Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (далі - відповідач) про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , якому на час відкриття спадщини належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з заповітом, посвідченим 23.02.2016 секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за реєстровим № 15, [PERSON] усе належне йому майно заповів у власність [PERSON] , тобто позивачу. Позивач для оформлення спадщини за заповітом 18.10.2018 звернулася за місцем смерті спадкодавця до приватного нотаріуса Петропавлівського нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, Рідний брат позивача [PERSON] 25.10.2018 звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. із заявою про відмову від належної йому частки спадщини за законом і в тому числі від обов`язкової долі на користь [PERSON] , тобто позивача. 26.07.2021 позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті померлого батька [PERSON] . але нотаріус, вивчивши надані нею документи, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.07.2021 через відсутність у позивача правовстановлюючого документу на спадкове майно. Посилаючись на норми ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1268 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 04 січня 2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 31 січня 2022 року, яке відкладалося у зв`язку з неявкою сторін. Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та її представника, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника, просив судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. Ухвалою суду від 15.11.2022 закінчено підготовче провадження і призначено судовий розгляд на 15.11.2021р. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Вивчивши надані позивачем докази, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області помер [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 81. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцеві на підставі рішення Миколаївської сільської ради Петропавлівського району № 104 від 26.12.1996, що підтверджується довідкою КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 14.05.2021, наданою приватному нотаріусу. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За заповітом, посвідченим 23.02.2016р. секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за реєстровим № 15 [PERSON] усе належне йому майно заповів у власність позивачу [PERSON] , яка є його рідною донькою, що підтверджується копіями свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 14, згідно з яким [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Миколаївською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 37, згідно з яким [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого міським відділом ЗАГС м. Павлограда, актовий запис № 827, згідно з яким [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняла 18.10.2018 шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. Рідний брат позивача [PERSON] 25.10.2018 звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. із заявою про відмову від належної йому частки спадщини за законом і, в тому числі, від обов`язкової долі на користь [PERSON] . Обидві заяви були прийняті приватним нотаріусом, зареєстровані та знаходяться в матеріалах спадкової справи (копії обох заяв додані до позову). Приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. заведена і внесена до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ спадкова справа № 243-2018 після смерті [PERSON] , що підтверджується супровідним листом нотаріуса до постанови про відмову у видачі свідоцтва про спадщину від 26.07.2021 за вих. № 115/02-31. Цивільне законодавство України не містить строку для отримання свідоцтва про право на спадщину у разі прийняття спадщини спадкоємцем. У зв`язку зі зміною в адміністративно-територіальному устрої України відповідно до абз. 8 пп. 4 п.1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» №807-ІХ від 17.07.2020 утворено Синельниківський район з включенням до нього Миколаївської сільської ради, внаслідок чого Миколаївська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області змінила найменування на Миколаївську сільську раду Синельниківського району Дніпропетровської області. 26.07.2021 позивач звернулася до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Свириденко Л.В. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , але нотаріус своєю постановою від 26.07.2021, копія якої додана до позову, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. Постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вмотивована тим, що згідно з довідкою КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на будинок по [ADDRESS] не зареєстровано, тому свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у зв`язку з відсутністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідної інформації. У постанові зазначено, що за відсутності у спадкоємця необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину вказане питання вирішується в судовому порядку, що передбачено главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за заповітом, оскільки право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок не зареєстроване. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. ЦК України не містить визначення такого об`єкта права власності як домоволодіння. Спірне спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Право власності спадкодавця [PERSON] на вказаний житловий будинок підтверджується довідкою КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 14.05.2021, наданою приватному нотаріусу на її запит, але власник не звернувся для оформлення свідоцтва про право власності (а.с.). Отже, за життя батько позивача [PERSON] набув право власності на будинок [ADDRESS] на підставах передбачених законом, проте вказане право не зареєстрував в Державному реєстрі речових права. Копією технічного паспорту, виготовленого станом на 14.05.2021 КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», доданою до позову, підтверджено наявність за адресою: [ADDRESS] житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 176 кв. м під забудовою, загальна площа будинку 57,4 кв. м, житлова 28,2 кв. м, допоміжна 29,2 кв. м, рік забудови 1962, який складається з житлового будинку «А», прибудови до будинку «а», навіс «а-1», Б -літня кухня, В, Г, Е - сараї, Д - гараж, ппЕ - погріб, № 1 - трубчастий колодязь, № 2-5 - огорожа, всі господарські споруди збудовані з 1962 по 1975 роки, тобто до 1992 року, тому вважаються належним чином введеними в експлуатацію. Отже, в сукупності всі наведені належні і допустимі письмові докази підтверджують належність житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на праві власності [PERSON] , спадкоємцем за заповітом якого є позивач. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на яку послалася нотаріус у своїй постанові від 26.07.2021, право власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у цьому реєстрі не зареєстровано. Також вказаною інформацією підтверджується, що не зареєстроване і право власності на земельні ділянки за вказаною адресою. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004, набрав чинності 03.08.2004, в редакції від 04.07.2012, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На час виникнення у [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстрація цього права відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, в органах технічної інвентаризації не була пов`язана з виникненням права власності на майно і мала технічний характер. Отже, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві власності померлому [INFO] [PERSON] на підставі рішення Миколаївської сільської ради Петропавлівського району № 104 від 26.12.1996 , право власності на який він набув відповідно до діючого на той час законодавства, позивач є спадкоємцем за заповітом спадкового майна зазначеної особи у вигляді житлового будинку, і нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на нього лише на підставі відсутності державної реєстрації права власності. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом, тому позов підлягає задоволенню. Вартість спадкового житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , згідно з довідкою експерта складає 80 000 грн. Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 908 грн, про що до позову додана квитанція банку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому, враховуючи, що позивач просив покласти на нього судові витрати, відповідач не порушував прав та інтересів позивача і заявив аналогічне прохання, суд вважає за можливе клопотання сторін задовольнити та залишити судові витрати на позивачу. На підставі викладеного, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 41 Конституції України, ст. ст. 321, 328, 380, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved