Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

11 жовтня 2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 645/8385/21 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь Об`єднання співвласників\~багатоквартирного будинку\~"ЦЕНТР" заборгованість по житлово-комунальним послугам та\~цільовому внеску\~за адресою:\~ [ADDRESS] , в\~розмірі 11198,74 грн. за період з травня 2021 року по листопад 2021 року, та судового збору. 11 листопада 2022 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про скасування вказаного судового наказу, посилаючись на те, що копію судового наказу він отримав 29.10.2022. Заявник зазначає, що заявлені стягувачем у заяві про видачу судового наказу вимоги є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу. З урахуванням вищевикладеного, суддя приходить до висновку про наявність підстав для скасування вищевказаного судового наказу. Окрім скасування судового наказу, боржник просив суд стягнути з\~ОСББ «Центр»\~на його користь судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про скасування судового наказу у розмірі 124.05 грн. У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника. При цьому, з огляду на приписи ч.2 ст.164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження. Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч.2 ст.160 ЦПК України передбачено право особи звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, якщо вона вважає, що їй належить право вимоги. Отже боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження. При цьому, суд наголошує, що ч.2 ст.164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Outcome: partial