Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

27 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, посилаючись на те, що вона є людиною похилого віку, непрацюючою пенсіонеркою, її дохід складає лише пенсія у розмірі 2100 грн. на місяць, а відповідач є її сином, працездатним, який отримує дохід, але ухиляється від обов`язку по утриманню своєї матері. У зв`язку з цим та з урахуванням того, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина і отримує непостійний дохід, вона просить визначити аліменти на своє утримання у розмірі 1/3 частки з усіх його доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і довічно. Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 11 жовтня 2022 року судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України отримано інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. 18 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. 29 листопада 2022 року представник відповідача - адвокат Дороніна І.Л. надала суду відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що [PERSON] заперечує проти позовних вимог [PERSON] у частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх його доходів, посилаючись на те, що він на сьогоднішній день не працює та має мінливий дохід, а оскільки він не відмовляється від свого обов`язку по утриманню матері, тому погоджується на розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно. Позивачка у відповідь на відзив змінила свої вимоги, визначивши аліменти у розмірі 2500 грн. та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явився, у відзиві міститься клопотання про розгляд справи у його відсутності. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з пенсійним посвідченням № [NUMBER] [PERSON] перебуває на обліку у Суворовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років за період з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року у розмірі 24210 грн., при цьому розмір отриманої пенсії за вересень 2022 року склав 2100 грн. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено на 2022 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні. Частина 1 ст. 202 СК України визначає, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обов`язок у повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Сам по собі факт непрацездатності позивачки не свідчить про наявність у неї потреби в отриманні матеріальної допомоги. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На час звернення з позовом до суду позивачка отримувала пенсію в розмірі 2100 грн., який забезпечує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні статті 202 СК України. Доказів того, що отримувана позивачкою пенсія не забезпечує її потреб на харчування, лікування тощо, суду надано не було. Оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є такими, що не ґрунтуються на законі, не доведені належними та допустимими доказами, а саме, що позивачка потребує матеріальної допомоги, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог. Враховуючи вимоги ст.5 Закону України «Про судовий збір» питання про стягнення судового збору не вирішується.

Outcome: dismissed