Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якій вона посилаючись на те, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.06.2017 року з відповідача стягнуто на утримання [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.04.2017 року. В зв`язку з тяжким матеріальним становищем та змогою відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки в більшому розмірі, позивач просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання доньки до ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 12 серпня 2006 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15.09.2014 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.06.2017 року з відповідача стягнуто на утримання дитини аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.04.2017 року і до повноліття дитини. З моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів матеріальне становище позивачки значно погіршилося, оскільки розмір витрат на утримання доньки значно виріс. Крім того, позивач зазначила, що з початку військової агресії на сході України вона втратила все майно за місцем реєстрації. На даний час інших доходів та майна вона не має. Матеріальне становище відповідача навпаки покращилось, оскільки йому було призначено, перераховано та збільшено пенсію за вислугою років відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У зв`язку з тим, що її становище змінилося позивач звернулась до суду з означеним позовом. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2022 року провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засіданні [PERSON] не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить цивільну справу розглянути у судовому засіданні без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що з 12 серпня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 13) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 12) 15 вересня 2014 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області вказаний шлюб був розірваний , що підтверджується копією рішення (а.с. 14) Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.06.2017 року з відповідача стягнуто на утримання дитини аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.04.2017 року і до повноліття дитини (а.с. 15-16). Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб та достатній рівень життя дитини, який їй гарантовано\~Законом України «Про охорону дитинства»\~та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 4 \~ст. 183 СК України,\~якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою\~статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року були внесені зміни до частини 2ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2\~ст.\~182\~СК\~України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3\~ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»,\~ батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою\~ст. 12 зазначеного Закону\~встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів»\~роз`яснено, що відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому, з аналізу\~статті 192 СК України\~й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, а також військовою агресією та, як наслідок, втрату майна за місцем реєстрації позивача, її матеріальний стан погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини, а тому позивач має право збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача \~ \~ \~ \~Також суд бере до уваги, що відповідач не заперечує проти збільшення розміру аліментів, що стягуються з нього. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому суд вважає, що належить збільшити розмір аліментів на утримання дитини, які стягуються на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 червня 2017 року з відповідача на користь позивача, та визначити необхідним і достатнім збільшення аліментів в розмірі до 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] при подачі позову звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладено та

Outcome: approved