Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Повітрофлотський Сервіс» (далі по тексту - позивач) звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить суд: стягнути з [PERSON] (далі по тексту - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Повітрофлотський Сервіс» заборгованість за послугу управління та житлово-комунальні послуги у розмірі 27 892,56 грн. та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «Повітрофлотський Сервіс» є експлуатаційною організацією і надає житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником/користувачем житлового приміщення (квартири) [ADDRESS] та є споживачем послуг, які постачає позивач. Разом з тим, позивач вказує, що відповідач у повному обсязі не сплачує кошти за спожиті житлово-комунальні послуги, в результаті у відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги утворилась заборгованість у розмірі 27 892,56 грн. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 серпня 2022 року матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач свого представника в судове засідання не направив, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час повідомлений належним чином, відзив не надсилав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалює проводити розгляд у заочному порядку за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Повітрофлотський Сервіс» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору № 4/2019 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 19 липня 2019 року. Житлове приміщення (квартира) [ADDRESS] , утримання й експлуатацію, якого здійснює TOB «Повітрофлотський Сервіс». [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) є власником/користувачем житлового приміщення (квартири) [ADDRESS] на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.07.2019 року. Відповідно до Договору №4/2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від липня 2019 року, надалі по тексту - Договір, Протоколу №2 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] від 03 липня 2019 року, житловий будинок №5-В передано на управління Товариству з обмеженою відповідальністю «Повітрофлотський Сервіс» (код ЄДРПОУ 42078417). Між TOB «Повітрофлотський Сервіс» та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Проспект Перемоги, 5-В», укладено Договір № 4/2019 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 19 липня 2019 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Повітрофлотський Сервіс» відповідно до Договору 4/2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 19 липня 2019 року зобов`язується надавати послуги по управлінню багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , а саме: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, утримання ліфтів, купівля електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Предмет Договору п. 1.1. Управитель зобов`язується надавати Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку « [ADDRESS] » послугу з управління багатоквартирним будинком (далі послуга з управління), що розташований за адресою [ADDRESS] (далі будинок), а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Згідно пункту 2.2.3. Договору кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим Договором. Ціна і порядок оплати послуги з управління визначені пунктом 3 Договору. Згідно п. 3.3. Договору плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідач свої зобов`язання по виставленим рахунках не оскаржував, тобто погоджувався з нарахованою вартістю за послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за вказаною адресою. Однак, відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань та норм законодавства щодо повної та своєчасної оплати спожитих житлово-комунальних послуг, чим порушує права та інтереси позивача. За період з жовтня 2020 р. по липень 2022 р. (включно) у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за послугу управління та житлово-комунальні послуги на суму 27 892,56 грн. В свою чергу, стороною відповідача будь-яких належних доказів, які б спростовували вищенаведену суму заборгованості відповідача перед позивачем, матеріали справи не містять. Ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. При цьому, вимоги ст.ст. 525, 526 ЦК України передбачають, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (далі - Закон). Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів (ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядок (формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому право прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, вимоги ст. 162 ЖК УРСР передбачають, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Також, ст. 179 ЖК УРСР встановлено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що відповідачем не було доведено, що вищевказані послуги ним не отримувались, претензій чи скарг з приводу повноти, обсягу та якості наданих послуг, тарифів від нього на адресу позивача не надходило, а позивачем доведено факт надання послуг, про що, серед іншого, свідчать відповідні договори, додані до матеріалів справи, суд приходить до висновку, про необхідність захисту порушених прав позивача шляхом стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги в розмірі 27 892,56 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: approved