Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Заявник звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить суд встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 151761, який виданий на підставі розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 30 травня 2007 року за реєстровим № 602/А-2007, зареєстрований 08 квітня 2010 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011053000865, належить власнику [PERSON] з реєстраційним номером облікової картки платника податків [NUMBER] . Заявлені вимоги мотивовані тим, що [INFO] номер [PERSON] , це підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке було видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] , звернулась у встановлений законом строк до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини за законом. Відповідно до вищевказаної заяви була заведена спадкова справа № 329/2021 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Спадкоємцями майна померлого [PERSON] , є його дружина: [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців до майна померлого [PERSON] - немає. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отримали у спадщину по 1/6 частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , це підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину за законом від 04.11.2021 року, які долучаються до заяви. Київська державна нотаріальна контора у місті Одесі роз`яснює, що в документах, які були надані спадкоємцями до майна померлого [PERSON] , для оформлення спадщини на земельну ділянку, кадастровий номер: 5123981400:01:003:1857, яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , є розбіжності, що і стало підставою для звернення до суду з вказаною заявою. В судове засідання заявник не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі з підстав викладених у змісті заяви та розгляд справи здійснювати без її участі. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином. Поважність причин неявки в судове засідання не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. ч. 2, 7 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст 293 ЦПК України). Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у ч. 2 ст. 293 ЦПК України, зокрема встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] номер [PERSON] , це підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке було видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] , звернулась у встановлений законом строк до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини за законом. Відповідно до вищевказаної заяви була заведена спадкова справа № 329/2021 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Спадкоємцями майна померлого [PERSON] , є його дружина: [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців до майна померлого [PERSON] - немає. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отримали у спадщину по 1/6 частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , це підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину за законом від 04.11.2021 року, які долучаються до заяви. Водночас, із наявних у матеріалах справи копій документів, які були надані спадкоємцями до майна померлого [PERSON] , для оформлення спадщини на земельну ділянку, кадастровий номер: 5123981400:01:003:1857, яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , є розбіжності, а саме: Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.06.2021 року за № НВ-5116643162021, створеним за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків власника [PERSON] - [NUMBER] .; У Державному акті на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 151761, виданому на підставі розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 30.05.2007 року за реєстровим № 602/А-2007, зареєстрованому 08.04.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011053000865, вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків власника [PERSON] - [NUMBER] .; У довідці про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] , виданій Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси від 10.02.1999 року, вказано ідентифікаційний номер [NUMBER] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до вимог частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом в ході розгляду справи встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 151761 належить чоловіку заявника [PERSON] , що підтверджено достатніми доказами, а наявні в зазначеному документів виправлення, описки унеможливлюють належну реалізацію заявником своїх спадкових прав, та підтвердити цей факт в позасудовому порядку заявник не може. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки, це необхідно для реалізації ним своїх спадкових прав, підтвердити цей факт в позасудовому порядку не вбачається можливим, та обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а тому суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про захист прав заявника і вважає, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , Дачненська громада Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає повному задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved