Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Позивачка [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , Ходорівської міської ради (відповідачі), в якій, з урахуванням уточнених (збільшених) позовних вимог, просить: визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради №69 від 25.05.2016 «Про відміну рішення виконавчого комітету №32 від 25.03.2016 «Про присвоєння адреси на будівлю гаражу на [ADDRESS] »; визнати за нею право власності на гараж [ADDRESS] , як на спадкоємця за заповітом після смерті батька [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради народних депутатів від 11.11.1983 №289 [PERSON] було надано дозвіл на будівництво гаража на присадибній ділянці по [ADDRESS] біля спортивного залу Ходорівської середньої школи №1. На підставі цього рішення виготовлено будівельний паспорт на гараж від 15.10.1985, складовою частиною якого є акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель. Відповідно до Акту від 15.10.1985 площа земельної ділянки становить 24 кв.м. і знаходиться у [ADDRESS] . Згідно з рішенням №300 від 18.08.1995 виконавчий комітет Ходорівської міської ради народних депутатів вирішив на підставі чинного на той час законодавства передати у приватну власність земельні ділянки 214 громадянам м.Ходорова, зокрема і [PERSON] , та замовити земельно-кадастровій групі при Ходорівській міській раді виготовлення державних актів. У 1998 році [PERSON] помер і відповідно до заповіту залишив все нерухоме майно по [ADDRESS] у спадок своїй дочці [PERSON] . Відповідно до вищезазначених рішень, ділянці, на якій було побудовано гараж і яка знаходиться біля спортивного залу Ходорівської середньої школи №1, не було присвоєно окремого номера. Ділянку з гаражем віднесли до земельної ділянки по [ADDRESS] і розглядали її як невід`ємну частину, яка і була успадкована позивачем. Під час виготовлення технічної документації із землеустрою для присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці по [ADDRESS] виявилося, що окремі земельні ділянки по [ADDRESS] , на одній з яких знаходиться будинок, та інші господарські приміщення, а на іншій побудовано гараж, знаходяться за однаковою адресою [ADDRESS] . Рішенням ВК Ходорівської міської ради№32 від 25.03.2016 було присвоєно адресу земельній ділянці і будівлі гаражу на [ADDRESS] . 15.04.2016 було виготовлено технічний паспорт на гараж, проте 25.05.2016 ВК Ходорівської міської ради прийнято рішення №69 про відміну рішення №32. Вважає, що рішення №69 прийнято з порушенням вимог чинного законодавства і таким, що порушує законні права та інтереси, зокрема право приватної власності, адже у зв`язку з відміною присвоєння адреси гаражу позивач не може належним чином здійснювати право розпорядження належним йому майном. Відповідач Ходорівська міська рада подала відзив на позовну заяву (Т.1 а.с.136-137), в обґрунтування якого покликаючись на те, що правовстановлюючих документів на гараж, збудований [PERSON] по вул. Спортивній біля спортивного залу Ходорівської школи №1, не було виготовлено. Позивачка зазначає, що 21.04.2000 Стрийським МБТІ було зареєстровано право власності за [PERSON] на житловий будинок та приналежні до нього господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , однак дане твердження не відповідає дійсності, так як ні в угоді про розподіл спадкового майна від 04.04.2000, ні у реєстраційному посвідченні від 21.04.2000 серії АА №000225, немає жодної згадки про спірний гараж. Об`єкт нерухомості гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS] не увійшов до складу спадкового майна. Згідно з розписки від 11.08.2011, наданої громадянкою [PERSON] про відчуження за грошові кошти вказаного гаражу, даний об`єкт придбав громадянин [PERSON] . Не маючи інших, крім розписки від 11.08.2011 документів, [PERSON] звернувся до Ходорівської міської ради із заявою про узаконення самовільно збудованого гаража. Рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 26.08.2011 №224 узаконено [PERSON] самовільно збудований в 1987 році гараж на [ADDRESS] , присвоєно збудованому гаражу поштову адресу: [ADDRESS] , зобов`язано [PERSON] в майбутньому не допускати будь-якої самовільної забудови. [PERSON] звернувся до Ходорівської міської ради із заявою від 14.05.2016 про відміну рішення виконавчого комітету №32 від 25.03.2016 і рішенням виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 25.025.2016 №69 відмінено це рішення. Просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Предстаник відповідача Ходорівської міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив, у якому, зокрема, просить справу розглядати за його відсутності. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивачки подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи (Т.1 а.с.163), заяву про долучення додаткових доказів до справи (Т.1 а.с.215), клопотання про відкладення розгляду справи (Т.1 а.с.226), заяву про закриття підготовчого провадження та переходу до початку судового розгляду по справі (Т.1 а.с.248, Т.2 а.с.14), заяву (клопотання) про відкладення розгляду справи (Т.2. а.с.15, 26, 41), клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника (Т.2 а.с. 52). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 07.08.2020 прийнято цивільну справу до розгляду та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (Т.1 а.с.143-144). Ухвалою підготовчого засідання від 01.03.2021 відкладено підготовче засідання (Т.1 а.с.189-190). Ухвалою підготовчого засідання від 23.04.2021 зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників померлої відповідачки [PERSON] (Т.1 а.с.201, 202-203) Ухвалою про поновлення провадження у справі від 07.10.2021 поновлено провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання (Т.1 а.с.207). Ухвалою підготовчого засідання від 07.12.2021 залучено до участі у справі правонаступників відповідачки [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та відкладено підготовче засідання (Т.1 а.с.218-219). Ухвалами підготовчого засідання від 15.02.2022, 29.03.2022 відкладено підготовче засідання (Т.1 а.с.228, 240-241). Ухвалою підготовчого засідання від 26.05.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.1 а.с.249-250). Ухвалами судового засідання від 04.07.2022, 30.08.2022, 13.10.2022 відкладено розгляд справи (Т.2 а.с.17-18, 27-28, 42-43). Ухвалою судового засідання від 29.11.2022 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (Т.2 а.с.56) Також, судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/870/16-ц відповідачку [PERSON] ; відповідачів [PERSON] , [PERSON] (Т.1 а.с.171, 172, 173, 235, 236; Т.2 а.с.7, 9, 22, 23, 37, 38, 48, 49). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивачки посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.05.1973 (Т.1 а.с.56). Рішенням ВК Ходорівської міської ради народних депутатів від 11.11.1983 №289 дозволено [PERSON] будівництво гаража по [ADDRESS] біля спортивного залу Ходорівської середньої школи №1 (Т.1 а.с.4). Забудовнику [PERSON] у 1985 році видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки по [ADDRESS] , у якому наявні: обов`язки індивідуального забудовника, з якими він ознайомлений; проект забудови земельної ділянки по [ADDRESS] , затверджений 10.09.1985; схема виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель; акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель; проект гаражу виготовлений архітектурно-планувальним відділом обласного відділу архітектури (Т.1 а.с.10-19). Рішенням ВК Ходорівської міської ради народних депутатів від 18.08.1995 №300 передано у приватну власність земельні ділянки 214 громадянам м. Ходорова площею 13,246 га, у т.ч. для обслуговування житлового будинку площею 13,246 га. Згідно з додатком №1 до цього рішення [PERSON] передано 0,057 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] (Т.1. а.с.20, 21). 16.03.1998 [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповів дружині [PERSON] та дочці [PERSON] в рівних долях кожному (Т.1 а.с.22). Відповідно до свідоцтва про смерть від 20.04.1998 [PERSON] помер [INFO] у м. Ходорів Жидачівського району Львівської області (Т.1 а.с.8). Згідно з Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.04.2000 АВІ №873190, зареєстрований в реєстрі за №386, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] в рівних частках є [PERSON] та [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з: цілого житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , та квартири [ADDRESS] . На земельній ділянці знаходиться житловий будинок (А-1), сарай «Б», вбиральня «В», огорожа «І», ворота 2, замощення 1, колодязь «к» (Т.1.а.с.23). Згідно з угодою про розподіл спадкового майна від 04.04.2000, укладеної між [PERSON] та [PERSON] і зареєстрованою у реєстрі за №388, [PERSON] переходить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] ; [PERSON] цілий житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований на земельній ділянці, площею 570 м.кв. та знаходиться в [ADDRESS] . Угоду зареєстровано в реєстрі за №388 (Т.1 а.с.24). Відповідно до реєстраційного посвідчення Стрийського МБТІ, серія [NUMBER] від 21.04.2000, житловий будинок в цілому, який розташований по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 04.04.2000 Жидачівською держнотконторою реєстр №386. Угода про розподіл спадкового майна посвідчена 04.04.2000 Жидачівською держнотконторою реєстр №388 (Т.1 а.с.25). За змістом розписки, даної [PERSON] від 11.08.2011, вона продала свій гараж по [ADDRESS] [PERSON] (Т.2 а.с.52, 157). Згідно з рішенням ВК Ходорівської міської ради №224 від 26.08.2011, вирішено узаконити [PERSON] самовільно збудований в 1987 році гараж на [ADDRESS] . Присвоїти збудованому гаражу поштову адресу: [ADDRESS] (Т.1 а.с. 54, 155). Рішенням ВК Ходорівської міської ради №32 від 23.05.2016 присвоєно адресу на земельну ділянку та будівлю гаражу по [ADDRESS] , що належить [PERSON] [ADDRESS] (Т.1 а.с.26, 53, 156). З технічного паспорта на гараж від 15.04.2016 вбачається, що в [ADDRESS] розташований гараж площею 24,8 кв.м. (Т.1 а.с.27-29). Постановою Жидачівської ДНК від 16.05.2016 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на гараж, що знаходиться по [ADDRESS] , що належав померлому і є спадковим майном (Т.1 а.с.30). [PERSON] звернувся до Ходорівської міської ради із заявою про відміну рішення ВК від 25.05.2016 №32 про присвоєння адреси на гараж, так як даний гараж являється його власністю із присвоєнням поштової адреси [ADDRESS] (Т.1.а.с.51). Рішенням ВК Ходорівської міської ради №69 від 25.05.2016 відмінено рішення виконавчого комітету №32 від 25.03.2016 «Про присвоєння адреси на будівлю гаражу на [ADDRESS] » (Т.1 а.с.50, 158). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у м. Київ (а.с.197). Згідно з відповіддю Жидачівської державної нотаріальної контори від 17.09.2021, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа №403/2021 від 09.09.2021 за заявами про прийняття спадщини її дітей: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину ще не видавались (Т.1 а.с.206). Відповіддю Ходорівської міської ради на адвокатський запит встановлено, що збудований покійним [PERSON] гараж, який розташований по [ADDRESS] , зблокований з гаражем [PERSON] (Т.1 а.с.216). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки, на її переконання, права власності на ціле нерухоме майно (гараж) у порядку спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так,\~згідно з\~приписами частини\~1\~статті 21\~ЦК України\~суд визнає\~незаконним та\~скасовує правовий\~акт індивідуальної\~дії,\~виданий органом\~державної влади,\~органом влади\~Автономної Республіки\~Крим або\~органом місцевого\~самоврядування,\~якщо він\~суперечить актам\~цивільного законодавства\~і порушує\~цивільні права\~або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина 1 статті 1235 ЦК України). Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з приписами частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що за життя [PERSON] 16.03.1998 зробив особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне йому майно на день смерті заповів [PERSON] та [PERSON] . Після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємці [PERSON] та [PERSON] 04.04.2000 отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у якому визначено, що спадкове майно складається з: цілого житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . У цей же день спадкоємці уклали між собою угоду про розподіл спадкового майна, у якій визначили, що [PERSON] переходить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] ; [PERSON] цілий житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований на земельній ділянці, площею 570 м.кв. та знаходиться в [ADDRESS] . Сторона позивача, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на те, що гараж побудований на земельній ділянці, відведеній для обслуговування житлового будинку, є будівлею, яка входить до складу цього житлового будинку, а відтак, з огляду на угоду про розподіл спадкового майна, гараж був успадкований саме позивачкою у цілому. Відповідачі аргументів на підтвердження або спростування позовних вимог, яким би суд міг надати оцінку, не навели. Надаючи оцінку аргументам сторони позивачки, суд зазначає таке. Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради №69 від 25.05.2016 «Про відміну рішення виконавчого комітету №32 від 25.03.2016 «Про присвоєння адреси на будівлю гаражу на [ADDRESS] ». Конституційним Судом України у рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. КСУ дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Аналізуючи рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради №32 від 23.05.2016, яким присвоєно адресу на земельну ділянку та будівлю гаражу по [ADDRESS] , що належить [PERSON] [ADDRESS] , суд зауважує, що цей документ є ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування індивідуальної дії, оскільки породжує права та обов`язки у конкретно визначеної у цьому акті особи, а також є актом одноразового застосування, оскільки вичерпує свою дію фактом його виконання. Відтак, з огляду на викладене, суд доходить переконання, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради №69 від 25.05.2016 «Про відміну рішення виконавчого комітету №32 від 25.03.2016 «Про присвоєння адреси на будівлю гаражу на [ADDRESS] » не відповідає положенням Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування» (у редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення), суперечить рішенню Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, тому є незаконним та підлягає скасуванню. Щодо позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на гараж [ADDRESS] , як на спадкоємця за заповітом після смерті батька [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що аналіз наявних у справі доказів дозволяє дійти висновку про отримання [PERSON] за життя усіх необхідних дозвільних документів для будівництва гаража, а відтак здійснення його будівництва відповідно до вимог закону. Також, суд зауважує, що на час видачі спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом спірний гараж не відносився до будівель та спору, належних до житлового будинку по [ADDRESS] , який успадкувала позивачка, а відтак уклавши між собою угоду про розподіл спадкового майна позивачка [PERSON] не набула права на спадкування за заповітом цього гаража. Крім цього, зважаючи на досліджені судом докази, суд доходить переконання, що будівництво спірного гаража здійснювалося не як належну до житлового будинку будівлю, а як індивідуальне будівництво, про що також свідчить присвоєння у встановленому законом порядку цій будівлі окремої адреси. Таким чином, підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що гараж [ADDRESS] є окремим об`єктом спадкування після смерті [PERSON] , щодо якого не було вирішено порядок його спадкування визначеними у заповіті спадкоємцями. З огляду на те, що у заповіті [PERSON] визначив двох спадкоємців всього належного йому майна і сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, після його смерті ці спадкоємці прийняли спадщину, відтак, зважаючи на положення статті 1278 ЦК України спірний гараж належить їм на праві власності в порядку спадкування за заповітом у рівних частках по Ѕ кожній. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. На підставі статей 16, 21, 392, 1216-1218, 1223, 1233, 1235, 1236, 1268-1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial