 від 10 червня 2014 року укладеним між [PERSON] та публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський", заборгованість за період з 10 червня 2014 року по 28 травня 2021 року у розмірі 12646,99 гривень. Вище вказана заборгованість складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9487,74 гривень, заборгованості за нарахованою пенею в розмірі 793 гривні та заборгованості за нарахованою комісією за надання кредиту в розмірі 1516,62 гривні. 30 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком Андрієм Миколайовичем, на підставі та з метою виконання вище згаданого виконавчого напису, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69528267 щодо стягнення з позивачки зазначеної суми заборгованості. Разом з тим, того ж дня приватним виконавцем, у рамках виконавчого провадження № 69528267, винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, згідно з якої з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення основна винагорода в сумі 1264,69 гривень. Окрім цього, 30 липня 2022 року вказаним приватним виконавцем вчинено також постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження згідно якої з позивача на користь даного приватного виконавця підлягають до стягнення мінімальні витрати у рамках виконавчого провадження № 69528267 в розмірі 500 гривень. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд не вважає заборгованість за кредитним договором безспірною станом на день винесення оспорюваного виконавчого напису. До такого висновку суд дійшов враховуючи термін дії кредитного договору між сторонами, який більш як вісім років до моменту створення виконавчого напису був укладений і в розпорядження суду не надано документів, які б свідчили про його легітимність станом на день вчинення оспорюваних дій. За таких обставин, суд вважає, позов обґрунтованим та таким, який підлягає до задоволення. З відповідача підлягають до стягнення понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 992,40 гривні. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved