Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 19 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить на підставі ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»: визнати неправомірними дії магазину « [INFO] » в особі ФОП [PERSON] , а саме факт приховування від [PERSON] виробника холодильника "LIEBHER" та невиконання професійних обов`язків згідно ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», не зважаючи на те, що позивачка неодноразово підкреслювала, що бажає купити німецький холодильник "LIEBHER"; повернути [PERSON] 14450 гривень за холодильник "LIEBHER" болгарського виробника з крапельною системою охолодження та стягнути моральну та матеріальну шкоду за збитки з відповідача у розмірі 2000 гривень на користь [PERSON] 29 вересня 2022 року [PERSON] надіслала до суду уточнену позовну заяву, згідно якої просить розірвати договір укладений між [PERSON] та [PERSON] на придбання холодильника "LIEBHERR" вартістю 14450 гривень виробництва Болгарія, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 14450 грн. - вартості холодильника "LIEBHERR" виробництва Болгарія та 2000 грн. - у відшкодування моральної шкоди. Холодильник "LIEBHERR" , виробництва Болгарія просить повернути [PERSON] . Даний позов обґрунтовано наступним. 30 серпня 2020 року [PERSON] в магазині Технодім ФОП [PERSON] було придбано холодильник "LIEBHERR" вартістю 14450 грн. Позивачка повідомила співробітнику магазину, що їй подобається холодильних " [INFO] " німецького виробника, оскільки в Одесі по місцю її постійного проживання теж має холодильних " [INFO] " , якому 23 роки і вона дуже задоволена німецькою фірмою. Про те, що холодильник " [INFO] " в магазині « [INFO] » болгарського виробника співробітник магазину скрив (промовчав). Позивачка, з думкою про те, що холодильник німецького виробництва попросила його притримати, оскільки не мала на той час необхідної суми, на що [PERSON] погодилась. 30 серпня 2022 року позивачка знову прийшла до магазину « [INFO] » для купівлі холодильника, при цьому постійно підкреслювала, що "LIEBHERR" - німецького виробника. Всі співробітники магазину вперто мовчали, ніхто й словом не обмовився, що це не німецький виробник, а болгарський. 30 серпня 2022 року після роботи [PERSON] разом з чоловіком привезли позивачці холодильник "LIEBHERR" . 01 вересня 2022 року, при включенні холодильника позивачка помітила, що на задній стінці біжать незрозумілі краплі. Після чого одразу подзвонила до [PERSON] . Остання пояснила, що це система крапельного заморожування. До цього, при купівлі цієї інформації позивачка не отримувала. Відкривши інструкцію по експлуатації позивачка побачила, що холодильник болгарського виробника. Після цього одразу подзвонила до [PERSON] та одразу повідомила про бажання повернути кошти за холодильник "LIEBHERR" . [PERSON] відмовила їй в поверненні коштів, посилаючись на те, що вона його включала. Позивачка повідомила відповідачці, що продавець - консультант ввімкнула холодильник на маленький термін засвідчити, що холодильник працює, але при цьому зовсім не було надано інформації про сам холодильник. Інформації про виробника холодильника "LIEBHERR" , про крапельну систему охолодження і принцип роботи холодильника "LIEBHERR" [PERSON] в магазині не отримала. Не було інформації і про те, що холодильник болгарського виробника, а не німецького виробника. 06 вересня 2022 року зранку в магазин «Технодім» [PERSON] прийшла з двома заявами. На прохання прийняти заяву [PERSON] відмовила. Після чого в цей день заяву було відправлено Укрпоштою. 13 вересня 2022 року в хвіртці по [ADDRESS] було знайдено лист - відповідь від [PERSON] на заяву позивачки від 06.09.2022 року без розпізнавальних знаків. Лист таємно привезли та таємно запхали в щілину хвіртки. 04 листопада 2022 року позивачкою подано до суду заяву про виправлення описки в уточненій позовній заяві, згідно якої [PERSON] просить вважати датою придбання холодильника "LIEBHERR" вартістю 14450 грн. - 30 серпня 2022 року. 07 листопада 2022 року відповідачкою подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору, повернення сплаченої за товар грошової суми та стягнення компенсації за моральну шкоду. Відзив мотивовано наступним. Позивачка дійсно звернулася до неї з письмовою заявою від 06.09.2022 року про повернення їй коштів у сумі 14450 грн. за холодильник "LIEBHERR" , який виявився не німецького виробника, а болгарського. На її письмову заяву їй було надіслано лист, в якому вказано, що товар в магазині, викладено на вітрині в розпакованому вигляді. Клієнтам надано можливість доступно оглянути виріб як ззовні так і всередині. Всередині холодильника завжди знаходиться вся надана брендом і заводом - розробником інформація. Клієнти можуть без будь-яких перешкод ознайомлюватися як самостійно і за допомогою консультанта. Існує два поняття: країна реєстрації бренду Германія та країна виробник, в даному випадку - Болгарія. Виробничі потужності бренду розміщуються тільки в країнах Європи: Германія, Австрія, Болгарія. Не залежно від місця виготовлення кожен виріб, який вийшов з конвеєра відповідає вищим європейським стандартам. Холодильник "LIEBHERR" дійсно є німецьким брендом. Відповідач вказує, що завжди з розумінням ставиться до клієнтів. На прохання позивачки товар їй було відкладено. При купівлі холодильник був перевірений у присутності позивачки. Хоча вартість холодильника на момент купівлі уже була 15699 грн., холодильник було продано за попередньою ціною - 14450 грн. Холодильник було безкоштовно доставлено позивачці і розпаковано в присутності представника магазину. Всі документи щодо товару надає лише бренд і завод - виробник, а магазин лише констатує дату продажу і видає відповідний платіжний документ. Відомості про країну виробника зазначеного товару містяться у додатках до технічної документації на холодильних "LIEBHERR", наданій позивачці разом з холодильником. Відомості про систему замороження зазначено у посібнику з експлуатації холодильника. Вказаний посібник також наданий позивачці при купівлі холодильника. Також позивачка оглянула холодильник перед його придбанням і з`ясовувала інформацію про товар. Жодних підтверджень щодо доводів позивачки про те, що вона нібито наголошувала працівнику магазину « [INFO] » про те, що вона бажає придбати холодильник саме німецького виробника, а їй натомість не було надано інформації (приховано), що даний холодильник є болгарського виробництва, позивачкою на надано, а тому це є її голослівним зауваженням. 17 листопада 2022 року позивачкою подано заперечення на відзив, згідно якого вона клопоче про витребування доказів, а саме просить витребувати у ФОП [PERSON] магазину «Технодім» диск з відеозаписом з камери внутрішнього спостереження за 25.08.2022 року та 06.09.2022 року на час знаходження [PERSON] в магазині « [INFO] » та дозвільні документи на право реалізації бренда холодильника "LIEBHERR" . Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 29 вересня 2022 року позивачкою подано до суду уточнену позовну заяву. Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 жовтня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання у справі призначено на 22 листопада 2022 року. 04 листопада 2022 року позивачкою подано до суду заяву про виправлення описки в уточненій позовній заяві та клопотання про витребування доказів. 07 листопада 2022 року відповідачкою подано до суду відзив. Ухвалою Томашпільського районного суду від 07 листопада 2022 року витребувано докази. 17 листопада 2022 року позивачкою подано заперечення на відзив, згідно якого вона клопоче про витребування доказів. Доводи учасників процесу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Пояснила суду, що 25 серпня 2022 року зайшла в магазин ТехноДім та побачила там холодильник "LIEBHERR" . Після цього вона покликала працівника магазину, якому повідомила, що їй подобається холодильник "LIEBHERR" німецького виробника. 30 серпня 2022 року під час покупки їй включали холодильник " [INFO] " в магазині. Коли підключали, то не повідомили про крапельну систему, а також про принципи його роботи. Про те що даний холодильник болгарського виробника позивачку не повідомили. Про систему заморозки при покупці вона не запитувала, однак продавець - консультант зобов`язаний повідомити її про товар і його характеристики. 01 вересня 2022 року коли вона включила і побачила капельки на внутрішній стінці та відразу подзвонила [PERSON] і їй відповідачка повідомила, що це крапельна система. Позивачка не знала взагалі, що вона купила та їй не повідомили якого холодильник виробника і що в нього крапельна система. Також позивачка відмітила, що QR-код холодильника німецький, а виробник Болгарія. Холодильник є неналежної якості, тому що в нього не ті характеристики, які вона бажала мати, він не німецький і не сухої заморозки. Позивачка вказує, що моральна шкода полягає в тому, що вона витратила час на суд і звернення до [PERSON] . Завдану шкоду позивачка оцінює в 1000 гривень. До матеріальних збитків [PERSON] відносить витрати на ксерокопії, листи, транспортні послуги в смт.Томашпіль до суду. Позивачка зазначає, що відповідачка порушила ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вона сказала, що хоче холодильник німецького виробництва, а пізніше після купівлі вона по коду дізналася, що він болгарського виробництва. Ці обставини підтверджуються відеозаписом за 25.08.2022 року. З технічною документацією щодо роботи холодильника позивачка не знайомилась. QR-код в технічній документації був. З питанням про обмін купленого товару позивачка не зверталася. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила суду, що 25.08.2022 року позивачка зайшла до магазину і, побачивши холодильник "LIEBHERR" , почала казати, що хоче купити холодильник німецької якості, неодноразово його оглядала. Всі документи щодо холодильника перебували в холодильнику і вона мала змогу з ними ознайомитись. В день купівлі все перевірили, включили і завезли без коштів їй додому. 01.09.2022 року позивачка подзвонила до неї і запитала, що в холодильнику за крапельки, на що [PERSON] відповіла, що це його нормальна робота. З заявою про заміну товару [PERSON] не зверталася. Інформацію щодо проданого товару, яку бажала отримати [PERSON] , їй було надано. 06 вересня 2022 року [PERSON] знову з`явилася в магазині. Далі листом [PERSON] ще раз повідомила, що система заморозки крапельна, з чим позивачка була ознайомлена в магазині. За 25.08.2022 відеозапис не відбувся та не зберігся через малу швидкість Інтернету. Відповідачка сама бажала цей запис надати. Також не зберігся запис, коли [PERSON] прийшла в магазин з погрозами, який також [PERSON] бажала надати до суду. Записи не збереглись за ці дати так і в інші дні. Представник відповідачки, адвокат Барвінський О.П. в судовому засіданні підтримав позицію [PERSON] . Пояснив, що існує відмінність між країною-виробником та країною-брендом. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши сторін, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Судом встановлено, що до суду звернулася [PERSON] , [INFO] . Згідно накладної від 30 серпня 2022 року магазину ТехноДім, сума за 1 холодильник "LIEBHERR" становить 14450 гривень. (а.с.8) Згідно вкладиша до холодильника "LIEBHERR" СU 2831, дата виготовлення 16.07.2022 року, строк служби 10 років, країна виробництва - Болгарія. (а.с.8 зворот) Відповідно до заяви [PERSON] від 06.09.2022 року, остання просить надати їй письмову відповідь на її заяву за адресою її проживання [ADDRESS] та повернути їй кошти за холодильник "LIEBHERR" , який виявився не німецький, а болгарський 14450 гривень. При цьому [PERSON] вказує, що в магазині « [INFO] » звернула увагу на холодильник " [INFO] " , покликала співробітника магазину та сказала, що їй подобається холодильник фірми "LIEBHERR" німецького виробництва. Однак в подальшому після придбання холодильник виявився не німецького, а болгарського виробництва.(а.с.9-10) Згідно відповіді магазину « [INFO] » на лист [PERSON] , зазначено, що країна реєстрації бренду Германія . Магазином виконано всі домовленості. Техніка повністю відповідає своїм технічним характеристикам і холодильник був у використанні. (а.с. 12-13) Згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 05.09.2022 року на звернення [PERSON] надано роз`яснення окремих норм цивільного законодавства, а також ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів»(а.с.15). Як видно з розділу 6 посібника з експлуатації холодильника "LIEBHERR" СU 2831, охолоджувальне відділення розморожується автоматично. Тала вода випаровується завдяки теплу від конденсатора. Краплі води або навіть тонкий шар інею чи льоду на задній стінці зумовлені технічними особливостями і є нормальним явищем. (а.с. 45-47) Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця №757919, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем.(а.с.64) З свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 27788689 від 07.10.2014 року видно, що [PERSON] є власником магазину непродовольчої групи товарів, за адресою [ADDRESS] .(а.с.65) Як вбачається з витягу №3292/105 з реєстру платників єдиного податку до переліку видів господарської діяльності [PERSON] належить роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах.(а.с. 67) Судом встановлено, що договір купівлі продажу в частині факту продажу холодильника " [INFO] " сторонами не оспорюється. Щодо клопотання позивачки про витребування доказів, яке міститься в запереченні на відзив, то суд на місці ухвалив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки [PERSON] в судовому засіданні визнала, що 25 серпня 2022 року та 06 вересня 2022 року позивачка була в магазині та відповідачка повідомила, що в зв`язку з малою швидкістю Інтернету відеозапис не відбувся та не зберігся, як за ці числа так і в інші дні. Щодо клопотання в частині витребування дозвільних документів на право реалізації бренда холодильника "LIEBHERR" , то позивачкою не обґрунтовано та не підтвердженно яке відношення мають дані документи до предмета спору. Відповідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В своєму рішенні від 25 грудня 1997 року по справі N 9-зп за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) Конституційний Суд України вказав, що Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене. Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина. Частина перша статті 55 Конституції України відповідає зобов`язанням України, які виникли, зокрема, у зв`язку з ратифікацією Україною Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (582-12), Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим, 1950 рік) (995_004), що згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. За загальним правилом суди розглядають справи за заявами осіб, які вважають, що діями або бездіяльністю відповідача порушуються, не визнаються або оспорюються їх права чи інтереси. Отже, під час вирішення справи суд зобов`язаний встановити: чи дійсно були порушені права чи інтереси позивача; які саме права чи інтереси були порушені; чи були вони порушені діями або бездіяльністю тієї особи до якої пред`явлено позов. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник це суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар; недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ); належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Як видні зі змісту ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію повинна містити: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання; відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров`ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї у відповідність, якщо законом чи відповідним технічним регламентом не встановлено інший порядок дій виробника (продавця) у таких випадках; дату виготовлення; відомості про умови зберігання; гарантійні зобов`язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), визначеним відповідними нормативно-правовими актами, у тому числі технічними регламентами, або, прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. У разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило: придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків; Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка зверталася до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, однак порядку вказаному останнім при роз`ясненні положень ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» не послідувала та одразу звернулася до [PERSON] з заявою про повернення коштів за холодильник. Звертаючись до суду із позовом [PERSON] посилається на те, що придбаний нею товар є товаром неналежної якості. Однак позивачкою вказана обставина не доведена. Позивачкою не доведено наявність перешкод для ознайомлення з інформацією про товар перед покупкою. Продавця [PERSON] не запитувала про систему охолодження та виробника. Все, що запитувала було їй роз`яснено. Таким чином не доведено невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником. Позивачкою не доведено факт порушення її прав, як споживача. Вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованими та похідними від первісного позову. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки позивачкою не доведено факту порушення її прав, як споживача, не доведено обставин на які вона посилається у своєму позові, як на підстави звернення до суду, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог про розірвання договору, повернення сплаченої за товар грошової суми слід відмовити. Оскільки первісні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження та оскільки вимоги про стягнення матераільної і морльної шкоди є необґрунтованими то й в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Зважаючи на те, що згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач у справі звільняється від сплати судового збору, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору слід віднести за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed