Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якому, після уточнення позовних вимог, просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2013 року у справі № 758/8683/13-ц на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 15000 грн. щомісячно, стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2018 року по грудень 2021 року в сумі 46158 грн. 20 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2008 року. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з позивачкою. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 08 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, тривалий час відповідач ухиляється від сплати аліментів. Останній платіж відповідачем було здійснено 11 квітня 2018 року у розмірі 800 грн., з травня 2018 року відповідач припинив сплату аліментів. Відповідач є працездатною особою, лікарських протипоказань до працевлаштування не має, на обліку у лікарів не перебуває, здійснює підприємницьку діяльність та отримує доходи від неї. На даний час розмір аліментів, встановлений судом, є недостатнім для належного утримання доньки, оскільки дитини потребує більшого матеріального забезпечення, дитина росте, розвивається, потребує у купівлі одягу, навчанні, а тому, аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно не дозволяють повно забезпечити належний розвиток та утримання дитини, та є меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, визначеного ч. 2 ст. 182 СК України. А тому, вважає, що позивач маючи достатній рівень фінансового доходу, може сплачувати аліменти на дитину у розмірі 15000 грн. щомісячно. Крім того, у зв`язку з заборгованістю зі сплати відповідачем аліментів, просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з травня 2018 року по грудень 2021 року у сумі 46158 грн. 20 коп. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. 24 травня 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, відповідачем подано відзив, в якому він зазначив про невизнання позовних вимог з огляду на наступне. Вважає позовні вимоги про збільшення розміру аліментів необґрунтованими, оскільки позивачкою не надано ані розрахунків та не аргументовано, що саме такий розмір аліментів є необхідним для утримання дитини. Законодавством України передбачено, що розмір аліментів може бути збільшено у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках. Натомість позивачкою не надано суду доказів зміни матеріального стану як свого, так і позивача. Крім того, відповідач має на утриманні непрацездатних членів сім`ї - матір [PERSON] , яка є пенсіонером за віком, дідуся [PERSON] , пенсіонера за віком, бабусю [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, які за станом здоров`я потребують фінансових витрат, що істотно обмежує фінансові можливості відповідача. Стосовно стягнення пені, вважає, позовні вимоги необґрунтованими, оскільки його вина у невчасній сплаті аліментів відсутня, оскільки з постановою про відкриття виконавчого провадження відповідач був ознайомлений у застосунку «Дія», яку не отримував належним чином. Копію рішення суду про стягнення аліментів відповідачу не було вручено. Виконавчий лист позивачка отримала 05 серпня 2021 року, пред`явила до виконання 12 серпня 2021 року. Дізнавшись про наявність боргу зі сплати аліментів, відповідач відразу сплатив таку, про що державним виконавцем було винесено відповідну постанову, а тому, вважає підстав для стягнення пені немає. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, просили справу розглядати без їх участі, про що надали письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, подав відзиву на позовну заяву, тому суд вважає можливим вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити рішення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2013 року у справі № 758/8683/13-ц було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно вищевказаного рішення, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 08 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Оболонського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66498723 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Подільським районним судом м. Києва у справі № 758/8683/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 800 грн. Постановою головного державного виконавця Оболонського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04 січня 2022 року у зв`язку з наявною заборгованість зі сплати аліментів накладено арешт на кошти боржника [PERSON] . Згідно розрахунку, складеного головним державним виконавцем Оболонського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] за період з травня 2018 року по грудень 2021 року включно складає 48374 грн. З копії виписки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що 26 січня 2022 року [PERSON] сплачено на користь [PERSON] грошові кошти на погашення заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 48569 грн. 30 коп. 31 січня 2022 року постановою головного державного виконавця Оболонського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знято арешт з коштів [PERSON] у зв`язку з погашенням заборгованості зі сплати аліментів. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно відповіді на запит Головного управління ДПС у м. Києві вбачається, що відповідач перебуває на обліку як ФОП і отримує дохід. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивачка, як одержувач аліментів, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, розвитку, навчання та харчування. Суд при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів значно змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам, вочевидь, не відповідає. Крім того, змінилося матеріальне становище відповідача, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. З огляду на встановлені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище відповідача та стан його здоров`я, виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 800 грн. щомісячно на 15000 грн. щомісячно. Суд не бере до уваги, доводи відповідача про знаходження на утриманні осіб похилого віку, зокрема: матері, бабусі і дідуся, які потребують фінансової допомоги від нього, як на підставу для відмови у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів, оскільки суду відповідачем таких доказів не надано. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені роз`яснення, суд вважає за необхідне стягувати аліменти у зміненому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів судом враховується наступне. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В матеріалах справи відсутні належні докази виникнення заборгованості не з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, тобто відповідача. Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо необізнаності постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, оскільки як вбачається зі змісту рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2013 року, яким з останнього стягнуто аліменти, відповідач був присутній у судовому засіданні і позовні вимоги визнав. Тобто відповідачу було відомо про наявність судового рішення щодо обов`язку сплати аліментів на користь позивачки на утримання дитини. Крім того, відповідач з 2013 року сплачував аліменти позивачці у добровільному порядку, про що особисто зазначив у відзиві на позовну заяву. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 %. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на те, що заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Суд погоджується з розміром неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зробленим позивачем, оскільки даний розрахунок виконаний відповідно до положень, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2019 у справі № 333/6020/16-ц. Всього сума нарахованої неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2018 року по грудень 2021 року включно визначена в сумі 46158 грн. 20 коп. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1816 грн. (908 грн. - позовні вимоги про збільшення розміру аліментів та 908 грн. - позовні вимоги про стягнення пені), оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved