Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті своєї матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Маріуполі, Донецької області, Україна. В обґрунтування заяви [PERSON] вказувала, що Міським відділом ЗАГС Маріупольського міського управління юстиції Міністерства юстиції, так званої, Донецької Народної Республіки видано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Маріуполі, Донецької області, Україна, однак вказаний документ не є дійсними на території України, оскільки державні органи не визнають документи, видані на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для державної реєстрації смерті померлої. Заявник просила заяву задовольнити у повному обсязі, заяву розглядати за її відсутності, про що вказувала у заяві. Представники Оболонського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 8 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Питання державної реєстрації смерті регулюються ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5. Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Оскільки документ, який виданий на тимчасово окуповані території є недійсним і не створює правових наслідків, заявник звернувся до суду. З наданих суду документів вбачається, що заявник [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , [INFO] , а отже може бути заявником у даній справі. За відомостями заявника, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Маріуполі, Донецької області, Україна, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 1660 від 05.09.2022 року, виданим Республіканським бюро содово-медичної експертизи міністерства, так званої, ДНР, довідкою про причину смерті №1660 та свідоцтвом про смерть від 08.10.2022 року, виданим Міським відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції, так званої, ДНР. Судом встановлено, що Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив заявнику у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] на підставі наданих документів, оскільки заявником пред`явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У абзаці першому п. 13 постанови від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Маріуполі, Донецької області, Україна, підтверджується наданими заявником доказами, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved