Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини; копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 25.08.2021р. № 177; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0094403; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.2001р.; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0094778; копія постанови нотаріусу про відмову у вчинені нотаріальної дії від 02.11.2021р.; копія спадкової справи № 88/06, відкрита після смерті [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком позивача. За життя йому належало: 1/3 частини права на земельну частку (пай) розміром 3,29 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0094403, право на земельну частку (пай) розміром 3,29 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0094778. Після його смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги після його смерті є сторони по справі: позивач син [PERSON] , відповідач дружина [PERSON] та його матір [PERSON] (померла у 2016р.) Так, у встановлений законодавством 6-ти місячний строк після смерті батька, відповідач як законний представник позивача [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За заявою [PERSON] була вілкрита спадкова справа. Відповідач [PERSON] не вчинила жодних дій щодо прийняття спадщини. Матір спадкодавця - [PERSON] не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] у вигляді вищевказаного спадкового майна шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідач на спадщину не претендує та не заперечує щоб позивач оформив спадщину на своє ім`я, про що надав відповідну заяву. Пізніше, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їм в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, що залишилася після померлого [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на спадщину не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої за законом. Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким що її прийняв. Спадкоємець першої черги відповідач по справі на спадщину не претендує, про що надала суду відповідну заяву. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1ст.1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved