Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

11 лютого 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, у якому просив суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 79 674,46 грн. та судові витрати по справі у розмірі 2 481,00 грн. У обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, що надаються до квартири [ADDRESS] . Однак, відповідачі оплату за спожиту теплову енергію фактично КП «Павлоградтеплоенерго» не проводили, у результаті чого за період з 01 січня 2002 року по 01 січня 2022 року утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію перед КП «Павлоградтеплоенерго» у сумі: 79 674,46 грн. Станом на 01 січня 2022 року дана заборгованість не сплачена. 07.07.2022 судом по даній справі було ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено у повному обсязі. Ухвалою суду від 30.08.2022 зазначене заочне рішення скасовано за заявою [PERSON] та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в загальному порядку. 08.11.2022 відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнає просить відмовити в їх задоволенні повному обсязі. Зазначає, що 06 лютого 2014 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду по цивільній справі №185/359/14 позовні вимоги позивача до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію було частково задоволені стягнута заборгованість за період з 01 січня 2002 року по 01 липня 2013 року в розмірі 7097,26 грн. Грошові кошти за цим рішенням суду були сплачені. Зазначає, що нарахована позивачем заборгованість за період з 01.01.2002 по 01.07.2013 є неправомірною і безпідставною. У відповідності зі ст. 256,257 ЦК України, строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), встановлюється тривалістю у три роки. Позов був поданий позивачем лише в лютому 2022 року, вважає, що за період з 01.07.2013 по 01.01.2019 позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як сплинула позовна давність. Будь-якого договору про збільшення позовної давності, як це передбачено ч. 1 ст.259 ЦК України відповідачі не укладали. Позивачем невірно нараховані були інфляційні збитки та 3% річних. Виходячи із доданих позивачем до позовної заяви розрахунків заборгованість за останні три роки складає 29 544,23 грн. Однак, починаючи з 2018 року відповідачі не користувались послугами позивача так як в квартирі були демонтовані радіатори опалення від стояків центрального опалення, про що неодноразово в письмовій формі повідомлявся позивач. В позові просить відмовити. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] надала відзив, заяву про розгляд справи у її відсутність, в позові просить відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки № 213 від 17.01.2022 про реєстрацію та склад сім`ї, довідок про реєстрацію місця проживання № 329, 328,327 від 15.02.2022 відповідачі є однією родиною та місце проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 25.10.2002, та [PERSON] з 28.11.2008. Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» надає послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Плата за послуги теплопостачання не проводилась своєчасно на розрахунковий рахунок підприємства щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає розрахунковим. Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 160 Житлового кодексу України встановлено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. У відповідності до ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок оплатити надані послуги з теплопостачання встановлено ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Частиною 1 ст. 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до особового рахунку відповідачів № [NUMBER] \~ за період з 01 січня 2002 року по 01 січня 2022 року виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 75 591 грн. 37 коп. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 185/359/14-ц від 06.02.2014, яке набрало законної сили 18.02.2014, позов Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго до \~\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~\~про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задоволено. Стягнуто солідарно з \~\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства Павлоградтеплоенерго суму заборгованості за спожиту теплову енергію з урахування строку позовної давності, станом на 01.07.2013 у розмірі \~\~7097 (сім тисяч дев`яносто сім) грн. 26 коп. Відповідно до\~ст.\~255\~ЦПК України\~суд закриває\~провадження у\~справі,\~якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Таким чином, провадження у справі в частині позовних вимог за період з 01.01.2022 по 01.07.2013 підлягає закриттю у зв`язку з тим, що є рішення суду, яке набрало законної сили ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідачем зазначено, що з 2018 року відповідачі не користувались послугами позивача так як в квартирі були демонтовані радіатори опалення від стояків центрального опалення, про що неодноразово в письмовій формі повідомлявся позивач, надано копії письмових повідомлень, заяв та акту обстеження квартири від 09.12.2018. Щодо зазначених обставин суд зазначає наступне. Згідно зі\~статтею 24 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач теплової енергії має право, зокрема, на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706цс15 зроблено висновок, що «відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених\~наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4\~установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.\~Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169\~було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року в справі № 554/946/18 (провадження № 61-44416св18) зроблено висновок, що «єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинним законодавством України не передбачено». Тобто, питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630\~(далі\~Правила), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим\~наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 22 листопада 2005 № 4\~(чинним на момент виникнення спірних відносин) (далі\~Порядок). Відповідно до пунктів 24, 25 Правил споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до\~Закону України «Про теплопостачання»\~схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил). За змістом пунктів 2.1, 2.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання. Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 Порядку відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення. Відповідачами не надано суду належним та допустимих доказів законного відключення їх квартири від системи опалення - актів відключення системи теплоспоживання чи актів постійно діючої міжвідомчої комісії про відключення приміщень від мереж централізованого опалення, відповідного рішення комісії, органів місцевої влади, відтак факт наявності систем теплопостачання в квартирі відповідачів, що приєднані до загальної системи опалення, є підтвердженим, що є підставою для нарахування та сплати відповідної плати за використану теплову енергію. У відзиві відповідач просить застосувати строк позовної давності щодо заявлених вимог. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної\~давності переривається\~вчиненням особою\~дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обов`язку. Після\~переривання перебіг\~позовної давності\~починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ст.267 ЦК України\~заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то\~такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу». Аналогічний підхід до оцінки переривання позовної давності виклав Верховний Суд, зокрема, у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 161/20278/14-ц. Хоча остання стосується кредитних правовідносин, це не знецінює висновок суду з точки зору теорії права В цьому контексті важливим також є і висновок, викладений у постанові Верховного Суду в постанові 27 грудня 2018 року у справа № 127/8837/16-ц, а саме, -\~вчинення платежів за межами позовної давності не може свідчити про її переривання. Як вбачається з особового рахунку відповідачів № [NUMBER] \~ за адресою: [ADDRESS] за оплату послуг з теплопостачання станом на січень 2022 року (накопичувальним принципом) утворилась заборгованість перед комунальним підприємством «Павлоградтеплоенерго» у сумі 75591,34 грн., останні сплати за теплопостачання відображені в особовому рахунку в березні 2017 року, призначення зазначених платежів в рахунок заборгованості, чи її окремої частини, не зазначено. Позивач звернувся з даним позовом до суду в лютому 2022 року, тому з урахуванням трирічного строку позовної давності з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту теплову енергію за період з лютого 2019 року по лютий 2022 року в сумі 29544,23 грн. Водночас, враховуючи положення\~Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів інфляційних нарахувань та 3% річних. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial