Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

До суду надійшла вказана заява згідно якої позивач просить ухвалити рішення щодо скасування державної реєстрації та права власності на земельну ділянку, що зареєстрована за відповідачкою. В обґрунтування заявленого вказав, що попереднім судовим рішенням державний акт на право власності відповідачки щодо спірної земельної ділянки визнано недійсним, а рішення сільської ради про затвердження технічної документації на вище зазначену земельну ділянку скасовано. Разом з тим, при зверненні заявника до органів державної влади з метою виконання згаданого судового рішення останньому повідомлено, що з січня 2013 року скасування державної реєстрації земельної ділянки провадиться виключно на підставі відповідного рішення суду. Виходячи з наведеного, позивач звернувся до суду із даною заявою. Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору до суду скеровано пояснення згідно яких останній зазначає, що державний реєстратор не має повноважень самостійно приймати рішення щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки без наявності відповідного рішення суду. Окрім цього, у даних поясненнях, представник третьої особи просить проводити судовий розгляд справи без його участі. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Разом з тим, представник позивача скерував заяву про здійснення судового розгляду справи без участі позивача та його представника. Причини неявки відповідача суду не відомі. Враховуючи наведене, судом ухвалено здійснювати розгляд справи без учасників, та, відповідно, у відсутність фіксації його перебігу технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізував матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, отримував код платника податків та є інвалідом ІІ групи у зв`язку із чим звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом. 19 листопада 2019 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області в цивільній справі № 278/2679/18 скасовано рішення Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 26 червня 2009 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності земельних ділянок" в частині затвердження технічної документації [PERSON] та надання дозволу на виготовлення державного акту. Окрім цього даним рішенням визнано недійсним виданий 17 листопада 2009 року [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,21 га, яка розташована за адресою: с. Левків, Левківська сільська рада, Житомирський район, Житомирська область № 613324. Постановою Житомирського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року вище вказане судове рішення залишено без змін. 9 серпня 2022 року представником позивача на ім`я начальника Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області скеровано заяву про прийняття рішення суду для виконання в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. 16 серпня 2022 року в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Лагутою В. надано відповідь на вище вказану заяву представника позивача згідно якої останньому роз`яснено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним реєстратором, зокрема, у випадку ухвалення судом відповідного рішення. Відтак, оскільки рішенням суду від 19 листопада 2019 в цивільній справі № 278/2679/18 не скасовано державну реєстрацію земельної ділянки, то і самостійне вчинення державним реєстратором таких дій, у відсутність відповідного судового рішення, є неможливим. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 1822084100:03:003:0093 державна реєстрація даної ділянки відбулась 17 листопада 2009 року і її власником є [PERSON] . Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовано наступним чином. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України та ч. 1 ст. 319 ЦК України власнику належить, зокрема, право на власний розсуд розпоряджатися своїм майном. Органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина ч. 2 ст. 19 Конституції України). Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр"). Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема, у випадку ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки (абз. 4 ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр"). Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності) (абз. 5 ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр"). Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються (абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними (абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Зі встановлених у ході судового розгляду справи фактичних обставин вбачається, що державний акт про право власності відповідачки на спірну земельну ділянку визнано недійсним, а рішення щодо затвердження технічної документації на таку земельну ділянку скасовано. Водночас, вказаним рішенням суду не врегульовано питання щодо скасування державної реєстрації та права власності на зазначену земельну ділянку, що фактично, унеможливлює його подальше виконання та позбавляє можливості вчинення будь-яких дій із вказаною земельною ділянкою. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим задовольнити даний позов. На підставі положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягають до стягнення судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із судового збору в розмірі 992,40 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved