Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір шляхом акцептування банком пропозиції клієнта у вигляді заяв на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 11.08.2021 року та від 12.08.2021 року за паспортом продукту «Преміум - легкий» та ліміту овердрафту на суму 100000 грн., за умовами якої банк пропонує надання послуг щодо надання овердрафтів для клієнта, а останній в порядку та на умовах договору зобов`язався своєчасно оплатити вартість послуг банку. Право на зміну ліміту є безумовним правом банку (п.10.3. Договору), а умови кредитування за овердрафтом визначені п. 10.33 договору. Відповідач, ознайомився з інформацією про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Сума заборгованості за Овердрафтом визначається як дебетовий залишок на Картковому рахунку (п. 10.5 Договору). Позичальник зобов`язується повернути Овердрафт та сплатити проценти за користування ним (п.10.10. Договору). Отже, позичальнику було надано кредит у формі овердрафту з лімітом 100000 грн. на платіжну картку з процентною ставкою за користування в розмірі 0,01% в межах пільгового періоду та 42% річних за межами пільгового періоду, а також за порушення зобов`язань за овердрафтом відсоткова ставка становить 55% річних. Натомість, відповідач зобов`язання належним чином не виконав, маючи прострочення заборгованості з 31.08.2021 р., внаслідок чого станом на 27.05.2022 р. за ним утворилась заборгованість в сумі 112234,47 грн., яка складається з боргу по ліміту овердрафту 88318,49 грн. та боргу з нарахованих процентів 23915,98 грн. Враховуючи наведене просив суд стягнути на користь позивача з [PERSON] заборгованість на загальну суму 112234,47 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 грн. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність. При цьому від відповідача, який є користувачем «Електронного суду», повторно на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість [PERSON] в іншому процесі, господарському. 31 жовтня 2022 року за клопотанням відповідача розгляд справи при цьому вже відкладався через сімейні обставини [PERSON] . Відповідно до ч. 13 ст. 128 ЦПК за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). На підставі наявності відповідної заяви від відповідача [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся також шляхом СМС-повідомлень. Отже, суд встановив, що [PERSON] був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, призначеного на 31 жовтня 2022 року об 13-00 год. та на 22 листопада 2022 року об 13-00 год. відповідно. За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Так на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; а також першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В той же час згідно із ч. 3 ст. 223 ЦПК якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: - неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; - повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; - неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; - неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. За ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, суд зазначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому суд зазначає, що у даному випадку підстави для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки суд відкладає розгляд справи лише через першу неявку учасника справи, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними, а в разі повторної неявки такого учасника справи (його представника), належним чином повідомленого про судове засідання, суд розглядає справу за його відсутності незалежно від причин його неявки. При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки відповідача до суду. Такі положення пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 травня 2019 року по справі № 310/12817/13. Таким чином, з огляду на викладене обґрунтування, суд дійшов висновку, що підстави для повторного відкладення розгляду справи за клопотанням відповідача через його неявку відсутні. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК та положень ст. 280 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився в судове засідання повторно, не подавши відзив, а представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Факт укладення договору кредитування 12 серпня 2021 року між сторонами по справі підтверджується копіями заяв позичальника на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 11 серпня 2021 року та від 12 серпня 2021 року про відкриття та обслуговування поточних рахунків та про овердрафт на платіжну картку, за якими відповідачу було надано овердрафт в сумі 100\~000 грн., за користування яким позичальник повинен був сплатити відсотки в розмірах: 0,01 % річних у межах пільгового періоду; 42% річних користування овердрафтом за межами пільгового періоду; 55% річних при порушенні зобов`язання з повернення кредиту та відсотків, що підтверджується підписом відповідача при його ознайомленні із паспортом споживчого кредиту від 10 серпня 2021 року. Суд вказує, що відповідно до п. 10.3 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб право на зміну ліміту є безумовним правом банку, а за п. 10.5 такого Договору сума заборгованості за Овердрафтом визначається як дебетовий залишок на Картковому рахунку. При цьому позичальник зобов`язується повернути Овердрафт та сплатити проценти за користування ним, що визначено п. 10.10 Договору. На підставі ст. 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови договору від 12 серпня 2021 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання овердрафту є чинною, тому повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного між сторонами договору. За довідкою-розрахунком позивача вбачається, що у відповідача мається заборгованість перед АТ "Акціонерний банк «Рада Банк" за договором від 12 серпня 2021 року в загальному розмірі 112234,47 грн., з яких заборгованість з овердрафту 88318,49 грн., заборгованість з відсотків 23915,98 грн., що повною мірою підтверджується долученими до справи виписками з особового рахунку позичальника за період з 12 серпня 2021 року по 12 серпня 2022 року. Таким чином факт наявності заборгованості у позичальника у встановленому судом розмірі за договором від 12 серпня 2021 року підтверджується його умовами. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, заявлені до відповідача, підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення на користь банку з позичальника боргу за договором від 12 серпня 2021 року у заявленому банком розмірі 112234,47 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають стягненню також витрати банку по сплаті судового збору в сумі 2481 грн.

Outcome: approved