Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

заявник звернулася в суд із заявою про встановлення факту її проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Заяву обґрунтовує тим, що 07 червня 2013 року [PERSON] [INFO] відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Поповичем О.С., заповіла їй ј частку квартири, за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. У [PERSON] був недієздатний син [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ще при житті [PERSON] вона пообіцяла що буде довічно доглядати її недієздатного сина. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 17.12.2013 року, її було призначено опікуном над [PERSON] . З цього часу вона доглядала за [PERSON] , готувала їжу, прибирала помешкання, купувала одяг, ліки, забезпечувала належні умови проживання, фактично проживала з ним. [INFO] [PERSON] помер. Жодних спадкоємців першої, другої чи третьої черги у нього не має. Коли вона звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, остання їй повідомила що для оформлення спадщини за законом необхідно встановити факт проживання із спадкодавцем в судовому порядку. Доказом того, що вона проживала із спадкодавцем є в першу чергу те, що вона була призначена опікуном останнього. Також, [PERSON] не був здатний навіть до часткового самообслуговування, постійно потребував сторонньої допомоги. Відповідно до довідки до акту МСЕК від 03.08.2011 року, [PERSON] встановлено першу групу інвалідності, причина інвалідності - інвалід з дитинства, інвалідність встановлено безтерміново, потребує стороннього догляду, нагляду та допомоги. У зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити. Заява поступила до суду 15 вересня 2022 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 11.10.2022 року, заяву залишено без руху для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали. 24 жовтня 2022 року заявником подано заяву на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 11.10.2022 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 31.10.2022 року, прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, разом з тим, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заінтересована особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Лозинська І.П. в судове\~засідання не\~з`явилась,\~про час\~та місце\~судового розгляду\~повідомлена належним\~чином,\~про причини\~неявки суд\~не повідомила. Разом з тим, 29.11.2022 року на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 29.11.2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 07 червня 2013 року відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Поповичем О.С., заповіла [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось (а.с.7). Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 17.12.2013 року (справа № 2-о/463/130/13), подання Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено. Призначено [PERSON] , [INFO] опікуном над [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 10.06.2022 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 3559 (а.с.10). Згідно з копією свідоцтва про право власності на квартиру № Л17301 від 01.12.2006 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13174465 від 10.01.2007 року вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Розмір частки 1/1 (а.с.35-36). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом та Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22694516 від 06.06.2014 року, [PERSON] , [INFO] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на ј частину квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.31-32). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом та Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 23814977 від 04.07.2014 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на частину квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.33-34). Відповідно до листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Лозинської І.П. № 69/01-16 від 29.09.2022 року, вбачається, що у заведенні спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] було відмовлено, надано консультацію та роз`яснено, що відповідно до положень ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років з часу відкриття спадщини. Оскільки, судом не встановлено факт спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] однією сім`єю, підстави заведення спадкової справи нотаріусом відсутні (а.с.37). З листа завідуючої Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Ярошенко Ж. № 1546/01-16 від 03.11.2022 року, наданого на запит суду вбачається, що згідно з даними зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилась (а.с.27). Згідно зі ст.ст.293, 315 ЦПК України, в судовому порядку розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, а також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Частина 3 статті 1296 ЦК України регламентує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати декілька місць проживання. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» визначено поняття постійного місця проживання та тимчасового місця проживання. Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Частиною 9 ст.6 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Таким чином, місце постійного проживання може відрізнятися від реєстрації місця проживання особи. Та обставина, що заявник проживала разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, підтверджено належними та допустимими доказами. Встановлення зазначеного факту є необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки факт проживання заявника разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, іншим шляхом встановлення цього факту неможливе. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved