Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що з 18 вересня 1999 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей, з яких син [PERSON] , [INFO] ще не досяг повноліття. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не складалось через різні погляди на життя та сім`ю. Протягом тривалого часу він з відповідачем не може дійти взаєморозуміння щодо подружніх відносин. Постійні суперечки відбуваються в присутності сина, що негативно впливає на його розвиток. Сторони неодноразово намагались налагодити відносини, однак безрезультатно, а тому дійшли висновку про розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене просить суд шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 18 вересня 1999 року Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 70 розірвати. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 19 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, судове засідання призначено 12 вересня 2022 року о 10 год 30 хв. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 12 вересня 2022 року сторонам призначено строк для примирення терміном один місяць. Зупинено провадження по справі до закінчення строку для примирення. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 12 жовтня 2022 року поновлено провадження у справі, судове засідання призначено 03 листопада 2022 року о 15 год 00 хв. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 03 листопада 2022 року у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання, розгляд справи відкладено на 14 год 00 хв 21 листопада 2022 року. 05 вересня 2022 року позивач подала відзив на позовну заяву в якому зазначає, що на розірвання шлюбу не згідна, оскільки з відповідачем у шлюбі прожили 23 роки. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей, на її думку підстав для розірвання шлюбу немає. Зазначає, що дійсно через негативну поведінку позивача їхнє сімейне життя погіршилося, проте просить зберегти сім`ю. Позивач в судове засідання не з`явився, 02 листопада 2022 року подав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Будь-яких яких заяв чи клопотань про відкладення судового засідання від відповідача не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Із повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] судом установлено, що 18 вересня 1999 року Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було зроблено актовий запис № 70. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Судом установлено, що сімейне життя сторін не складалось через різні погляди на життя та сім`ю. Протягом тривалого часу подружжя не може дійти взаєморозуміння щодо подружніх відносин. Постійні суперечки відбуваються в присутності сина, що негативно впливає на його розвиток. Сторони неодноразово намагались налагодити відносини, однак безрезультатно. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом вживалися заходи щодо примирення сторін, однак в термін наданий судом для примирення сторони не примирились. Ураховуючи вищенаведене та відповідно до вимог ст. 112 СК України, встановивши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно клопотання [PERSON] судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі ст. 24, 55, 56, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved