Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому він народився, був споруджений за час спільного проживання у шлюбі його батьками в 1965 році. Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок на ім`я його батьків не проведена, оскільки за часів радянського союзу це не було обов`язковим, достатньо було отримати рішення про виділення земельної ділянки для будівництва ж/будинку та виготовити дозвільні документи на будівництво будинку, господарських будівель. За цих підстав у його батьків відсутній правовстановлюючий документ на ж/будинок, який був ними збудований за життя, а саме свідоцтво про право власності на житловий будинок. [INFO] помер його батько [PERSON] , на час смерті якого в будинку [ADDRESS] проживали: [PERSON] дружина померлого, [PERSON] син померлого, [PERSON] невістка померлого, [PERSON] внучка померлого. Спадщину до майна померлого [PERSON] прийняла в цілій частці мати позивача [PERSON] . Після смерті батька його мати не оформляла в передбаченому законом порядку спадкове право на житловий будинок під [ADDRESS] . В квітні 2003 року нею було виготовлено будівельний паспорт на будівництво літньої кухні, кладовки та господарського сараю на власній земельній ділянці за вказаною адресою. [PERSON] померла [INFO] . На час її смерті в указаному будинку проживали: [PERSON] син померлого, [PERSON] невістка померлого, [PERSON] внучка померлого. Позивач, посилаючись на прийняття ним спадщини та неможливість оформлення її в позасудовому порядку, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під реєстраційним номером [ADDRESS] в цілій частці, в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 08.11.2022 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 45). Позивач подав заяву з проханням розглядати справу без його участі. Висловив позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Секретарем Міжгірської селищної ради Закарпатської області Пішта Мирославою подано заяву за змістом якої висловила позицію про визнання селищною радою заявлених позовних вимог, справу просила розглядати без участі представника селищної ради. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , споруджений за час спільного проживання у шлюбі батьками позивача, що підтверджується копіями свідоцтва про одруження серії [NUMBER] та дозвільних документів на будівництво житлового будинку, довідкою №2066 від 28.10.2022 виконкому Міжгірської селищної ради про зміну номера житлового будинку (а.с. 8-14). Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок на ім`я батьків позивача не проведена. [INFO] у віці 70 років помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). На час смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] проживали: [PERSON] дружина померлого, [PERSON] син померлого, [PERSON] невістка померлого, [PERSON] внучка померлого, ніхто інший не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується довідко №324 від 22.01.2009, вданою виконкомом Міжгірської селищної ради (а.с. 16). Спадщину до майна померлого [PERSON] прийняла в цілій частці мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано державним нотаріусом Шкелебей Л. В. 14.05.2002. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з грошового вкладу на рахунку в філії №7296 Ощадного банку № [NUMBER] , що належить померлому [PERSON] (спадкова справа № 43-2002) (а.с. 17). В квітні 2003 року [PERSON] було виготовлено будівельний паспорт на будівництво літньої кухні, кладовки та господарського сараю на власній земельній ділянці по [ADDRESS] , що підтверджується будівельним паспортом на будівництво господарських будівель (а.с. 18-20). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.06.2008 (а.с. 21). На час смерті [PERSON] в будинку в [ADDRESS] проживали: [PERSON] син померлого, [PERSON] невістка померлого, [PERSON] внучка померлого, ніхто інший не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується довідкою №323 від 22.01.2009, виданою виконкомом Міжгірської селищної ради (а.с. 22). Заповітного розпорядження за життя [PERSON] не залишила, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №70490194 від 01.11.2022 (а.с. 23). Позивач звернувся до Міжгірської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлої [PERSON] , а саме на житловий будинок під [ADDRESS] . На підставі його заяви Державним нотаріусом заведено спадкову справу за номером 92/2022 у нотаріуса, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70490742 від 01.11.2022 (а.с. 24). Державним нотаріусом Дунаєвою О. І. винесено постанову, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за майном померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки на дане спадкове майно відсутні правоустановчі документи, та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна (а.с. 25). Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як визначено частинами першою та другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до пунктів 3.21, 3.22 Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Частиною першою та другою статті 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено статтею 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 2 статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. Оскільки в позасудовому порядку позивач не має можливості оформити свої права на Будинок, то він змушений звертатися до суду за захистом, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову відповідачем, те, що прийняттям спадщини позивачем права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Outcome: approved