Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 250000 гривень. З урахуванням доповнення підстав позову, позов обґрунтовує тим, що на підставі п. «г» ч.1 ст.121 ЗК України, у якій передбачено, що громадяни України, мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в містах - не більше 0,10 га, [PERSON] 15.02.2013 поштовим відправленням подала до Дрогобицької міської ради заяву з проханням виділити їй земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га в кварталі індивідуальної житлової забудови по [ADDRESS] . Дрогобицька міська рада не розглянула її заяву у встановлений законом спосіб та листом від 20.03.2013 за №3-21/2211 повідомила її, що згідно рішення Дрогобицької міської ради за №638 від 29.05.2012 виділення земельних ділянок громадянам для будівництва житлового будинку буде здійснюватися за умови укладення договору щодо проектування та забудови інженерно-транспортної інфраструктури індивідуальної забудови кварталу з КП «Управління капітального будівництва» Дрогобицької міської ради. Для оскарження бездіяльності Дрогобицької міської ради щодо не розгляду її заяви вона була змушена звертатись до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, який постановою від 07 жовтня 2013 року по справі №442/6434/13-а визнав протиправною бездіяльність Дрогобицької міської ради щодо нерозгляду вказаної заяви від 15 лютого 2013 року з приводу передачі їй у власність земельної ділянки площею 0,10 га в кварталі індивідуальної забудови по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Також суд зобов`язав Дрогобицьку міську раду невідкладно, в спосіб, передбачений законом, розглянути її заяву щодо надання їй у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га в кварталі індивідуальної забудови по [ADDRESS] , згідно поданої 15.02.2013 та надати мені обґрунтовану відповідь відповідно до чинного законодавства. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року вищевказану постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області залишено без змін. Згідно листа від 26.02.2014 №130 відділу містобудування та архітектури виконавчих органів Дрогобицької міської ради про наявність кварталів для індивідуального житлового будівництва на території міста Дрогобича передбачена, зокрема, територія [ADDRESS] . 14 березня 2014 року позивач звернулась до Дрогобицької міської ради з наступною заявою, в якій просила до попередньої заяви від 15 лютого 2013 року долучити доповнення щодо зміни місця розташування земельної ділянки, на яку вона претендувала одержати безоплатно у власність площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кварталу індивідуального житлового будівництва по [ADDRESS] . 26 червня 2014 року за результатами розгляду її заяви Дрогобицькою міською радою прийнято рішення «Про відмову в передачі в оренду та у власність земельних ділянок» №1385, підпунктом 1.1. пункту 1, якого відмовлено їй в наданні безоплатно у власність земельної ділянки по [ADDRESS] . Вказне рішення нею було оскаржено до суду. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2014 року у справі №442/71 20/14-а визнано протиправним та скасовано підпункт 1.1. пункту 1 рішення Дрогобицької міської ради від 26 червня 2014 року №1385. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративною суду від 9 лютого 2015 року постанову в частині відмови в позові скасовано та в цій частині позов задоволено, зобов`язано Дрогобицьку міську раду розглянути її заяву від 14 березня 2014 року щодо виділення земельної ділянки. В решті - рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 31.03.2015 її касаційну скаргу залишив без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року та змінену нею постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 грудня 2014 року - без змін. Звертає увагу суду також і на те, що вищевказаною постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 також визнано незаконним та нечинним рішення Дрогобицької міської ради від 29.05.2012 №638 «Про затвердження індивідуального житлового будівництва» в частині обов`язкової вимоги внесення пайових коштів від особи, жадаючої надання земельної ділянки. На виконання рішення суду у справі №442/7120/14-а Дрогобицька міська рада повторно розглянула її заяву та 20 грудня 2016 року, прийняла рішення №528, підпунктом 4.1 пункту 4 якого знову відмовила їй у наданні безоплатно у власність земельної ділянки по [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю пакету документів, необхідних для прийняття рішення. Дане рішення нею також було оскаржено до суду. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.09.2018 у справі №442/3936/17 визнано протиправним і скасовано пп.4.1 пункту 4 рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 щодо відмови їй у передачі безоплатно у власність земельної ділянки по [ADDRESS] та зобов`язано Дрогобицьку міську раду знову повторно розглянути її заяву від 14.03.2014. Дане рішення суду було оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду, а потім і до Верховного суду. Постановою Верховного Суду від 27.05.2021 її касаційну скаргу задоволено, зобов`язано Дрогобицьку міську раду надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] . 15.06.2021 вона подала до Дрогобицької міської ради заяву з проханням виконати в повному обсязі постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021, якою зобов`язано Дрогобицьку міську раду надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] . Наступним епізодом цинічного знущання та приниження її людської гідності й зневажання і заперечення її високих моральних якостей було зауваження міської ради на Х сесії Дрогобицької міської ради, засідання якої відбулось 08.07.2021 під час розгляду та прийняття рішення на виконання постанови Верховного Суду про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] . Зауваження полягало в тому, що вона нечесно та несправедливо бажає отримати земельну ділянку, не сплативши кошти за комунікації на [ADDRESS] . Незаконність таких оплат встановлена вище переліченими постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду віл 16.01.2019 та віл 30.01.2019. Листом Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 22.07.2021 №3-24/6802 позивачці було повідомлено про те, що на виконання рішення Верховного суду від 27 травня 2021 року по справі №442/3936/17 було підготовлено та подано на розгляд Х сесії Дрогобицької міської ради Львівської області, яка відбулась 08 липня 2021 року, проект рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] », не набрав достатньої кількості голосів. Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.10.2017 №235 «Про затвердження проекту «Детального плану території в районі [ADDRESS] » затверджено проект детального плану цієї території. Згідно листа виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 27.07.2021 №3-17/6993, відповідно до інформації КП "Управління капітального будівництва"Дрогобицької міської ради, на земельні ділянки № [NUMBER] та [ADDRESS] немає укладених договорів пайової участі. Отже, вищезазначені земельні ділянки є вільними, однак міська рада не надає їй дозвіл на розробку проекту землеустрою на виконання постанови Верховного суду. На виконання постанови Верховного Суду від 27.05.2021 вона зверталась до Дрогобицької міської ради із заявою надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 600 м2 згідно «Детального плану території в районі [ADDRESS] », затвердженого рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.10.2017 №235. Внаслідок допущеної бездіяльності з боку Дрогобицької міської ради вказане рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по даний час не виконане. У зв`язку із невиконанням рішення Верховного суду 15 вересня 2021 року вона була змушена звернутись до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із заявою про визнання протиправною бездіяльність Дрогобицької міської ради щодо невиконання рішення суду. 22.09.2021 Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області виніс окрему ухвалу, якою визнано протиправною бездіяльність Дрогобицької міської ради щодо невиконання постанови Верховного Суду від 27.05.2021. Зобов`язано Львівську обласну прокуратуру провести перевірку викладених в ухвалі фактів щодо невиконання або неналежного виконання відповідальними особами Дрогобицької міської ради Львівської області дій, спрямованих на звернення до суду із заявою про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача на виконання рішення суду, про результати перевірки та вжиті заходи повідомити суд у місячний строк. Згідно листа виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 27.07.2021 №3-17/6993 відповідно до інформації КП «Управління капітального будівництва» Дрогобицької міської ради на земельні ділянки № [NUMBER] та [ADDRESS] немає укладених договорів пайової участі. Знаючи, що земельні ділянки [ADDRESS] та [ADDRESS] є вільними, 29.12.2021 вона в чергове подала заяву до Дрогобицької міської ради, в якій в рамках виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 та ухвали Верховного Суду від 16.12.2021 по справі №442/3936/17 та виконавчого листа по вказаній справі просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 600 м.кв. Однак, 01.01.2022 на інтернет-сайті Дрогобицької міської ради вона ознайомилась з рішенням міської ради №953 від 22.12.2021 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на [ADDRESS] », яким Дрогобицька міська рада надала дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 600 кв.м. у кварталі індивідуальної забудови на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Всупереч факту надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки [NUMBER] 14.01.2022 Дрогобицька міська рада прийняла рішення №986 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] », пп.1.1 п.1 якого їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки також [NUMBER] орієнтовно площею 600 кв.м. у кварталі індивідуальної забудови на [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою двом окремим громадянам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, є таким, що суперечить вимогам землеустрою, та сприяє позбавлення одного з них можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру отримання у власність земельної ділянки. Таки чином, надавши дозвіл двом заявникам - громадянину [PERSON] та їй на розроблення проекту землеустрою щодо відведення однієї і тієї ж земельної ділянки, Дрогобицька міська рада вкотре створила ситуацію, за якої вона так і не зможе оформити документально цю земельну ділянку для будівництва житлового будинку та яка фактично не буде надана у власність. Вважає, що Дрогобицька міська рада надала перевагу [PERSON] , оскільки перед тим, як надати дозвіл останньому на розроблення проекту землеустрою, їй за кожним її звернення було відмовлено. Такі дії та поведінка Дрогобицької міської ради є незаконними, недобросовісними та неправомірними, цинічними та безвідповідальними, є такими, що суперечать законодавству України, містять ознаки неналежного урядування. Вказані дії Дрогобицької міської ради і надалі мають ознаки знущань з неї та морального приниження, оскільки начебто Дрогобицька міська рада надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, але цей дозвіл стосується уже сформованої земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер, і крім того попередньо дозвіл на розроблення проекту землеустрою було надано іншому громадянину - [PERSON] , здійснює такі дії, щоб вона так і не змогла отримати земельну ділянку для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, наражає її на неприємності та невизначеність, на необхідність надалі захищати свої права та законні інтереси в судах, що звичайно спричиняє у неї моральні страждання. Тому, зважаючи на обставини, які склалися, вона зовсім не впевнена, що отримає земельну ділянку для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд через продовження систематичних і тривалих знущань та приниження її честі та гідності Дрогобицькою міською радою, дискримінації щодо неї через її незаконні, протиправні дії відносно неї та небажання вирішити її заяву в законний спосіб. Стверджує, що Дрогобицька міська рада створила перешкоди, які вона не зможе подолати, а також не зможе реалізувати своє конституційне право на отримання у власність присадибної ділянки. Дрогобицька міська рада спричиняє їй моральні страждання, які тривають вже майже 9 років, почуття невпевненості у завтрашньому дні, почуття безвиході, неможливості реалізації своїх мрій та сподівань на покращення житлових умов її сім`ї, почуття приниження своєї честі та гідності, дискримінації в порівнянні з іншими громадянами. Крім цього, зазначає, що завдана вищенаведеною бездіяльністю і рішеннями, протиправність яких визнана судовими рішеннями, моральна шкода, полягає й в тому, що у неї змінився нормальний спосіб життя. Замість того, щоб отримати земельну ділянку, скориставшись своїм правом гарантованим законодавством України, вона змушена витрачати свій час на судову тяганину, неодноразово оскаржуючи протиправну бездіяльність та рішення міської ради, готувати відповідні позовні заяви, скарги тощо. Розмір грошового відшкодування визначає, виходячи з норм чинного законодавства, а також судової практики, в тому числі й рішень Європейського суду з прав людини, що стосуються грошового відшкодування за завдану моральну шкоду у зв`язку з невиконанням судового рішення. 24.11.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 14.12.2021. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 14.12.2021 підготовче судове засідання відкладено через неявку відповідача на 20.01.2022. 04.01.2022 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позов заперечує, покликаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Вважає, що позивачкою не надано суду доказів на підтвердження причинного зв`язку між діяльністю відповідача та завданням моральної шкоди, а також не наведено жодного аргументу в чому виявляється завдана саме їй моральна шкода. Вважає, що усі твердження позивачки є виключно суб`єктивними. 10.01.2022 позивачкою подано до суду відповідь на відзив. 20.01.2022 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 20.01.2022 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 14.02.2022. 20.01.2022 [PERSON] подала до суду заяву про доповнення підстав позову, в якому, зокрема, вказує на те, що постановою Верховного Суду від 27.05.2021 по справі №442/3936/17 зобов`язано Дрогобицьку міську раду надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням вказаного рішення суду ухвалою Верховного Суду зобов`язано Дрогобицьку міську раду Львівської області протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали подати звіт про виконання постанови Верховного Суду від 27.05.2017 у справі №442/3936/17. Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.10.2017 №235 «Про затвердження проекту «Детального плану території в районі [ADDRESS] » затверджено проект детального плану цієї території. Згідно листа виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 27.07.2021 №3-17/6993 відповідно до інформації КП «Управління капітального будівництва» Дрогобицької міської ради на земельні ділянки № [NUMBER] та [ADDRESS] немає укладених договорів пайової участі. Знаючи, що земельні ділянки [ADDRESS] та [ADDRESS] є вільними, 29.12.2021 вона вчергове подала заяву до Дрогобицької міської ради, в якій в межах виконання вищевказаних постанови та ухвали Верховного Суду та виконавчого листа по справі №442/3936/17, просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 600 м.кв. Однак, 01.01.2022 на сайті Дрогобицької міської ради вона ознайомилась з рішенням міської ради №953 від 22.12.2021 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на [ADDRESS] », яким Дрогобицька міська рада надала дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 600 кв.м. у кварталі індивідуальної забудови на [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Всупереч факту надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [NUMBER] орієнтовною площею 600 кв.м. у кварталі індивідуальної забудови на [ADDRESS] 14.01.2022 Дрогобицька міська рада прийняла рішення №986 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] », підпунктом 1.1. п.1 якого їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки також [NUMBER] орієнтовно площею 600 кв.м. у кварталі індивідуальної забудови на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Вважає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою двом окремим громадянам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, є таким, що суперечить вимогам землеустрою, та сприяє позбавлення одного з них можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру отримання у власність земельної ділянки. 07.01.2022 нею виявлено на Публічній кадастровій карті України, що спірній земельній ділянці уже присвоєно кадастровий номер. Таким чином, [PERSON] станом на 14.01.2022 здійснив всі попередні дії для оформлення в свою власність зазначеної земельної ділянки. Відповідно, вважає, що так як земельна ділянка уже сформована, то розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження позбавлені будь-якого сенсу. Дрогобицька міська рада, надавши двічі дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, породила конфлікт інтересів між двома громадянами - нею та [PERSON] , в результаті чого один із них позбавлений можливості погодити проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки. Дане свідчить про формальне виконання рішення суду, яке жодним чином не створює для неї умов, за яких вона зможе отримати у власність земельну ділянку, оскільки вільні земельні ділянки на [ADDRESS] відсутні. Вважає, що такі дії відповідача мають ознаки знущань з неї та морального приниження, приймання завідомо незаконних рішень, спрямовані на те, щоб вона не змогла отримати земельну ділянку, що наражає її на неприємності та невизначеність, на необхідність надалі захищати свої права та законні інтереси в судах. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2022 задоволено клопотання позивачки, постановлено витребувати у Дрогобицької міської ради Львівської області завірену копію рішення XVI сесії восьмого скликання №953 від 22.12.2021 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на [ADDRESS] ». 11.04.2022 відповідачем подано до суду додаткові письмові пояснення, в яких вказує на безпідставність позовних вимог. Звертає увагу суду на те, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. При цьому, не суттєво за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Таким чином, рішення місцевої ради про надання третій особі дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не встановлює обмежень щодо реалізації заявником права на отримання у встановленому законом порядку цієї земельної ділянки. Земельна ділянка № [NUMBER] , про яку вказує позивач, є лише визначена як об`єкт цивільних прав. Жодних рішень про затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої у власність не приймалося. Ухвалою Дрогобицького міьскрайонного суду Львівської області від 12.05.2022 провадження в справі зупинено до набрання законної сили судовим рішення за апеляційною скаргою Дрогобицької міської ради на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2022 щодо визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №442/3936/17 за адміністративним позовом [PERSON] до Дрогобицької міської ради про визнання протиправним рішення. На підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.09.2022 провадження в справі відновлено, призначено справу до судового розгляду на 29.09.2022. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зокрема, звертає увагу на порушення відповідачем її права власності на землю є гарантованого Конституцією України. Внаслідок протиправних дій та рішень Дрогобицької міської ради у її житті відбулися вимушені зміни життєвих планів, виник штучно заподіяний утиск її права на земельну ділянку з боку Дрогобицької міської ради, утворились штучні перепони щодо реалізації права на земельну ділянку, необхідність вимушено неодноразово відстоювати свої права тривалий час (9 років і 7 місяців) та вимушено бути залученими у процес відстоювання справедливості, що спричинило зниження якості її життя і призвело до переживання хронічного стрессу, психологічного утиску а почуття безнадії, приниження її честі та гідності, зневаги. Вказана ситуація потребувала і потребує додаткових зусиль для подолання перепон на реалізації права на земельну ділянку, що знаходиться в прямому причинному-наслідковому зв`язку між протиправними бездіяльністю, діями, незаконними рішеннями Дрогобицької міської ради та завданою моральною шкодою. Відповідач не долучив жодного доказу, які спростовують завдання їй моральної шкоди його тривалою протиправною поведінкою відносно неї, не спростовано її розчарування діяльністю Дрогобицької міської ради та додаткове психічне напруження, викликане дискримінацією під час розгляду її заяв, порівняно із заявами інших громадян. Іншим заявникам надавались земельні ділянки в м.Дрогобичі, а їй - ні. Враховуючи зазначене, просить задоволити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, вважає його необгрутованим та безпідставним, просить в задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вислухавши позиції сторін, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного: Судом встановлено: 15.02.2013 [PERSON] звернулась на ім`я міського голови м.Дрогобича О.Радзієвського із заявою про виділення їй земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,10 га в кварталі індивідуальної житлової забудови по [ADDRESS] згідно п.в ч.3 ст.116 і ст..118 Земельного кодексу України. Як вбачається з листа Дрогобицької міської ради №3-21/2211 від 20.03.2013 вищевказану заяву Дрогобицькою міською радою не розглянуто, заявницю повідомлено, що згідно рішення Дрогобицької міської ради за №638 від 29.05.2012 виділення земельних ділянок громадянам для будівництва житлового будинку буде здійснюватися за умови укладення договору щодо проектування та забудови інженерно-транспортної інфраструктури індивідуальної забудови кварталу з КП «Управління капітального будівництва» Дрогобицької міської ради. [PERSON] оскаржено бездіяльність Дрогобицької міської ради. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2013 визнано протиправною бездіяльність Дрогобицької міської ради щодо нерозгляду заяви [PERSON] від 15.02.2013 з приводу передачі їй у власність земельної ділянки площею 0,10 га в кварталі індивідуальної забудови по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. зобов`язав Дрогобицьку міську раду невідкладно, в спосіб передбачений законом, розглянути мою заяву щодо надання мені у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га в кварталі індивідуальної забудови по [ADDRESS] , згідно поданої 15.02.2013 та надати мені обґрунтовану відповідь відповідно до чинного законодавства. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року вищевказану постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області залишено без змін. На виконання зазначеного рішення суду, 28.05.2014 Дрогобицькою міською радою прийнято рішення №1369 «Про відмову в передачі у власність земельної ділянки», п.п.1.1 п.1 якого [PERSON] відмовлено в передачі безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 1000 кв.м. в кварталі індивідуальної забудови по [ADDRESS] . Зазначене рішення Дрогобицької міської ради, а також рішення Дрогобицької міської ради від 29.05.2012 №638 «Про затвердження Положення «Про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» [PERSON] оскаржила до суду. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.04.2015 позов задоволено частково. Зобов`язано Дрогобицьку міську раду розглянути заяву [PERSON] від 15.02.2013 щодо виділення останній земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,10 га в кварталі індивідуальної забудови по [ADDRESS] із земель комунальної власності. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015 постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.04.2015 скасовано та винесено нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано незаконним та нечинним рішення Дрогобицької міської ради від 29.05.2012 №638 «Про затвердження положення «Про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» в частині обов`язкової вимоги пайових коштів від особи жадаючої надання земельної ділянки; визнано протиправним та скасовано п.п.1.1. п.1 рішення Дрогобицької міської ради від 28.05.2014 №1369 «Про відмову в передачі у власність земельної ділянки», зобов`язано Дрогобицьку міську раду повторно розглянути заяву [PERSON] від 15.02.2013. Крім цього, 14 березня 2014 року [PERSON] звернулась до Дрогобицької міської ради із заявою, в якій просила до попередньої заяви від 15 лютого 2013 року долучити доповнення щодо зміни місця розташування земельної ділянки, на яку вона претендувала, одержати безоплатно у власність площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кварталу індивідуального житлового будівництва по [ADDRESS] . Рішенням Дрогобицької міської ради від 26.06.2014 №1385 [PERSON] відмовлено у наданні безоплатно у власність земельних ділянок. Дане рішення позивачкою було оскаржено до суду. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2014 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано підпункт 1.1. пункту 1 рішення Дрогобицької міської ради від 26 червня 2014 року №1385. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративною суду від 09.02.2015, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 31.03.2015, постанову в частині відмови в позові скасовано та в цій частині позов задоволено, зобов`язано Дрогобицьку міську раду розглянути її заяву від 14 березня 2014 року щодо виділення земельної ділянки. В решті - рішення суду першої інстанції залишено без змін. Крім цього, рішенням Дрогобицької міської ради від 20.12.2016 №528 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки, у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) підпунктом 4.1 пункту 4 [PERSON] відмовлено в передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. на території кварталу [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю пакету документів, необхідного для прийняття рішення. 26.05.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним і скасувати підпункт 4.1 пункту 4 рішення Дрогобицької міської ради від 20.12.2016 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок , у затвердженні проекту відведення та надання в оренду земельної ділянки,у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (місцевості); зобов`язати Дрогобицьку міську раду повторно розглянути заяву [PERSON] від 14.03.2014 щодо виділення земельної ділянки орієнтованою площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] ; зобов`язати Дрогобицьку міську раду надати [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 гектара для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на [ADDRESS] ; зобов`язати Дрогобицьку міську раду надати [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 гектара для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на [ADDRESS] ; зобов`язати Дрогобицьку міську раду подати до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звіт про виконання постанови суду в частині повторного розгляду заяви [PERSON] від 14 березня 2014 року щодо виділення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 гектара для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на [ADDRESS] та в частині надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 гектара для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на [ADDRESS] в місячний строк з часу набрання постановою законної сили; визнати незаконним та нечинним рішення Дрогобицької міської ради від 03.10.2017 №871 «Про затвердження « Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі [ADDRESS] ». Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.09.2018 у справі №442/3936/17 позов задоволено частково, визнано протиправним і скасовано пп.4.1 пункту 4 рішення Дрогобицької міської ради №528 від 20.12.2016 щодо відмови [PERSON] у передачі безоплатно у власність земельної ділянки по [ADDRESS] .Орлика та зобов`язано Дрогобицьку міську раду повторно розглянути заяву останньої від 14.03.2014, а також зобов`язано Дрогобицьку міську раду подати до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звіт про виконання рішення суду в частині повторного розгляду заяви [PERSON] від 14 березня 2014 року щодо виділення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , в місячний строк з часу набрання рішенням законної сили. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019 рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання незаконним та нечинним рішення Дрогобицької міської ради Львівської області «Про затвердження «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі вулиці Паркової у місті Дрогобичі» від 3 жовтня 2017 року №871, скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі в цій частині. В решті рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 27.05.2021 рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2019 року в частині відмови в задоволенні позову скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким зобов`язано Дрогобицьку міську раду надати [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] . Окрім цього, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.09.2018, та прийнято постанову, якою позов задоволено, визнанео протиправним та нечинним рішення Дрогобицької міської ради від 03.10.2017 №871 «Про затвердження «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі [ADDRESS] ». 15.06.2021 [PERSON] звернулась до Дрогобицької міської ради із заявою, в якій просить виконати в повному обсязі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.09.2018 та постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 по справі №442/3936/17. 12.08.2021 [PERSON] подала до Дрогобицької міської ради заяву, в якій в рамках виконання постанови Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 та виконавчого листа по даній справі, просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [NUMBER] або [NUMBER] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 600 кв.м. згідно «Детального плану території в районі [ADDRESS] », затв. рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.10.2017 №235. Листом Дрогобицької міської ради від 16.09.20221 [PERSON] повідомлено, що зазначену вище заяву від 12.08.2021 розглянуто і дане питання буде розглянуто на черговій сесії Дрогобицької міської ради. 15.09.2021 [PERSON] зверталась до Дрогобицької міської ради із заявою, в якій, в рамках виконання постанови Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 та виконавчого листа по даній справі, просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 600 кв.м. згідно «Детального плану території в районі [ADDRESS] », затв. рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.10.2017 №235. Рішенням Дрогобицької міської ради від 23.09.2021 №641 [PERSON] відмовлено у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1000 кв.м. у кварталі індивідуальної забудови на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (бажана площа земельної ділянки (0,1 га) суперечить вимогам містобудівній документації та не укладено договір пайової участі по об`єкту «Будівництво інженерно-транспортної інфраструктури будинків котеджного типу на [ADDRESS] » з комунальним підприємством «Управління капітального будівництва» Дрогобицької міської ради, відповідно до вимог Положенню про порядок виділення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі [ADDRESS] , затв. рішенням сесії Дрогобицької міської ради від 3.10.2017 №871). Як вбачається з відповіді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №5405/574/0/03.2-14 від 21.09.2021 у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження №65982818, з примусового виконання виконавчого листа №442/3936/17, виданого 17.06.2021 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання Дрогобицької міської ради надати [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] . Державним виконавцем 06.07.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яке скеровано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. До відділу 27.07.2021 надійшла відповідь боржника з інформацією про те, що відповідно до п9.26 рішення Дрогобицької міської ради від 08.07.2021 №479 «Про внесення змін та доповнень до порядку денного Х сесії Дрогобицької міської ради» серед інших питань, які винесені на розгляд Х сесії Дрогобицької міської ради був проект рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] ». Згідно протоколу Х сесії Дрогобицької міської ради від 08.07.2021 проект рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] » не набрав необхідної кількості голосів. Відповідний проект зазначеного рішення буде повторно винесено на позачергове засідання сесії Дрогобицької міської ради. Ухвалою Верховного суду від 16.12.2021 задоволено клопотання [PERSON] про встановлення судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 27.05.2021, зобов`язано Дрогобицьку міську раду Львівської області протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали подати звіт про виконання постанови Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №442/3936/17. Рішенням Дрогобицької міської ради від 22.12.2021 №953 надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 600 кв.м. у кварталі індивідуальної забудови на [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 29.12.2021 [PERSON] зверталась до Дрогобицької міської ради із заявою, в якій в рамках виконання постанови Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 та виконавчого листа по даній справі, просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 600 кв.м. згідно «Детального плану території в районі [ADDRESS] », затв. рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.10.2017 №235. Рішенням Дрогобицької міської ради від 14.01.2022 №986 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 600 кв.м. у кварталі забудови на [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вищевказане рішення було представлено Верховному Суду до звіту про виконання постанови Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №442/3936/17. Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 12.04.2022 у зв`язку із виконанням рішення суду закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №442/3936/17. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2022 визнано протиправним рішення Дрогобицької міської ради №986 від 14.01.2022 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] », яке прийняте на виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 по справі №442/3936/17 та зобов`язано Дрогобицьку міську раду у Львівській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 по справі №442/3936/17 щодо зобов`язання Дрогобицької міської ради надати [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] . Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2022 вищевказану ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2022 скасовано, постановлено нове рішення, яким заяву [PERSON] залишено без задоволення. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем всупереч приписів ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів того, що свідчили б про значний рівень понесених позивачем негативних емоцій, що вказують на його моральні страждання. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. У статті 118 ЗК України (зі змінами та доповненнями) регламентовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Зокрема, визначено, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про розроблення проекту землеустрою щодо приватизації цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту землеустрою щодо приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту землеустрою щодо приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] посилалася на те, що ще 15.02.2013 року звернулась до Дрогобицької міської ради із заявою про надання їй у власність безоплатно земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. До часу розгляду даної справи право на отримання земельної ділянки позивачкою не реалізовано. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. У рішенні Конституційний Суд України №7-рп29 від 16.04.2009 року справа № 109/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначає наступне. Конституцією України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами в силу ст.74 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Як свідчать матеріали справи, неправомірні дії та рішення міської ради неодноразово оскаржувалися позивачкою в судовому порядку, оскільки орган місцевого самоврядування своїми діями та рішення не сприяв відновленню його права на землю шляхом їх самостійного припинення або скасування, проти чого позивачка не заперечувала, але це вплинуло на строки розгляду її заяви про надання їй земельної ділянки у власність, протягом якого позивач de fakto була позбавлена права на земельну ділянку з підстав, не передбачених законом. Отже, маючи об`єктивну можливість позасудового врегулювання правовідносин, міська рада проявила неналежне врядування при вирішення звернення [PERSON] , у зв`язку із чим позивач змушена була доводити своє право протягом тривалого часу (більше 9 років) шляхом його захисту в судовому порядку,та як наслідок - завдавання їй моральної шкоди, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, через протиправні дії та незаконні рішення міської ради. З таких підстав, суд констатує, що неприйняття Дрогобицькою міською радою належного рішення у строк та спосіб, визначений статтею 118 ЗК ставить позивачку у правову невизначеність, що є недопустимим у відповідності до змісту та сутності принципів верховенства права та законності, а також порушує конституційні права позивачки щодо розгляду її звернення органом місцевого самоврядування. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду органом місцевого самоврядування наведені у ч.2 ст.1167 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; За частиною 1 стаття 1173 цього Кодексу відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування це шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ч.1.ст. 1174 цього Кодексу відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу місцевого самоврядування, яка завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 Суд знову вказав, що відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини неспроможність державних органів надати заявнику майно, присуджене йому згідно з остаточним рішенням суду, зазвичай становить втручання, несумісне з гарантіями, закріпленими в пункті 1 статті 1 Першого протоколу. Відповідне положення Конвенції передбачає: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, визнано, що незаконна відмова у наданні земельної ділянки у власність фізичній або юридичній особі є порушенням права мирно володіти своїм майном, оскільки конвенційними інституціями сформовано єдину позицію, згідно з якою «майно» у сенсі статті 1 Першого протоколу може бути як «існуюче майно» так і активи, включаючи скарги, в зв`язку з якими заявник може стверджувати, що він має щонайменше «законне сподівання» на те, що вони будуть реалізовані. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, у зазначеній справі суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Крім цього, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь - якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, та вважає, що відповідачем завдано позивачці моральної шкоди. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Встановивши, що позивач довела належними та достатніми доказами факт заподіяння їй моральної шкоди, причинний зв`язок між бездіяльністю Дрогобицької міської ради Львівської області (її посадовими особами) та настанням тих негативних наслідків, про які вона вказує, враховуючи засади розумності, справедливості, беручи до уваги також й тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, час, невизначеність, і зусилля, необхідні для реалізації та відновлення її прав, глибину фізичних та душевних страждань, суд вважає, що позов слід задоволити частково. Разом з тим, суд вважає, що сума, визначена позивачкою, є завищеною та такою, що може спричинити надмірне навантаження на бюджет громади м.Дрогобич під час дії на території України воєнного стану, а тому, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.13. ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового рослідування, прокуратуру або суду. Беручи до уваги наведене, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 908 грн.

Outcome: approved