Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом в належному їй житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що вона є власником домоволодіння, яке знаходиться [ADDRESS] . У її житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який на більше дев`яти років не проживає у належному їй будинку, виїхав на сезонні роботи і до сім`ї не повернувся. Місце його перебування їй невідомо. Добровільно виписатись відповідач не відмовляється, що порушує її, позивачки, право на володіння, користування та розпорядження належним їй житловим приміщенням, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності та ухвалити заочне рішення. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін в порядку, визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст.5 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 22.10.2003 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.01.2004 (а.с.7-8). Актом обстеження домоволодіння складеного комісією Нижньострутинського старостинського округу №74 від 06.09.2022 підтверджено, що [PERSON] , зареєстрований але не проживає у будинку, що знаходиться в [ADDRESS] на протязі дев`яти років. Згідно шішенням Рожнятівського районного суду від 23 серпня 2022 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9). Досліджені судом докази підтверджують, що відповідач не проживає в будинку, який знаходиться [ADDRESS] . За змістом ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Оскільки, відповідач не живе у належному позивачу житловому будинку більше встановлених законом строків без поважних причин, то він втратив право на проживання там і підлягає зняттю з реєстрації у судовому порядку. За таких обставин, вимога про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користуванням житловим приміщенням в [ADDRESS] є підставною. На підставі ст.ст.15,16,319, 405 ЖК України,

Outcome: approved