Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи : приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Мельник Роман Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, у якому (позові) просив: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований у реєстрі за № 116794, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції», заборгованості у сумі 24 274,40 грн.; - судові витрати по справі покласти на відповідача стягнувши їх на користь позивача. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.06.2022 року, при переоформлені власного будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від одного із нотаріусів в м. Долинська позивачу стало відомо, що він перебуває в Державному Реєстрі «боржників». Позивач зазначив, що є забезпеченою людиною та будь-яких кредитних договорів, на отримання кредитних коштів ні з ТОВ «ТОП-КРЕДІТ», а ні з ТОВ «Українські Фінансові Компанії», не укладав. Після такої новини почав проводити своє приватне розслідування, на предмет ким саме та коли міг бути оформлений на нього вищезазначений кредит. В подальшому стало відомо, що ще 10.01.2019 року нібито між ТОВ «ТОП КРЕДИТ» та позивачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 262718, відповідно до якого нібито були видані кредитні кошти в гривнях, а саме - 3000 (три тисячі гривень) з нарахуванням проценту за користування кредитом в сумі - 1653 (одна тисяча шістсот п`ятдесят три) гривні, під 693,5% відсотків річних, за користування кредитними коштами, із кінцевим строком повернення до 07.02.2019 року. Сплатити він повинен був - 4 653 (чотири шістсот п`ятдесят три) гривні. В свою чергу право вимоги за цим кредитним договором від ТОВ «ТОП КРЕДИТ» переходить до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДЖОБЕР» на підставі укладеного з ТОВ «ТОП КРЕДИТ» договору права відступлення права вимоги № 11-28/02 від 27.02.2019 року. 31.08.2019 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДЖОБЕР» укладає Договір факторингу № 2-31/08Д та відступає право вимоги за Кредитним договором № 262718 від 10.01.2019 року ТОВ «УКРАЇНСЬКА ФІНАНСОВА ОПЕРАЦІЯ». Також, стало відомо, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичнм був виданий виконавчий напис № 116794 від 30 грудня 2020 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКА ФІНАНСОВА ОПЕРАЦІЯ». 13.01.2021 року відповідачем було подана заява про примусове виконання виконавчого напису до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича, яким, в свою чергу, 02.02.2021 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП 64331019). Позивач зазначив, що у виконавчому написі та в постанові приватного виконавця зазначена така його адреса: [ADDRESS] але, за вказаною адресою він ніколи не проживав та рухомості не має. В зв`язку із передачею 02.08.2021 року виконавчого провадження приватним виконавцем Табінським О.В. виконавче провадження було передано приватному виконавцю Мельник Роману Івановичу про що були винесені постанови про передачу виконавчого провадження від 13.08.2021 року та про прийняття виконавчого провадження від 16.08.2021 року. Починаючи з 10.01.2019 року позивач не отримував жодних повідомлень про повернення кредиту. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням чинного законодавства та переліку документів, якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Позивач стверджує, що на його переконання заборгованість за кредитним договором не є безспірною, оскільки на його адресу не надходили вимоги-повідомлення про погашення заборгованості, не надходили повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором ТОВ «ТОП-КРЕДИТ» на підтвердження законних правових підстав звертати стягнення за кредитом ТОВ «УКРАЇНСЬКА ФІНАНСОВА ОПЕРАЦІЯ». Відповідно до умов кредитного договору остаточною датою повернення кредиту є 07.02.2019 року (п.6 Додатку № 1 до кредитного Договору). Приватним нотаріусом Гораєм О.С. також, не було повідомлено позивача про вчинення виконавчого напису. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Сторона позивача в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судового відправлення, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від третьої особи до суду не надходило. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Р.І. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від третьої особи до суду не надходило. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, за відсутності письмових заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. Відповідно до Заявки - ПРИЄДНАННЯ № 262718 до Примірного договору про надання коштів, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10.01.2019 року (Додаток №1 до Договору) укладеного між ТОВ «ТОП Кредит» та [PERSON] , останньому були надані кошти в сумі 3000 (три тисячі) гривень з нарахзуванням проценту - 1653 гривень, що складає - 4653 гривень. Відповідно до п.3.1 даного договору проценти за користування Кредитом нараховуються на суму Кредиту тавстановлюються в розмірі 1.90 %, що на рік становить 693,5%. Строк на який надавався кредит з 10.01.2019 року по 07.02.2019 року. Відповідно до змісту оспорюваного виконавчого напису: позивач [PERSON] є боржником за кредитним договором № 262718 від 10.01.2019 року, укладеним з ТОВ «ТОП КРЕДИТ» право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» а підставі укладеного з ТОВ «ТОП Кредит» договору відступлення права вимоги № 11-28/02 від 27.02.2019 року. В свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» уклавши Договір факторингу № 2-31/08-Д від 3108.2020 року відступило право вимоги на користь ТОВ «Українська фінансова операція». 30.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості за кредитним договором № 262718 від 10.01.2019 року у сумі 23 774,40 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 грн., зареєстрований у реєстрі за № 116794. Зазначений виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельника Р.І. виконавче провадження № 64331019. Таким чином, у даній справі перевірці підлягають підстави та умови вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, діяла та наразі діє редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, без урахування змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Зазначений висновок суду у повній мірі узгоджується з висновком викладеним у Постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Крім того, слід відзначити, що згідно з положеннями п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Отже, п. 1 Переліку, у чинній редакції, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого п. 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус при його вчиненні керувався стяттми 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку. Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, з огляду на наведене, вбачається, що нотаріус у день вчинення спірного виконавчого напису 30.12.2020 керувався пунктом Переліку, який був нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. Отже, при вчиненні нотаріусом оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було взято до уваги, що Кредитний договір № 262718 від 10.01.2019 року укладено у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчено, що також вбачається із змісту самого виконавчого напису та на підтвердження зворотного відповідачем докази суду не надавались. Таким чином, наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). У цій справі судом установлено, про що вище зазначалось, що зобов`язання зі сплати кредиту повинно здійснюватися протягом одного року (364/365 календарних днів). Аналізуючи зміст кредитного договору та додані до нього матеріали, можливо дійти висновку, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису сплинув загальний строк позовної давності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2019 року (справа № 916/3006/17) зазначила, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. На підставі викладеного, суд констатує, що на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувався нечинним правовим актом та вчинив зазначений виконавчий напис без наявності обов`язкового документа на обґрунтування стягнення, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав фізичної особи. Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - на підставі чого, враховуючи, що позивачем документально підтверджено понесення витрат по сплаті судового збору у розмірі 1040 грн. задоволення позову у повному обсязі, - суд дійшов висновку, що сплачений позивачем у даній справі судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved