Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

29.07.2022 р. [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розірвання угоди, зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та АТ КБ «Приватбанк» укладено угоду №SAMDN50000061717888 від 20.04.2012 року. За умовами угоди їй було надано кредитну картку № [NUMBER] з обумовленим кредитним лімітом. 01 червня 2022 року в 20 год. 47 хв. із кредитної картки позивача було здійснено переказ коштів через шахрайські дії третіх осіб. Загальна сума незаконних трансакцій разом із сумою комісії склала 39530,40 грн. Позивач відразу зателефонувала в банк на гарячу лінію 3700, повідомила, що не здійснює батьківські операції з перерахунку коштів з картки, попросила зупинити та повернути переказ коштів, заблокувати банківську картку. Зазначає, що жодних платіжних операцій з своєї картки вона не здійснювала, банківську картку не втрачала, іншим особам не передавала, не розголошувала будь-яку інформацію, в тому числі ПІН, терміну дії, CVV2, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. По факту незаконного заволодіння грошовими коштами Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області було відкрито кримінальне провадження №12022181010000941 від 02.06.2022 року за ч. 3 ст. 190 КК України (шахрайство), а її визнано потерпілою. Зверталася до банку із заявами про повернення коштів, проте її звернення залишені без задоволення. Ухвалою від 10.08.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, з викликом сторін, відстрочено позивачу сплату належного до оплати судового збору в розмірі 2977 грн. 20 коп. за подання позовної заяви, до ухвалення судового рішення у справі. До судового засідання представник позивача, адвокат Ромашко Л.Г. подала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн., проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не попередив. Стаття 223 ЦПК України визначає наслідки неявки в судове засідання учасника справи, а саме: неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи також у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, відзив на позов не подав, представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності не подав. За таких обставин, в зв`язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Дослідивши письмові матеріали по справі та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 20 квітня 2012 року між [PERSON] та Акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» був укладений договір № SAMDN50000061717888 та видано картку, про що свідчить виписка по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) позивача, сформована за період з 01.05.2022 по 29.07.2022. Згідно вказаної виписки станом на 01.06.2022 року спочатку був залишок на рахунку -3 021,06 грн., в цей же день відбулося списання -29125,20 грн. (28005,00 грн.- сума операції та 1120,20 грн.- сума комісій) та -10405,20 грн. (10005,00 грн. - сума операції та 400,20 грн. - сума комісій). 21.06.2022 року позивачем поповнено свою картку готівкою у відділенні «Північно-західне №11» м. Рівне, вул. Грушевського, 42А на суму 3080,00 грн., зарахована решта за операцію у касі відділення на суму 3,84 грн. Списання коштів з рахунку позивача на суму 29 125,20 грн. та 10 405,20 грн. відбулося 01.06.2022 року о 20.47 год., а в 20.52 год. позивач отримала повідомлення від банку про те, що її картки заблоковані, у зв`язку з спробою списання коштів 3-ми особами, запропоновано перевипустити картки в будь-якому відділені ПриватБанку. 02 червня 2022 року позивач звернулася до відповідача із заявою, що внаслідок шахрайських дій 3-х осіб з її кредитної картки було вкрадено кошти орієнтовної суми 39000,00 грн., просила повернути вкрадені гроші. Встановлено, що 02 червня 2022 року позивач звернулася до органів поліції, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про порушення кримінального провадження №12022181010000941, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про те, що невідома особа, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, шахрайським способом заволоділа грошовими коштами в сумі 39 тис. грн., чим завдала потерпілій майнової шкоди у вказаному розмірі. Постановою про залучення до провадження як потерпілого від 08 червня 2022 року Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області визнано [PERSON] потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12022181010000941 від 02.06.2022 та залучено до вищевказаного провадження як потерпілого. У протоколі допиту потерпілого від 08 червня 2022 року [PERSON] надала пояснення, що 01 червня 2022 року вона виставила оголошення про продаж дитячих товарів на сайті «OLX». Того ж дня їй на «Vaber» написала невідома жінка, підписана «Таня» із номеру телефону [NUMBER] , та повідомила, що її зацікавив товар. В ході переписки дана жінка скинула посилання, та повідомила, що туди відправила гроші за товар. Після чого, [PERSON] перейшла за вказаним посиланням та воно почало довго завантажуватися. Після чого, прийшло повідомлення від ПриватБанку, у якому був зазначений пароль входу. Після чого, тричі телефонували із ПриватБанку, при піднятті трубки вона натискала 2, що відповідало відміні операції. Близько 20.47 год. прийшло повідомлення від додатку «Приват24» про те, що з її катки перераховані кошти в сумі 28005 грн. та 10005 грн. Побачивши ці повідомлення вона відразу зателефонувала на гарячу лінію ПриватБанку 3700 та заблокувала картку. Під час спроби зайти в «Приват24», вибило повідомлення про те, що її акаунт заблокований. Згідно протоколу огляду від 22 липня 2022 року, складеного інспектором відділу протидії кіберзлочинам в Рівненській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України проведено огляд матеріалів тимчасового доступу до речей та документів, а саме вилученої інформації з АТ КБ «ПриватБанк» по банківському картковому рахунку № [NUMBER] . При огляді встановлено, що банківський рахунок № [NUMBER] емітований АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] . Під час огляду інформації встановлено, що 01.06.2022 о 20:47:05 год. здійснено переказ коштів з банківського карткового рахунку [PERSON] № [NUMBER] у сумі 29125,20 грн. на банківський рахунок № [NUMBER] та 01.06.2022 о 20:47:18 год. здійснено переказ коштів з банківського карткового рахунку [PERSON] № [NUMBER] у сумі 10405,20 грн. на банківський рахунок № [NUMBER] . З інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що в період часу з 02.05.2022 по 01.06.2022 для входу до системи клієнт-банк «приват24» громадянки [PERSON] використовувався мобільний пристрій Samsung (SM-A730F, Android version 9). 01.06.2022 року двічі здійснювався вхід до системи клієнт-банк «Приват24» гр. [PERSON] з мобільного пристрою Samsung (SM-N976N, Android version 7.1.2). Крім того, встановлено, що в період з 02.05.2022 по 01.06.2022 для входу до системи клієнт-банк «Приват-24» громадянки [PERSON] використовувалась ІР-адреса [NUMBER] , що належить ПРАТ «Київстар», місцезнаходження - Україна, Рівне. Проте, 01.06.2022 здійснився вхід до системи клієнт-банк «Приват24» гр. [PERSON] з використанням ІР-адреси [NUMBER] , місцезнаходження - Португалія, Лісабон . Як було встановлено, 09 червня 2022 року позивач звернулася до відповідача із заявою про відновлення залишку коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням незаконної операції, в іншому разі призупинити нарахування відсотків за кредитними зобов`язанням, яке виникло внаслідок шахрайських дій. В листі від 10.06.2022 за №20.1.0.0.0/7-220609/9119 та в листі від 04.07.2022 №20.1.0.0/7-220622/10486 відповідачем відмовлено позивачу в поверненні 01.06.2022 року переказаних коштів, відмовлено в списанні заборгованості по картковому рахунку, в тому числі нарахованих відсотків. 21 червня 2022 року позивачкою сплачено на поповнення свого рахунку 3080,00 грн., та подана заява відповідачу про зарахування вказаної суми на погашення її кредитного зобов`язання в сумі 3021,06 грн. з урахуванням відсотків, яка існувала станом на 01.06.2022 року до вчинення 20.47 год. шахрайських дій. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. На момент виникнення спірних правовідносин діяло Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року (далі - Положення №705). Це Положення встановлювало загальні вимоги Національного банку до емісії банками-резидентами, філіями іноземних банків (далі - банки) електронних платіжних засобів і визначає порядок здійснення операцій з їх використанням (п.2 Положення №705). Вимоги цього Положення поширюються на платіжні організації, учасників платіжних систем, які є суб`єктами відносин, що виникають під час здійснення операцій, ініційованих із використанням електронних платіжних засобів цих платіжних систем та користувачів електронних платіжних засобів (далі - користувач) (п.3 Положення №705). Відповідно до п. 5 Положення №705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Згідно з п. 6 Положення №705 користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Згідно з п. 7 Положення емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції (п. 8 Положення №705). Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п. 9 Положення №705). Відповідно до п. 10 Положення №705 банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян". Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені пунктом 37.2 статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Згідно з частинами другою третьою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами першою, четвертою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням положень пункту 37.2. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, ПАТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що банківською карткою позивач не користувався, не втрачав, іншим особам не передавав, ПІН-коду нікому не повідомляв, та взагалі під час здійснення банківських операцій з картковим рахунком перебував у місці їх вчинення. Таким чином, суд дійшов висновку про істотне порушення банком вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, оскільки є факт здійснення операцій за кредитним рахунком позивача, які ним не замовлялися та не оформлялися, що завдало йому істотної шкоди у вигляді зарахування додаткової заборгованості, яку він має погашати, та нарахування плати у великому розмірі за кредитні кошти, які ним не отримувались, а сама послуга не замовлялась, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення статті 651 ЦК України, а кредитний договір підлягає розірванню. Судом встановлено, що [PERSON] , як користувач картки, не замовляла послуг щодо збільшення ліміту, будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку шляхом подання платіжних доручень до АТ КБ «ПриватБанк» письмово чи в електронному вигляді з використанням електронної системи «Приват24» не вчиняла, також не вчиняла дій що могли призвести до втрати/передання картки та інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Навпаки, відразу після виявлення незаконної трансакції звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» на гарячу лінію «3700» для зупинення операцій та блокування банківської картки. Враховуючи вказане та наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимов в повному обсязі. При цьому, при вирішенні спору суд, у відповідності до п.4 ст. 263 ЦПК України, рахував правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 05.04.2021 у справі №336/3989/19, від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, від 14 лютого 2018 року у справі 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) та від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц (касаційне провадження № 61-16504св18). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). За приписами ч.1, 2ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2ст.137 ЦПК України). Згідно з ч. 3ст. 137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надання правничої допомоги підтверджені належними доказами, а саме позивачем надано договір про надання правової допомоги від 22 червня 2022 року, приймання-передачі наданих послуг за вказаним договором від 24 листопада 2022 року, квитанції про здійснення оплати від 21.06.2022 року та від 20.10.2022 року. За таких обставин судові витрати повністю покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved