Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

11 жовтня 2022 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з 04 вересня 2018 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому не мають дітей.\~ В обґрунтування позову вказує, що сторони припинили ведення спільного господарства та сумісне проживання. Основаною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Вказує, що в добровільному порядку [PERSON] відмовляється розірвати шлюб, а тому звернутися\~ в органи ДРАЦС для подачі спільної заяви не має можливості.\~ Вважає, що причини звернення до суду є обґрунтованими, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому просить шлюб розірвати; після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище - « [PERSON] ». Ухвалою суду від 20.10.2022р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із повідомленням (викликом) сторін, надано сторонам строк для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 15 листопада 2022р. о 08 год. 30 хв., яке у зв`язку із відпусткою судді відкладено на 23 листопада 2022р. о 08 год. 30 хв. Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується розписками (а.с.20-21), в таке засідання не з`явилися. При цьому, позивач [PERSON] подав заяву від 20.10.2022р. про розгляд справи у його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб; не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, строку на примирення не потребує (а.с. 14). Відповідач [PERSON] також надіслала засобами електронного зв`язку заяву від 25.10.2022р. про розгляд справи у її відсутності; позовні вимоги визнає та просить розірвати шлюб, строку на примирення не потребує (а.с. 17). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності сторін по справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 04 вересня 2018р. позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом № 71, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Як зазначає позивач [PERSON] , шлюб із відповідачем існує формально, оскільки сторони припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства; не бачить сенсу у подальшому підтриманні сімейних відносин, а тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідач [PERSON] жодних заперечень проти позову не надала та в письмовій заяві від 25.10.2022р. вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розірвати шлюб без надання строку на примирення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає недоцільним подальше підтримання сімейних відносин та не бажає збереження шлюбу, а відповідач жодних заперечень щодо розірвання шлюбу не надала та визнала позов. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, беручи до уваги визнання відповідачем позову, відсутність підстав для відмови у прийнятті такого визнання, а також відсутність у сторін спільних дітей, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, лише особі, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, належить право після розірвання шлюбу клопотати про відновлення дошлюбного прізвища. Як вбачається із Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04.09.2018р., після реєстрації шлюбу прізвища подружжя не змінювали та дружина надалі іменувалась дошлюбним прізвищем « [PERSON] ». З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо прізвища відповідача. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496, 20 грн., а також позивачу слід повернути судовий збір в розмірі 496, 20 грн. з державного бюджету. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112-115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved