Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

18 липня 2022 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя звернувся [PERSON] із позовною заявою про захист прав споживачів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пегас Туристик», третя особа Фізична особа-підприємець [PERSON] . В обгрунтування вимог [PERSON] вказує на те, що у січні 2022 року між ним та ФОП [PERSON] , яка діє від імені, за рахунок та за дорученням ТОВ «ФМ «Поїхали з нами», яке діє від імені, за рахунок та за дорученням відповідача, було укладено договір на туристичне обслуговування № 325-2201271 від 27.01.2022 р. 28.01.2022 позивач отримав від ФОП [PERSON] повідомлення про укладення договору № 325-2201271. 28.01.2022 р. Позивач на виконання договору сплатив 12000,00 (дванадцять тисяч гривень, 00 копійок). 24.02.2022 року РФ розпочала військове вторгнення на територію України, внаслідок чого було оголошене введення воєнного стану на території України та зупинене авіасполучення. 23 березня 2022 року він звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повідомити його про порядок врегулювання питань, пов`язаних із виконанням договору. У відповідь на заяву, 25.03.2022 відповідачем було надіслано електронний лист, у якому останній посилався на зупинення роботи у зв`язку із збройною агресією РФ проти України. Доказів зупинення своєї роботи відповідач не надав, у своєму листі пропонує йому вирішувати питання, що виникли у зв`язку із виконанням договору через турагента (турагентів), за посередництва якого замовляються туристичні послуги. 06 травня 2022 року він звернувся до відповідача із заявою про відмову від договору № 325-2201271 та вимогою про повернення сплачених на виконання договору коштів, які до наступного часу не поверненні. Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд стягнути на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пегас Туристик» 12000,00 грн. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2022 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2022 року призначено справу до судового розгляду по суті з викликом сторін. Позивач [PERSON] надав суду заяву про слухання справи без його участі. Зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач ТОВ «Пегас Туристик» надало суду письмовий відзив в якому посилається на неукладення договору між товариством і позивачем. Посилається, також, на відсутність агентського договору між ним та третьою особою по справі ФОП [PERSON] . Зазначає, що товариство не отримувало від позивача копії договору, на який позивач посилається у своїй заяві; не отримувало від третьої особи чи від позивача грошових коштів на виконання договору. Третя особа ФОП Карилльо Нова Я.С. була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, до суду не з`явилась, письмових пояснень суду не надала, про причину неявки суд не повідомила. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В обгрунтування своїх доводів позивач надав копію договору № 325-2201271 від 27.01.2022 року, який було укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем (а.с.8-15). Дійсність (автентичність) зазначеного договору, які сам договір жодним з учасників процесу не оспорювались, зміст договору під сумнів не ставився. Відповідно до положень договору, він укладений ТОВ «Пегас Туристик», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє ТОВ «ФМ «Поїхали з нами», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє ФОП [PERSON] з позивачем [PERSON] . Третьою стороною факт укладення цього договору, також, не заперечувався. Відносини у сфері надання туристичних послуг регулюються зокрема Законом України «Про туризм». Статтею 20 вказаного Закону визначено, що до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 2 ст. 902 ЦК України у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Таким чином, Закон допускає можливість виконання договору про надання послуг при посередництві третьої особи (третіх осіб) з боку виконавця. Відповідно до договору № 325-2201271 його сторонами є Замовник та Туроператор, на боці якого здійснюють посередницьку діяльність турагент (ТОВ «ФМ «Поїхали з нами») та турсубагент (ФОП [PERSON] ). У відзиві відповідач зазначив, що в січні 2022 року отримав від ТОВ «ФМ «Поїхали з нами» грошові кошти в сумі 7012,93 грн. (сім тисяч дванадцять гривень, дев`яносто три копійки) за турпакет № 6288683, і визнає, що такі кошти могли б бути оплатою за туристичні послуги для позивача. За твердженням відповідача, його представник запропонував позивачеві з`ясувати у турагентів-посередників суми комісійних винагород з метою встановлення розміру відшкодування та повернення позивачу 7012,93 грн. Вказана обставина, на переконання суду, підтверджує той факт, що виконання договору, отримання коштів від позивача здійснювалось через турагентів-посередників, зокрема третю особу (ФОП [PERSON] ). Окрім того, у додатку 5 до відзиву на позовну заяву, відповідач надав суду інформацію про перерахування 31.01.2022 на його користь з боку ТОВ «ФМ «Поїхали з нами» грошових коштів за турпакет №6288683 (рахунок 739474) (а.с.51 ). Вказане свідчить про існування правовідносин між відповідачем та ТОВ «ФМ «Поїхали з нами», що не заперечувалось ані відповідачем, ані іншими учасниками справи. Те саме відповідач підтвердив позивачеві у своєму листі від 16.08.2022 р. (а.с. 59). Поданий позивачем у клопотанні від 29.09.2022 доказ «исходящий платеж № 1959», належність, допустимість чи достовірність якого не ставилась під сумнів учасниками справи, містить відомості про сплату третьою особою на користь ТОВ «ФМ «Поїхали з нами» грошових коштів згідно рахунку [NUMBER] від 31.01.2022 р. (а.с.63). Згідно ч.1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вивчені в судовому засіданні вищеперелічені докази, разом із договором № 325-2201271 від 27.01.2022 р., вказуть на те, що 27.01.2022 позивач з одного боку та третя особа, що діє від імені, за рахунок та за дорученням ТОВ «ФМ «Поїхали з нами», яке діє від імені, за рахунок та за дорученням відповідача, уклали договір на туристичне обслуговування. Отримання коштів від позивача у сумі 12000,00 грн. учасниками справи не заперечувалось, вказана оплата підтверджена банківською квитанцією від 28.01.2022 № 509 (а.с.23). Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є: договори та інші правочини, або безпосередньо акти цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У\~статті 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договірні відносини туристичного обслуговування регулюються ст. 20 Закону України «Про туризм», відповідно до якої кожна із\~сторін договору\~на туристичне\~обслуговування до\~початку туристичної\~подорожі може\~вимагати внесення\~змін до\~цього договору\~або його\~розірвання у\~зв`язку\~із зміною\~істотних умов\~договору та\~обставин,\~якими вони\~керувалися під\~час укладення\~договору,\~зокрема у\~разі: 1)\~погіршення умов\~туристичної подорожі,\~зміни її\~строків; 2)\~непередбаченого підвищення\~тарифів на\~транспортні послуги; 3)\~запровадження нових\~або підвищення\~діючих ставок\~податків і\~зборів,\~інших обов`язкових\~платежів; 4)\~істотної зміни\~курсу гривні\~до іноземної\~валюти,\~в якій\~виражена ціна\~туристичного продукту; 5) домовленості сторін. Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Агентські відносини регулюються Главою 31 Господарського кодексу України. Відповідно до ст. 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Пунктом 1.1.1 договору встановлено, що туроператор відповідно до заявки, поданої замовником через турсубагента та турагента, за плату зобов`язується забезпечити надання замовнику та/або туристам туристичні послуги. Відповідно до п. 2.1.2. договору турагент зобов`язується забезпечити бронювання та надання туристичних послуг відповідно до заявки. Учасниками справи не спростовано, що ані відповідач, ані третя особа не повідомляли позивача про бронювання та надання будь-яких туристичних послуг, власне, надання послуг за договором судом не встановлено. Відповідно до п. 4.1. договору замовник має право відмовитись від виконання даного договору до початку подорожі, в тому числі й від послуг за ним. Заява про ануляцію туристичних послуг за цим договором приймається туроператором до виконання з дня її передачі в електронному вигляді шляхом надіслання на електронну адресу турсубагента, який в свою чергу передає її туроператору. Пунктом 4.2. договору встановлено, що у разі відмови від договору відповідно до п. 4.1., замовник зобов`язаний сплатити туроператору фактично понесені туроператором витрати за послуги, надані ним до ануляції туристичних послуг. Відповідно до п. 6.6. при ануляції туристичних послуг замовником, туроператор протягом 60 робочих днів повертає замовнику решту грошових коштів шляхом їх перерахування на поточний рахунок турагента або турсубагента для подальшої їх передачі замовнику, якщо розмір фактично здійснених витрат туроператора при цьому є менше, ніж сума фактично сплачених туроператору коштів за цим договором. Із матеріалів справи не вбачається, що відповідач поніс будь-які витрати у зв`язку із виконанням договору на надання туристичних послуг. Із матеріалів справи не вбачається, також, про виконання відповідачем обов`язків, покладених на нього ст. 20 Закону України «Про туризм» у частині повідомлення позивача про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору. Відповідно до п. 10.4. договору кошти, сплачені на виконання цього договору є транзитними і належать туроператору. Будь-які вимоги замовника щодо повернення коштів повинні бути адресовані туроператору (відповідачу). Посилання відповідача на обставини форс-мажору суд відкидає з таких підстав. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору. Суд нагадує, що обставини непереборної сили звільняють особу від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від обов`язку виконання зобов`язання. Обставинами непереборної сили (форс-мажору) відповідач обгрунтовує неможливість виконувати свої зобов`язання із надання туристичних послуг. Однак права сторін щодо виконання зобов`язань із надання туристичних послуг не є предметом спору в даній справі, а виконання будь-яких обов`язків за договором, окрім повернення позивачу сплачених ним коштів не є предметом позову. Предметом позову є грошова вимога, пов`язана із відмовою позивача від договору, укладеного із відповідачем. Посилання відповідача на обмеженість у можливості повернення коштів, сплачених за кордон у вигляді попередніх сплат за послуги для споживачів суд також відкидає. По-перше, такий аргумент не обгрунтований конкретними обставинами непереборної сили, які б об`єктивно унеможливлювали б повернення коштів. По-друге, відповідач не навів доказів того, що будь-яка частина коштів, стягнення яких вимагає позивач, була сплачена як оплата за будь-які послуги для позивача. По-третє, відповідач не заперечує своєї можливості робити грошові розрахунки. Відповідач зазначає про обмежену можливість здійснювати повернення коштів про що безпосередньо вказано у відзиві на позовну заяву. Окрім того, відповідачем не наведено та не підтверджено обставин, які б обмежували його можливість здійснювати грошові розрахунки між ним і позивачем. Таким чином, заперечення відповідача не можуть грунтуватися на обставинах непереборної сили, оскільки наведені відповідачем заперечення не підпадають під дію ст. 617 ЦК України, ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.3 ст.89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем ТОВ «Пегас Туристик» було допущено порушення умов договору на туристичне обслуговування № 325-2201271 від 27.01.2022 р., а саме не повернено позивачу [PERSON] сплачені за туристичні послуги кошти, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved