Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до Львівської міської ради, за участю третьої особи: Державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Стефанишин М.В. про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою померлої [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що померла [PERSON] при житті мала психічні розлади здоров`я, проживала самостійно, догляд за нею здійснювала [PERSON] . З соціальних мереж позивачці стало відомо, що її сестра [PERSON] 25.03.2019 року була доставлена без свідомості у важкому стані у Львівську лікарню швидкої медичної допомоги, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де в подальшому і померла. Про смерть [PERSON] позивачці стало відомо уже після смерті та поховання. Однак, з невідомих [PERSON] причин ім`я та по-батькові її сестри в історії хвороби та свідоцтві про смерть зазначено як [PERSON] , 1946 року народження. Відповідно до отриманої інформації у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, у свідоцтві про смерть померлої сестри позивачки, з пояснень медичного працівника, записані дані померлої - [PERSON] 1946 р.н., померла [INFO] , тобто помилково вказали невірні анкетні дані. З метою виправлення зазначеної помилки у актовому записі про смерть, позивачкою було скеровано відповідне звернення до Личаківського районного у м. Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до висновку №106/16.-4-62 [PERSON] відмовлено у внесені змін до актового запису цивільного стану, мотивуючи це тим, що в актових записах наявні розбіжності в написанні прізвища [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про смерть із вірно вказаними анкетними даними [PERSON] , позивачка в березні 2020 року, звернулась із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, до Личаківського районного суду м. Львова. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.11.2020 року, у справі №463/2042/20, заяву [PERSON] , задоволено повністю, встановлено факт неправильності в актовому записі цивільного стану про смерть під номером №358 від 28.03.2019 року, складеному Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області на [PERSON] , 1946 року народження, визнано правильним вважати дані про померлу: [PERSON] , [INFO] . Після чого [PERSON] як рідна сестра [PERSON] отримала свідоцтво про смерть серії [NUMBER] із вірно вказаними анкетними даними померлої. Отримавши свідоцтво про смерть, позивачка 09.03.2021 року звернулась до третьої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри [PERSON] . 11.03.2021 року [PERSON] отримала повідомлення від Державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Стефанишин М.В., з якого вбачається, що позивачка пропустила строк на звернення до нотаріуса із заявою, про прийняття спадщини, оскільки така заява подається у шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини. Позивачка вважає, що строк на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, оскільки на той час у неї не було свідоцтва про смерть із вказаними правильними анкетними даними померлої сестри [PERSON] та будь-якого іншого свідоцтва про смерть їй не видавали. Оскільки померла була записана з помилково вказаними невірними анкетними даними, відповідно [PERSON] не мала жодних документів на підтвердження самого факту смерті її сестри. Окрім цього, одночасно із повідомленням нотаріуса про необхідність в судовому порядку визначити додатковий строк для прийняття спадщини, позивачка отримала повідомлення від нотаріуса, про те, що з поданих нею документів зважаючи на розбіжність в актових записах літери у прізвищі, рекомендовано також звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та померлою [PERSON] . Розбіжність у актових записах полягає у написанні прізвища при перекладі з російської на українську мову, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивачка зазначає, що факт того, що вона є рідною сестрою померлої [PERSON] підтверджується такими документами: свідоцтвом про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] , де зазначені її батьки [PERSON] , [PERSON] ; свідоцтвом про народження на ім`я [PERSON] [INFO] , де зазначені батьки [PERSON] , [PERSON] ; копією паспорта померлої [PERSON] [INFO] ; копією паспорта на ім`я [PERSON] ; копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , копією свідоцтва про шлюб між мною [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зазначає, що встановлення факту родинних зв`язків, що має юридичне значення необхідне з метою отримання спадщини після смерті її сестри [PERSON] . Тому враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29.09.2021 року відкрито загальне судове провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги залишила на розсуд суду, зазначила, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, вирішення питання задоволення позовних вимог залишає на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.11.2020 року заяву [PERSON] , заінтересована особа: Личаківський районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено. Встановлено факт неправильності в актовому записі цивільного стану про смерть під номером №358 від 28.03.2019 року, складеному Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області на [PERSON] , 1946 року народження. Зазначено, що слід вважати правильними дані про померлу [PERSON] , [INFO] . В даному рішенні також встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження заявника [PERSON] , [INFO] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] встановлено, що батьками останньої зазначено [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] також зазначені, як батьки, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження останніх. Згідно представленої та долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.07.2011 року повторно, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 25 жовтня 1986 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] . З урахуванням наведеного суд вважає доведеним, що заявник [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами / а. с. 71-72/. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини заявника про те, що [PERSON] є сестрою [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позовну вимогу про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити. Окрім цього, судом встановлено, що 09.03.2021 року [PERSON] звернулася до Третьої львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри [PERSON] . З листа Третьої львівської державної нотаріальної контори від 11.03.2022 року №579/02-14 вбачається, що у відповідності до ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщин [PERSON] пропущено. Тому у разі якщо вона має намір оформити спадкові права, то їй необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивачка звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини [INFO] , у зв`язку з тим, що не могла раніше отримати свідоцтва про смерть, оскільки рішення суду про встановлення факту неправильності запису у свідоцтві про смерть щодо імені та по батькові спадкодавця та дати його народження постановлено 19.11.2020 року, а повторне свідоцтво про смерть з правильно зазначеними даними спадкодавця - 05.03.2021 року. Згідно п.24 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду України 26.09.2012 року у справі №6-85цс-12 зазначається, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду України від 6 лютого 2013 року у справі 6-167цс12, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийнята спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Враховуючи наведене суд вважає, що причини пропуску строку на прийняття спадщини наведені позивачем є поважними. Оскільки спадщина за померлою [PERSON] ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивачка не подавала, спадщина не визнана судом відумерлою, позивачка в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, суд вважає за можливе визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід задовольнити та визначити позивачці додатково три місяці для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved