Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

12 вересня 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 140 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-5). В обґрунтування вказує, що в період роботи у шкідливих умовах праці тривалий час машиністом конвеєра дробильної фабрики №1, з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1, на ПрАТ, нею отримані хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова на фоні ретроспондилолістезу тіла та шийна з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, зі стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів та остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів, дводічним плечо-лопатковим періартрозом; сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, ЛН першого-другого ступеня, які, відповідно до акту розслідування від 06.09.2019, виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 05.11.2019 вперше позивачу з 21.10.2019 було встановлено 40% втрата професійної працездатності до 01.11.2020. Дата переогляду 01.10.2020. Вважає, що їй не було забезпечено безпечних умов праці, вона втратила працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах прац, що призвело до значного зменшення обсягу трудової діяльності, позивач була звільнена із займаної посади за станом здоровя. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходилася на лікуванні, щоденно переносить фізичний біль та моральні переживання. Наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують її активну діяльність і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Значну частину часу вона витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує її нормальні життєві зв`язки. При цьому позивач розуміє, що стан її здоров`я не відновиться навіть при лікуванні. Відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.09.2022 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 08.11.2022, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.25). 15.11.2022 в суд надійшли клопотання представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, про розгляд справи в порядку загального позовного провадження чи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також про перенесення судового засідання та продовження строку для підготовки відзиву на позовну заяву (а.с.26-37), у заволенні яких відмовлено ухвалами Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2022. В підсистемі «Електронний суд» представникові відповідача надано доступ до матеріалів справи. 23.11.2022 в суд надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с.46-69) разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що позивачем не надано жодного доказу того, що на дату поданя позову нею пройдено переогляд щодо встановлення втрати працездатності за професійним захворюванням. Надані документи до позовної заяви підтверджують тільки факт встановлення 40% втати працездатності з 05.11.2019 по 01.10.2020. Втім, органи МСЕК можуть з передбачених законом підстав змінювати встановлений відсоток. Крім того, позивач була попереджена про шкідливість умов праці під розписку, стаж роботи позивача за професією перевищує 23 роки, з них понад 22 роки у шкідливих умовах праці; за роботу в шкідливих умовах позивач отримувала пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки, а також їй було встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач, не зважаючи на явні ознаки ушкодження здоров`я та періодичне проходження амбулаторного лікування, продовжуваав працювати у шкідливих умовах аж до того моменту, як у нього були виявлені незворотні ознаки ушкодження здоров`я, які стали причиною встановлення діагнозів професійних захворювань. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. 28.11.2022 в суд надійшла відповідь на відзив з копією трудової книжки та копією довідки МСЕК від 20.10.2020 (а.с.70-78). Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 09.10.1984\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~прийнята в\~залізнодорожній цех\~№3\~управління залізнодорожного\~транспорту (Ордена\~Леніна Північний\~гірничо-збагачувальний\~комбінат)\~приймальником вантажу\~та багажу;\~03.12.1986\~ звільнена\~за власним\~бажанням (по\~догляду за\~дитиною);\~21.06.1989\~прийнята в\~дитячий дошкільний\~заклад №10\~(Ордена\~Леніна Північний\~гірничо-збагачувальний\~комбінат)\~помічником вихователя;\~30.07.1990\~ звільнена\~в прядку\~переводу у\~відділ робочого\~забезпечення Півн.ГЗК;\~02.08.1990\~ прийнята\~офіціантом 3-го\~розряду їдальні\~№9\~по переводу;\~14.02.1991\~ звільнена\~за власним\~бажанням,\~по догляду\~за дитиною\~до 8\~років;\~ 01.03.1991\~ прийнята\~в дитячий\~дошкільний заклад\~№10\~Північного державного\~гірничо-збагачувального\~комбінату ім..Комсомолу\~України помічником\~вихователя на\~час заміщення\~працівника,\~який відсутній;\~24.07.1991\~ переведена\~в дитячому\~дошкільному закладі\~№10\~помічником вихователя;\~11.05.1995\~ переведена\~на дробильну\~фабрику №1\~учнем машиніста\~конвеєра;\~01.08.1995\~ переведена\~на дробильній\~фабриці №1\~машиністом конвеєра\~3\~розряду з\~правом пільгового\~пенсійного забезпечення\~за Списком\~№1;\~31.10.1996\~ Північний\~державний гірничо-збагачувальний\~комбінат перетворено\~на ВАТ\~«Північний ГЗК»;\~21.07.1999\~ підтверджено\~право на\~пільгове пенсійне\~забезпечення за\~Списком №1; 20.08.2002 переведена на дробильній фабриці №1 машиністом конвеєра 3 розряду виробничої дільниці дроблення руди, з правом пільгового пенсійного забезпечення по Списку №1; 16.01.2004 присвоєно 4 розряд машиніста конвеєра; 30.05.2006 за підсумками атестації робочих місць за умовами праці по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; 23.07.2010 за підсумками чергової атестації робочих місць за умовами праці по даній професії підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; 04.04.2011 ВАТ «Північний ГЗК» перейменовано на ПАТ «Північний ГЗК»; 20.07.2015 - за підсумками чергової атестації робочих місць за умовами праці по даній професії підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; 05.05.2016 ПАТ «Північний ГЗК» перейменовано на ПрАТ «Північний ГЗК»; 31.01.2019 звільнена за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.71-77). Згідно акту\~розслідування хронічного\~професійного захворювання\~від 06.09.2019р.\~(а.с.6-10),\~позивачу [PERSON] \~встановлені хронічні\~професійні захворювання:\~радикулопатія попереково-крижова\~L5,\~S1\~на фоні\~ретроспондилолістезу тіла\~L2\~(5мм)\~та шийна\~С5-С7\~з вираженими\~статико-динамічними\~порушеннями хребта,\~зі стійким\~больовим синдромом,\~нейродистрофією у\~вигляді остеоартрозу\~у поєднанні\~з періартрозом\~колінних суглобів\~(ПФ\~першого-другого\~ступеня)\~та остеоартрозу\~у поєднанні\~з періартрозом\~ліктьових суглобів\~(ПФ\~першого-другого\~ступеня),\~дводічним плечо-лопатковим\~пері артрозом\~(ПФ\~першого-другого\~ступеня);\~сидеросилікоз першої\~стадії (s/t,\~1/1,\~tb,\~co),\~ускладнений хронічним\~обструктивним захворюванням\~легень першої\~стадії,\~ЛН першого-другого\~ступеня.\~Позивачу вперше\~встановлено з\~21.10.2019\~40%\~ втрати\~професійної працездатності\~до 01.11.2020,\~із яких:\~25%\~по радикулопатії,\~15%\~-\~сидерос.,\~згідно висновку\~МСЕК від\~05.11.2019,\~де також\~зазначено,\~що позивач\~потребує забезпечення\~лікарськими засобами\~та виробами\~медичного призначення\~(а.с.15). Згідно висновку МСЕК від 20.10.2020 повторно позивачу з 01.11.2020 було встановлено 40% втрата професійної працездатності безстроково, із яких: 25% по радикулопатії, 15% - сидерос., де також зазначено, що позивач потребує забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення (а.с.78). \~ \~ \~ \~З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого нею професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 06.09.2019 (а.с.6-10), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є: важкість праці нахили тулуба 300 при нормі 51-100, маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 17кг при нормі до 7кг, згідно ДСНС; пил фіброгенної дії - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії із вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10% до 70% в 2,9 рази (5,9мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3). Умови виробничого середовища та важкість праці машиніста конвеєра відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості (а.с.8). Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів понад 22 роки. Визначаючи розмір\~моральної шкоди,\~суд вважає,\~що слід\~врахувати роз`яснення\~п.9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995р.,\~з подальшими\~змінами,\~"\~Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди",\~відповідно до\~якого,\~розмір відшкодування\~моральної шкоди\~суд визначає\~в межах\~заявлених вимог\~залежно від\~характеру та\~обсягу заподіяних\~позивачеві моральних\~і фізичних\~страждань,\~з урахуванням\~в кожному\~конкретному випадку\~ступеня вини\~відповідача та\~інших обставин.\~Зокрема,\~враховується характер\~і тривалість\~страждань,\~стан здоров`я\~потерпілого,\~тяжкість отриманого\~захворювання,\~істотність вимушених\~змін у\~його життєвих\~і виробничих\~стосунках,\~конкретні обставини\~по справі,\~характер моральних\~страждань і\~наслідки,\~що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача [PERSON] у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновками МСЕК, виписками із медичної карти стаціонарного хворого, виписним епікризом (а.с.12-16,78), позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 90 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18\~Податкового кодексу\~України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164\~Податкового кодексу\~України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial