Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] помер [PERSON] , який приходився їй чоловіком. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшла частка квартири за [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві та іншим співвласникам - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 28.01.1994. Позивач, будучи дружиною спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та звернулась до нотаріуса із заявою відповідного змісту, інші спадкоємці цієї ж черги син спадкодавця та донька від спадщини відмовились, подавши нотаріусу заяви відповідного змісту. Утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на вищевказане майно позивач позбавлена можливості, оскільки об`єкт нерухомості належав до спільної сумісної власності, а визначити, яка частка належала спадкодавцеві нотаріусу не представляється за можливе, що послугувало підставою для видачі нотаріального акту про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зверненням з даним позовом до суду, в якому позивач просить суд визначити, що її, [PERSON] , та [PERSON] частки у спільній сумісній власності становлять по 1/4 частці кожного у квартирі,\~що розташована\~по [ADDRESS] , а також просила визнати за нею, [PERSON] , право власності на 1/4 частки вищевказаної квартири у порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] . У визначений судом строк відповідач не надав до суду відзиву, утім представник відповідача надав заяву про визнання позову, не заперечував щодо задоволення позовних вимог, розгляд справи просив проводити за відсутності представника органу місцевого самоврядування. Ухвалою суду від 06.09.2022 року у даній справі відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, за клопотанням представника позивача витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого спадкодавця [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач не з`явилась надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Ураховуючи те, що сторони спору скористались наданими їм правами на розгляд справи у їх відсутність, відтак суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, тому вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого судового засідання на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, за відсутності сторін та їх представників, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи, встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане 28.01.1994 згідно з розпорядженням Липовецької районної державної адміністрації Вінницької Області (а.с.7), квартира за [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності наступним особам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] помер, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] №129/2019 встановлено, що спадщина відкрилась за законом, своїм правом на спадкування скористалась позивач, будучи дружиною спадкодавця, на підтвердження чому є свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.8 Спадкової справи), подавши нотаріусу заяву відповідного змісту. Інший спадкоємці, які увійшли до цієї ж черги спадкування син спадкодавця [PERSON] та дочка спадкодавця [PERSON] , від свого права на спадкування відмовились, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви відповідного змісту (а.с.3, 4 Спадкової справи). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON] , спадщину прийняла, відтак вона їй належить з часу відкриття спадщини. Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 05.11.2019 позивачеві було відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири за [ADDRESS] , що увійшла до складу спадкової маси, оскільки розмір частки вищевказаної квартири, яка належала померлому нотаріусу не представляється за можливе визначити. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст. 369 ЦК України). В силу ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними (ч.1 ст.372 ЦК України). У разі поділу майні, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України)). Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.4 ст.372 ЦК України). На підставі ч.3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Зібрані у справі докази вказують на те, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності чотирьох осіб. У даному об`єкті власності наявний факт відсутності існування ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпоряджатися нею. Здійснити поділ нерухомого майна (квартири) за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки згідно матеріалів справи встановлено, що [PERSON] [INFO] помер, за життя договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, укладеним не був. Ураховуючи те, що у разі поділу майна частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними й інше не встановлено домовленістю між співвласниками та законом, суд вважає, що кожному із співвласників належить по 1/4 частці спірного об`єкта нерухомості. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту\~ст. 357 ЦК\~вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визначення часток її та спадкодавця є обґрунтованими, отож кожному із них належить по ј частці як співвласника у праві спільної сумісної власності, відтак вимоги є обґрунтовані. Вирішуючи позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на частку майна, що увійшла до спадкової маси, суд виходить з такого. Встановлені судом обставини підтверджують, що позивач є єдиним спадкоємцем, яка спадщину прийняла після смерті чоловіка [PERSON] , отож вона їй належить, у тому числі у виді частки об`єкта нерухомості у виді спірної квартири, утім в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості отримати правовстановлюючі документи за встановлених вище обставин. З урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, що є очевидним, а обраний нею спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований в цій частині також. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання позову та виносить рішення про його задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved