Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою, посилаючись на те, що 13 серпня 2002 року між ним, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за реєстраційним номером №1059-НД/1059-Н/Ф12, який посвідчений заступником генерального директора Олександрійської філії Придніпровської товарної біржі С.М. Мельничуком. За даним договором позивач придбав у власність житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 27,7 кв. м, житловою площею 11,0кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Під час укладення угоди, сторонами були виконані всі істотні умови договору. На момент виникнення правовідносин між сторонами діяла Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року за №399/2839, яка передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. На момент укладення договору купівлі-продажу діяв Закон України «Про товарну біржу», згідно ст. 15 якого, угоди, укладені на товарній біржі не підлягали обов`язковому нотаріальному посвідченню. Просить суд визнати дійсним вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна від 13 серпня 2002 року. Ухвалою суду від 28 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 29 листопада 2022 року у порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України вирішено провести заочний розгляд справи. Позивач надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи - Олександрійська міська рада у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином у відповідності до вимог ст. ст. 128, 130 ЦПК України, про що свідчить оголошення про виклик відповідача [PERSON] яке розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України. У встановлений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження та відзиву не надала. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Також суд зазначає, що оскільки відповідачеві роз`яснювалося право подати відзив, у якому він повинен викласти заперечення проти позову у визначений судом строк, а також наслідки неподання такого відзиву, однак відзив до суду за весь час перебування в провадження суду цієї справи подано не було, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази, суд встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, реєстраційний номер №1059-НД/1059-Н/Ф12, укладеного 13.08.2002 року на Придніпровській товарній біржі, між [PERSON] , як продавцем з однієї сторони, та [PERSON] , як покупцем, з другої сторони, останнім було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 11,0кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу вказаного будинку (а.с. 4). Згідно витягу з додатка 2 до розпорядження міського голови від 19 лютого 2016 року №р.28-з, вулиця Чапаєва перейменована на вулицю Запорізька (а.с. 5). Відповідно до довідки Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації №2391 від 23.11.1998 року, житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві власності на підставі договору міни від 17.08.1998 року р№1337/48 (а.с. 6). Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Олександрійської міської ради Кіровоградської області Шинкаренко І.П. від 15.11.2022 року за №65465552, [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки не дотримано вимог встановлених законом щодо форми укладення договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 28). Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи та досліджених в судовому засіданні доказів, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 4 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Відповідно до ст.45 ЦК України в редакції 1963 року, недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Докази про виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем вказаного домоволодіння, оскільки придбав його відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши продавцю вартість будинку, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Таким чином, сторони договору виконали всі умови договору купівлі-продажу, в результаті яких настали юридичні наслідки, а саме одна сторона продала, а інша сторона придбала об`єкт нерухомого майна та у позивача виникло право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст.128 ЦК України в редакції 1963 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Разом з тим, згідно зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Однак, ч.2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року встановлено, що у разі, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, після сплати позивачем ціни договору та укладення договору купівлі-продажу, позивач почав користуватися зазначеним об`єктом нерухомого майна, тому суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на придбане нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved