Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

10 січня 2022 року до суду надійшла вказана позовна заява. В своїх вимогах позивач просила: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2013 року народження в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після припинення спільного проживання позивач не проживає разом з відповідачем. Як зазначає позивач, відповідач не надає кошти на утримання дітей, а тому для захисту прав дітей та належного їх матеріального забезпечення позивач звернулась до суду з цим позовом. 27.06.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки нею не доведено належними та допустимими доказами обставину, що після розірвання шлюбу діти фактично проживають з [PERSON] , тому остання не має права на отримання аліментів. 30.06.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягала на задоволенні заявлених вимог. Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення заявлених вимог з тих підстав, що діти проживають з батьком. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, свідків, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2010 року. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 17.05.2019 року (справа №761/41541/18) шлюб між сторонами розірвано. У сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В свідоцтвах про народження дітей батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Як встановлено судом, [PERSON] проживає разом з матір`ю, що також підтверджується листом Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Водночас, як повідомили сторони, малолітній [PERSON] перебуває за межами України. Відповідач суду не надав інформацію про місце проживання сина. В той же час судом достовірно встановлено, що на даний час [PERSON] не перебуває на утриманні батьків, оскільки таких доказів сторони суду не надали. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1). Відповідно до положень ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач не надавав кошти на утримання дітей. Відповідач не заперечуючи зазначену обставину пояснив, що діти проживали з ним, а тому були відсутні підстави для надання коштів на утримання дітей. При цьому, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні зазначили, що вихованням, утриманням дітей та їх розвитком займається мама, а також підтвердили, що [PERSON] проживає разом з матір`ю. Водночас, суду не надано доказів на утриманні кого з батьків перебуває [PERSON] , при цьому зі слів сторін останній на даний час проживає за межами України, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову з частині стягнення з відповідача аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON] . Сторони не позбавлені можливості вирішити зазначене питання в тому числі шляхом звернення до суду з позовом про стягнення аліментів у випадку, коли [PERSON] буде проживати з одним із батьків. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки, відповідач не надав доказів на спростування зазначеної обставини, реєстрація місця проживання дитини за місцем реєстрації батька не є беззаперечним доказом проживання дитини саме з батьком та перебування на його утриманні, стан здоров`я дитини (суду не було надано доказів, що дитина перебуває на обліку та потребує постійного лікування); судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість отримувати дохід, а тому суд визначає аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 10 січня 2022 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Щодо клопотань відповідача про постановлення окремої ухвали відносно свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки останні надали неправдиві показання, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до ч. 4 ст. 262 ЦПК України суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування. Водночас, відповідач не надав суду доказів на підтвердження вказаного у своїх клопотаннях, тому суд не вбачає підстав для задоволення останніх. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial