Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Вінницької міської ради про визнання права користування жилим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму квартири. Позовні вимови мотивовані тим, що відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради від 25.02.1993 року № 139 будинок [ADDRESS] продано\~\~ТОВ ВКП «МА-КІ» ЛТД та зобов`язано відселити мешканців з ветхих будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , згідно проекту капітального ремонту та реконструкції протягом 1993-1994 р.р. Одними із мешканців\~\~ будинку\~\~ [ADDRESS] була сім`я [PERSON] . У подальшому Рішенням виконкому Вінницької міської ради від 03.10.1996 року № 767\~затверджено протокол спільного рішення адміністрації та профспілкового\~\~комітету ПТУ - 4 по розподілу квартир та дозволено\~\~ВПТУ № 4 здати\~\~в експлуатацію 44-х квартирний житловий будинок переобладнаний з гуртожитку по [ADDRESS] \~без чистового упорядження квартир. Шістнадцятою на черзі\~на квартиру\~перебувала позивачка [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету №29 від 30.01.97 року затверджено спільні рішення адміністрації та профспілкових комітетів: ВПТУ № 4, управління освіти Вінницької ОДА, комітету з фізичної культури та спорту облдержадміністрації, управління міського господарства, Староміського районного суду м. Вінниці про надання квартир. Визначено співвласниками сумісної дольової власності ВКП\~«Ма-КІ» ЛТД,\~\~власниками квартир -\~\~фізичних осіб, та 117/200 долі зареєстровано за ПТУ - 4, як\~\~державну власність. Відповідно до п. 26 Додатку квартира [ADDRESS] надана [PERSON] та її дочці [PERSON] . Згідно з вищезазначеним рішенням [PERSON] на сім`ю з двох осіб 07.02.1997 року був виданий ордер № 0023 на\~\~квартиру [ADDRESS] . [PERSON] з дочкою до спірної квартири не вселилась, через непридатність приміщення для проживання\~та брак коштів на проведення ремонту. У 2000 році [PERSON] померла. Відповідно до протоколу №20 засідання профспілкового комітету і адміністрації ВПУ - 4\~\~від 25.04.1999 року\~\~згідно черги квартиру [ADDRESS] надано [PERSON] з сім`єю, яка перебувала на квартирному обліку за місцем своєї роботи. Таким чином, [PERSON] , вселилась в спірну квартиру добросовісно. Крім того, позивач як володілець майна була впевнена у тому, що на це майно не претендують інші особи і вона отримала це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. [PERSON] відкрито володіє квартирою [ADDRESS] , оскільки з 1999 року до 2013 року тривали судові спори щодо виселення [PERSON] з квартири. Крім цього,\~ [PERSON] \~з 1999\~року сплачує\~від свого\~імені комунальні\~послуги,\~сусіди [PERSON] ,\~усвідомлюють що\~ [PERSON] \~володіє зазначеним\~житлом з\~моменту вселення\~у 1999році. Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд визнати право користування [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , квартирою [ADDRESS] та зобов`язати Вінницьку міську раду укласти з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , договір найму квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.08.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. 30.08.2022 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 31.08.2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, роз`яснено учасникам справи право на подання заяв по суті спору, відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою суду від 24.10.2022 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивачки [PERSON] в судову засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Судові витрати просив суд залишити за позивачкою. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні покладався на розсуд суду при вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській,\~цивільній\~або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 09.04.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] та ВК ВМР відхилено, рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 28.08.2009 року залишено без змін. Вказаною ухвалою Вінницького апеляційного суду було встановлено, що рішенням виконкому Вінницької міської ради від 25.02.1993 року № 139 будинок [ADDRESS] продано\~\~ТОВ ВКП «МА-КІ» ЛТД та зобов`язано відселити мешканців з ветхих будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , згідно проекту капітального ремонту та реконструкції протягом 1993-1994 р.р. Одними із мешканців\~\~ будинку\~\~ [ADDRESS] була сім`я [PERSON] . Рішенням виконкому Вінницької міської ради від 03.10.1996 року № 767\~затверджено протокол спільного рішення адміністрації та профспілкового\~\~комітету ПТУ - 4 по розподілу квартир та дозволено\~\~ВПТУ № 4 здати\~\~в експлуатацію 44-х квартирний житловий будинок переобладнаний з гуртожитку по [ADDRESS] \~без чистового упорядження квартир. Із змісту затвердженого протоколу, вбачається, що з 44 квартир житлового будинку по [ADDRESS] \~училищу надано 20 квартир.\~\~Шістнадцятою на черзі\~\~перебувала [PERSON] , яка претендує на\~\~однокімнатну квартиру. Рішенням виконавчого комітету № 921 від 05.12.1996 року\~\~затверджено акт Державної комісії прийомки до експлуатації 44-х квартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету №29 від 30.01.97 року затверджено спільні рішення адміністрації та профспілкових комітетів: ВПТУ № 4, управління освіти Вінницької ОДА, комітету з фізичної культури та спорту облдержадміністрації, управління міського господарства, Староміського районного суду м. Вінниці про надання квартир, згідно з додатком на 7 аркушах. Визначено співвласниками сумісної дольової власності ВКП\~«Ма-КІ» ЛТД,\~\~власниками квартир -\~\~фізичних осіб, та 117/200 долі зареєстровано за ПТУ - 4, як\~\~державну власність. Відповідно до п. 26 Додатку квартира [ADDRESS] надана [PERSON] та її дочці [PERSON] . Дане рішення\~\~протиправним не визнавалось. Згідно з вищезазначеним рішенням [PERSON] на сім`ю з двох осіб 07.02.1997 року був виданий ордер № 0023 на\~\~квартиру [ADDRESS] . Ордер на спірну квартиру отримала інспектор\~\~УМГ Чубенко. [PERSON] з дочкою до спірної квартири не вселилась, через непридатність приміщення для проживання\~та брак коштів на проведення ремонту. У 2000 році [PERSON] померла. Відповідно до протоколу №20 засідання профспілкового комітету і адміністрації ВПУ - 4\~\~від 25.04.1999 року\~\~згідно черги квартиру [ADDRESS] надано [PERSON] з сім`єю, яка перебувала на квартирному обліку за місцем своєї роботи. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1599 від 26.06.2008 року затверджено акт приймання-передачі у комунальну власність територіальної громади м. Вінниці житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно довідки управління житлового господарства № 153 від 13.02.2009 року будинок по [ADDRESS] , знаходиться на балансі управління\~\~житлового господарства (а.с.26-21). Крім того, з Листа ВК ВМР вбачається, що ВК МР не приймалося рішення про надання житлового приміщення та видачу ордеру на вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] Як вбачається з розрахункової книжки за оплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] здійснювала платежі за комунальні послуги (а.с.7-16). Відповідні договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води був укладений між ДП «Вінницькі теплові мережі», згодом з КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та [PERSON] 15.02.2006 року та 19.11.2009 року (а.с.17-19). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.32). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , вона складається з: коридору площею 4,2 кв.м., позначеного цифрою «1»; коридору площею 26 кв.м., позначеного цифрою «2»; кімнати площею 12,6 кв.м., позначеної цифрою «3»; санвузла площею 3,1 кв.м., позначеного цифрою «4»; кухні площею 9,1 кв.м., позначеної цифрою «5»; кімнати площею 9,3 кв.м., позначеної цифрою «6». Загальна площа квартири становить 40,9 кв. м., з них жила площа становить 21,9 кв.м. (а.с.34-35). Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які суду пояснили, що вони є сусідами [PERSON] . Вказали, що позивачка [PERSON] із своєю сім`єю проживає в квартирі [ADDRESS] з 1999 року, будь-які інші особи за цією адресою не проживали. Статтею 47 Конституції України передбачено: кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.\~Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.\~Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Житлові права громадян врегульовані ст. 9 ЖК України. Зокрема, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.\~Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.\~Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.\~Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.\~Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового\~фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно із ч. 1\~ст. 63 ЖК\~України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.\~29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі\~статтею 310 ЦК України\~фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). В судовому засіданні встановлено, що позивачка вселилися в квартиру [ADDRESS] на законних підставах, постійно проживає в квартирі, несе витрати по утриманню і сплаті житлово-комунальних послуг, законність її проживання не оспорюється відповідачем. Іншого житла позивачка не має, що свідчить про те, що вона має достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є в цілому її «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції. Тому позивачка має право на офіційне визнання за нею права користування квартирою [ADDRESS] . Враховуючи те, що квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Вінниці, а ВМР є уповноваженим органом, суд вважає необхідним зобов`язати ВМР укласти з позивачем договір найму квартири [ADDRESS] . Судові витрати за клопотанням позивачки слід залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved