Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що 06 жовтня 2004 року між ним та Київською міською державною адміністрацію було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту від 16 серпня 2004 року квартира складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 52,7 кв.м., загальною площею 152,7 кв.м. Зазначена квартира межує з квартирою [ADDRESS] , яка відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 липня 2019 року. Сторони мають місце загального користування у вигляді спільної відкритої тераси, яка належить усім співвласникам на праві спільної сумісної власності, як спільне майно багатоквартирного будинку. У серпні 2019 року відповідач самовільно виконала перепланування приміщення відкритої тераси, а саме влаштувала перегородку з пінобетонних блоків. Вважає, що встановлення такої конструкції створює йому перешкоди в користуванні спільним майном. На його звернення щодо демонтажу конструкції та приведення тераси у первісний стан відповідач не відреагувала. 21 серпня 2019 року комісією у складі представника ОСББ «Башта» разом із диспетчером, директором та головним інженером ТОВ «УПК СЕРВІС» було проведено обстеження квартири [ADDRESS] та складено акт. З акту обстеження вбачається, що відповідач самовільно виконала перепланування приміщення відкритої тераси за рахунок влаштування перегородки з пінобетонних блоків між квартирою [ADDRESS] , погодження з сусідами та власниками ОСББ «Башта» йому не надавалось. ОСББ «Башта» на адвокатський запит надало відповідь від 20 грудня 2019 року, одним з додатків до якої була заява від 28 серпня 2019 року власника квартири [ADDRESS] до керуючого ОСББ «Башта» з проханням надати дозвіл на перепланування житлового приміщенні шляхом встановлення стіни. Правління ОСББ «Башта» надало відповідь, в якій не надало дозвіл на перепланування зазначеного приміщення у зв`язку з тим, що роботи приведуть до змін архітектурно-технічного паспорту об`єкта та його форму. Просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача усунути йому перешкоди у користуванні спільним майном, а саме приміщенням вільної тераси за адресою: [ADDRESS] та за власний рахунок привести приміщення в первісний стан. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 січня 2021 року призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судовому засіданні підтримав викладене у позовній заяви з урахуванням поданої заяви про зміну предмета позову від 05 квітня 2021 року (а.с. 130-132). Просив суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним перепланування приміщення відкритої тераси за рахунок влаштування перегородки з пінобетонних блоків між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] та зобов`язати відповідача за власний рахунок демонтувати перегородку з пінобетонних блоків, яка встановлена між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] . Зазначив, що здійснене відповідачем перепланування погіршує умови проживання позивача, зокрема, влаштована стіна перешкоджає доступу світла та повітря до квартири позивача. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав викладене у відзиві на позовну заяву (а.с. 106-110). Зазначив, що відповідач придбала на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 липня 2019 року квартиру [ADDRESS] загальною площею 130,1 кв.м. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого ТОВ «ТЕХ ПАСС» від 11 червня 2018 року, зазначена квартира складається в тому числі з тераси площею 15,1 кв.м. У матеріалах справи містяться листи ОСББ «Башта», з яких вбачається, що тераса площею 60,2 кв.м. перебуває у приватній власності квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 липня 2019 року та була у власності попереднього власника на підставі свідоцтва про право власності від 24 вересня 2003 року. Роботи з прибудови у секції С житлового будинку по [ADDRESS] розраховані проектним центром ТП «Познякижилбуд» і виконані у 2001 році з реконструкцією квартири [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 16 серпня 2001 року, зазначена квартира не містить влаштованого дверного прорізу для вільного доступу до спірної тераси. Таким чином, влаштування відповідачем перегородки на території власної квартири жодним чином не порушує права власності позивача. Спірна тераса не має статусу спільного майна житлового будинку, а тому позивач не є власником спірного майна. Треті особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06 жовтня 2004 року між позивачем та Київською міською державною адміністрацію було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с. 10). Квартира позивача межує з квартирою [ADDRESS] , яка відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 липня 2019 року (а.с. 23). З позову вбачається, що сторони мають місце загального користування у вигляді спільної відкритої тераси, яка належить усім співвласникам на праві спільної сумісної власності, як спільне майно багатоквартирного будинку. У серпні 2019 року відповідач самовільно виконала перепланування приміщення відкритої тераси, а саме влаштувала перегородку з пінобетонних блоків. Позивач вважає, що встановлення такої конструкції створює йому перешкоди в користуванні спільним майном. Відповідно до ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого ТОВ «ТЕХ ПАСС» від 11 червня 2018 року, квартира [ADDRESS] загальною площею 130,1 кв.м. складається в тому числі з тераси площею 15,1 кв.м. (що становить 30 процентів від загальної площі тераси) (а.с. 86). У матеріалах справи міститься лист ОСББ «Башта`від 27 лютого 2020 року, з якого вбачається, що тераса площею 50,2 кв.м. перебуває у приватній власності квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 липня 2019 року та була у власності попереднього власника на підставі свідоцтва про право власності від 24 вересня 2003 року. Роботи з прибудови у секції С житлового будинку по [ADDRESS] розраховані проектним центром ТП «Познякижилбуд» і виконані у 2001 році з реконструкцією квартири [ADDRESS] (а.с. 79). За таких обставин, частина спірної тераси не має статусу спільного майна житлового будинку, оскільки перебуває у власності відповідача. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 16 серпня 2004 року, зазначена квартира не містить влаштованого дверного прорізу для вільного доступу до спірної тераси (а.с. 11-12). Вбачається, що позивач не має права власності на частину спірної тераси. Стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження належності останньому зазначеної тераси на праві власності. Таким чином, влаштування відповідачем перегородки на території власної квартири не порушує права власності позивача. Доводи сторони позивача стосовно того, що здійснене відповідачем перепланування погіршує його умови проживання, зокрема, влаштована стіна перешкоджає доступу світла та повітря до квартири, не підтверджуються будь-якими доказами. За таких обставин, у позивача відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи законний інтерес з боку відповідача. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed