Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Адвокат Мороз Є.В. в інтересах [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалась на те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12 вересня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1538. Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: 28 лютого 2018 року [PERSON] та 05 червня 2019 року [PERSON] . Разом з тим, подружнє життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, у зв`язку із чим, починаючи з 2020 року, шлюбні відносини між ними поступово погіршилися. Основною причиною розпаду сім`ї стало зловживання відповідачкою алкогольними напоями, у зв`язку із чим, у неї виникли розлади психіки та поведінки, що проявлялося в агресивній поведінці до чоловіка та їх малолітніх дітей. Крім того, з ініціативи відповідачки, між сторонами часто виникали суперечки, свідками яких були діти. Вказані обставини негативно впливало на психічний стан дітей та кожен раз спричиняло їм та позивачу душевні страждання. У грудні 2021 [PERSON] залишила постійне місце проживання, не цікавилася дітьми та почала вести антисоціальний спосіб життя. На прохання позивача перестати вживати алкогольні напої та повернутися до дітей, відповідачка відмовилася та заявила, що у неї є інший чоловік. За таких обставин, сторони з грудня 2021 року припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. На думку позивача, подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. З часу припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, [PERSON] сам виховує доньок, піклується про них та забезпечує їх усім необхідним. Діти разом із позивачем забезпечені житлом та проживають у квартирі [ADDRESS] . Виховувати дітей позивачу допомагають його батьки - [PERSON] та [PERSON] , які проживають у сусідній квартирі. [PERSON] працював у ЧФ ТОВ «СЕБН-УА» на посаді водія навантажувача, а з 25.02.2022 мобілізований та проходить службу в ЗСУ, де отримує належне грошове забезпечення. Таким чином, з часу мобілізації діти проживають із дідусем та бабусею, однак позивач щодня розмовляє з дітьми по телефону, цікавиться їхнім життям, інтересами. Крім того, [PERSON] оформив на матір доручення на отримання коштів із його заробітної плати на потреби дітей, оплачує кошти за відвідування дітей дитячого садочка. Натомість, відповідачка вже майже рік як взагалі не цікавиться життям дітей, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, веде антисоціальний спосіб життя, неодноразово перебувала на лікуванні у ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер», не працює та не має власного житла. Зважаючи на викладені обставини, просила шлюб між сторонами розірвати, малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] залишити проживати разом із позивачем. Під час розгляду справи представник позивача адвокат Мороз Є.В. позов підтримала та просила його задовольнити. Не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. 03.11.2022 представник третьої особи Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, незважаючи на те, що неодноразово належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Причини неявки не повідомила та жодних заяв, клопотань до суду не подала. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 12 вересня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1538 (а.с.11). Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: 28 лютого 2018 року [PERSON] та 05 червня 2019 року [PERSON] (а.с.12-13). Спільне життя сторін не склалось. На даний час вони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Наведені обставини підтвердили в судовому засіданні й допитані у якості свідків батьки позивача - [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що син [PERSON] та невістка [PERSON] вже давно припинили фактичні шлюбні відносини. Причиною розпаду сім`ї є введення невісткою антисоціального способу життя. Відповідачка лікувалася від алкогольної залежності, однак це не принесло бажаного результату. Вже майже рік як [PERSON] покинула місце проживання ( [ADDRESS] ), залишивши самих чоловіка та дітей. З цього часу дітьми займається тільки син, а вони (свідки) йому допомагають. [PERSON] взагалі не цікавиться своїми дітьми та не спілкується з ними. На скільки їм відомо, відповідачка проживає у своєї матері в Житомирській області, має іншого чоловіка та продовжує вживати алкоголь. З часу перебування сина на службі в Збройних силах України, вони (свідки) здійснюють догляд за дітьми. Однак син щодня телефонує дітям, спілкується з ними, цікавиться їхніми інтересами, забезпечує їх усім необхідним. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Разом з тим, на думку суду, позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін разом із позивачем задоволенню не підлягають, виходячи з наступного: Згідно вимог ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Тільки у\~разі,\~якщо\~мати\~та батько,\~які\~проживають\~окремо,\~не\~дійшли\~згоди щодо\~того,\~з\~ким\~із них\~буде\~проживати\~малолітня дитина,\~спір\~між\~ними може\~вирішуватися\~органом\~опіки та\~піклування\~або\~судом. Під\~час вирішення\~спору щодо\~місця проживання\~малолітньої дитини\~беруться до\~уваги ставлення\~батьків до\~виконання своїх\~батьківських обов`язків,\~особиста прихильність\~дитини до\~кожного з\~них,\~вік дитини,\~стан її\~здоров`я\~та інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Орган опіки\~та піклування\~або суд\~не можуть\~передати дитину\~для проживання\~з тим\~із батьків,\~хто не\~має самостійного\~доходу,\~зловживає спиртними\~напоями або\~наркотичними засобами,\~своєю аморальною\~поведінкою може\~зашкодити розвиткові\~дитини.\~Якщо орган\~опіки та\~піклування або\~суд визнав,\~що жоден\~із батьків\~не може\~створити дитині\~належних умов\~для виховання\~та розвитку,\~на вимогу\~баби,\~діда або\~інших родичів,\~залучених до\~участі у\~справі,\~дитина може\~бути передана\~комусь із\~них (ст.161 СК України). Так, судом встановлено, що сторони [PERSON] , [PERSON] та їх малолітні діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, малолітні діти залишилися проживати разом із батьком, а відповідачка [PERSON] , починаючи з 11 грудня 2021 року, у вказаному житлі не проживає (а.с.18). Як вбачається із матеріалів справи та показів свідків [PERSON] , [PERSON] , з грудня 2021 вихованням малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] займається батько позивач [PERSON] , який працює в ЧФ ТОВ «СЕБН-УА» на посаді водія навантажувача (а.с.20). Втім, з лютого 2022 року [PERSON] мобілізований до лав Збройних сил України, де проходить військову службу. На даний час за дорученням позивача догляд за дітьми здійснюють його батьки [PERSON] , [PERSON] . При цьому позивач матеріально утримує дітей, піклується про них та забезпечує їх усім необхідним. Діти відвідують заклад дошкільної освіти «Журавлик», оплату за садочок здійснює позивач (а.с.30-31). Згідно акту та висновку оцінки потреб сім`ї, на даний час малолітні [PERSON] , [PERSON] проживають разом із дідусем та бабусею. Діти дуже люблять свого батька [PERSON] , який про них піклується. Стан здоров`я у дітей задовільний, вони матеріально забезпечені, мають місце для сну та відпочинку. Натомість,\~відповідачка [PERSON] \~із дітьми\~не проживає,\~не бере\~участі у\~їх вихованні.\~Зі слів\~дітей,\~під час\~їхнього спільного\~проживання,\~мати часто\~сварилася. (а.с.22-27). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] зловживає алкогольними напоями, у зв`язку із чим перебувала на лікуванні в ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер», що підтверджується листом генерального директора №471 від 16.11.2022. Крім того, згідно листа заступника начальника Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області від 15.08.2022, за зверненням [PERSON] проводилася перевірка щодо ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків (виховання дітей) (а.с.29). Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте судом не здобуто доказів, які б свідчили про те, що у сторін виник спір щодо визначення місця проживання спільних дітей, їх виховання чи утримання. Натомість, наведені вище письмові докази, покази свідків свідчать про те, що на даний час малолітні доньки зареєстровані та проживають разом із батьком позивачем [PERSON] , знаходяться на його утриманні та вихованні. Будь-яких доказів щодо наміру матері дітей [PERSON] брати участь у їх вихованні чи забрати до себе проживати суду не надано. Отже, суд приходить до висновку про те, що позов в частині визначення місця проживання дітей поданий позивачем передчасно, а тому задоволенню не підлягає. В той же час, враховуючи поведінку відповідачки по відношенню до спільних малолітніх дітей, позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про позбавлення її батьківських прав.

Outcome: partial