Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~08.07.2022 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з ДП «Львіввугілля» на його користь 45\~000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебував у трудових відносинах з відповідачем в періоди з 12.03.2002 року по 21.06.2002 року, з 09.07.2002 року по 27.11.2002 року, та з 20.02.2018 року 07.08.2020 року, коли його було звільнено з роботи по стану здоров`я. Між цим, у період з 25.11.2002 року 19.02.2018 року працював у воєнізованих гірничорятувальних загонах (далі - ВГРЗ). Зазначає, що у зв`язку тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці його стан здоров`я погіршився, внаслідок чого йому встановлено діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглуховатість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] (Z 57.0), Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення (J42), прикореневий пневмосклероз, ЛН ІІ ст. (другого ст.) ст. (код J 60), супутній діагноз: Люмбартія М54.4, гіпертонічна хвороба Іст., ст.І, СН 0ст., ризик 2.1. 11.9. Вказує, що відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань такі виникли внаслідок тривалої роботи у вугільній промисловості: електрослюсарем підземним на шахті «Червоноградська»; респіраторником у Львівсько-Волинському ВГРЗ; учнем електрослюсаря підземного, учнем прохідника, прохідником у ВП «Шахта «Межирічанська» за наступних обставин: неефективності заходів пилподавлення (зрошення), невикористання засобів індивідуального захисту, важка фізична праця; шум 86 дБА (допустимий рівень 80 дБА);запиленість повітря робочої зони (пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 5 до 10%) становить максимальне значення 128,58 мг/м.куб, середнє значення 125,04 мг/ м.куб при ГДК 4 мг/м.куб; пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 5 до 10% в концентрації 117,49-126,37 мг/м.куб, середнє значення 122,17 мг/м.куб, при (ГДК 4 мг/м.куб) на протязі 83 % робочої зміни; температура повітря +-18,6-19 градусів С ( при нормі +19-24 градусів С) 95% робочої зміни. Зазначає, що внаслідок захворювань, які виникли у нього про причині тривалої роботи у шкідливих умовах праці, йому були заподіяні фізичні і душевні страждання, які виражаються у втраті працездатності та настанні інвалідності, у нього з`явився кашель, він змушений постійно звертатись за медичною допомогою, стан його здоров`я став незадовільним, порушено всі нормальні умови життя, відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства, стало важко займатися домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль, тому змушений докладати додаткові зусилля для організації побуту, вести малорухомий спосіб життя, перестав бути повноцінною людиною, а тому просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 45 000 грн. Ухвалою від 12.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.08.2022 року з викликом сторін. 22.07.2022 року відповідачем подано відзив проти позову, яким позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню та вказує, що в даному випадку взагалі немає доказів, які б свідчили про те, що моральна шкода [PERSON] спричинена саме протиправними діями ДП «Львіввугілля», та не доведено і факту моральних страждань позивача внаслідок дій відповідача,а також з яких міркувань виходив позивач при визначенні розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди. Зазначає, що позивач не надавав жодних документів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди, оскільки довідка МСЕК, на думку відповідача, підтверджує лише стійку втрату працездатності та не може бути доказом заподіяння моральної шкоди. З огляду на наведене вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. 28.07.2022 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому останній зазначив, що має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до приписів ст. 1168 ЦК України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). За клопотанням представника відповідача розгляд справи 29.08.2022 року відкладено на 28.09.2022 року. 28.09.2022 року задоволено клопотання ДП «Львіввугілля» та зобов`язано позивача надати для огляду у судовому засіданні 21.10.2022 року оригінал трудової книжки, у зв`язку із чим розгляд справи відкладено. У судовому засіданні 21.10.2022 року до матеріалів справи долучено оригінал трудової книжки та оголошено перерву до 28.11.2022 року. Належним чином повідомлені сторони у судове засідання 28.11.2022 року не з`явилися, подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити, а відповідач заперечив проти задоволення позову. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами в зв`язку з неявкою учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із копії трудової книжки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , він перебував у трудових відносинах з ДП «Львіввугілля» в періоди з 12.03.2002 року по 21.06.2002 року, з 09.07.2002 року по 27.11.2002 року, та з 20.02.2018 року 07.08.2020 року. 07.08.2020 року на підставі наказу № 133-К від 07.08.2020 року [PERSON] було звільнено з роботи у ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» за станом здоров`я за п.2\~ст.40 КЗпП України\~(а.с.9-10). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 30 вересня 2020 року [PERSON] працював на посадах: електрослюсар підземний на шахті «Червоноградська»; респіраторник у Львівсько-Волинському ВГРЗ; учень електрослюсаря підземного, електрослюсар підземний, учень прохідника, прохідник у ВП «Шахта «Межирічанська» загальний стаж роботи складає 21 рік 01 місяць, з них 02 роки 00 місяців прохідник, 17 років 08 місяців в умовах впливу шкідливих факторів. Діагноз: хронічна двобічна сенсоневральна приглуховатість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] (Z 57.0), Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення (J42), прикоренений пневмосклероз, ЛН ІІ ст. (другого ст.) ст. (код J 60), супутній діагноз: Люмбартія, НЦД за гіпертонічним типом СН- 0 ст. Професійне захворювання виникло внаслідок впливу на потерпілого несприятливих виробничих факторів, а саме за наступних обставин: неефективності заходів пилподавлення (зрошення), невикористання засобів індивідуального захисту, важка фізична праця; шум 86 дБА (допустимий рівень 80 дБА);запиленість повітря робочої зони (пил з вмістом вільного діоксиду кремнію від 5 до 10%) становить максимальне значення 128,58 мг/м.куб, середнє значення 125,04 мг/ м.куб при ГДК 4 мг/м.куб (а.с.11-12). Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 056316 від 27.11.2020 року, [PERSON] встановлено первинно за сукупністю 45% відсотків втрати професійної працездатності з яких: 30% за хронічний бронхіт, ЛН ІІ ст., 15 % приглухуватість ІІ ст., дата переогляду 04.11.2021 р. (а.с.27). Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 351604 [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності професійне захворювання, протипоказана важка фізична праця в умовах дії пилу, газів, токсичних та подразнюючих речовин (а.с.28). Також до матеріалів справи додано копію індивідуальної програми реабілітації інваліда №1021 від 27.02.2020 року, результати оглядів [PERSON] у лікарнях, копії виписок із медичної карти, копії витягів з медичної карти та інші документи, які свідчать про отримані позивачем на виробництві хронічні професійні захворювання (а.с.23-26). Відповідно до\~ст.43 Конституції України\~держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до вимог\~ст.153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно\~ст.173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За з ч.3\~ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до ч.1\~ст.237-1 КЗпП України,\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не вказана серед складових, які входять до юридичного складу, що слугує підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, завданої працівникові. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди навіть за відсутності його вини, проте за умови існування юридичних фактів, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, таких як: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано довідки МСЕК, згідно яких позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 45 % за сукупністю та третя група інвалідності. В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. За змістом статей\~77,\~78 ЦПК України\~належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказами, наявності факту ушкодження здоров`я є акт розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 30 вересня 2020 року, згідно якого позивач за час роботи на підприємствах вугільної промисловості в тому числі ДП «Львіввугілля» отримав професійне захворювання. Невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц (провадження № 61-37529сво18). Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 30 вересня 2020 року загальний трудовий стаж позивача складає 21 рік 01 місяць, з яких за професією прохідник 2 роки 00 місяців та 17 років в цеху в умовах впливу шкідливих факторів. При цьому, період роботи позивача у відповідача становить: 12.03.2002 р. - 21.06.2002 р., 09.07.2002 р. - 27.11.2002 р., 20.02.2018 р. - 07.08.2020 р., що в сукупності складає 3 роки 1 місяць 17 днів. Таким чином, із загального періоду роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів - період роботи позивач саме у відповідача становить близько однієї п`ятої частини. При цьому, період роботи позивача респіраторником у гірничо-рятувальних загонах, в т.ч. і у Львівсько-Волинському ВГРЗ, що також відноситься до роботи у шкідливих умовах, становить з 25.11.2002 року до 19.02.2018 року, тобто більше 15 років. Визначаючи розмір моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я позивача, суд виходить з розрахунку періоду роботи позивача у кожного з роботодавців, відсутність доказів того, робота респіраторником у рятувально-гірничих загонах не призвела до ушкодження його здоров`я, а погіршення здоров`я та втрата працездатності виникли лише в період роботи у відповідача. При цьому, суд враховує, що ушкодження здоров`я внаслідок професійного захворювання під час виконання ним своїх трудових обов`язків на підприємстві відповідача в періоди з 12.03.2002 року по 21.06.2002 року, з 09.07.2002 року по 27.11.2002 року, та з 20.02.2018 року 07.08.2020 року, спричинили і продовжують спричиняти позивачу стійкі моральні та фізичні страждання, втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, ступінь втрати ним професійної працездатності, встановлення третьої групи інвалідності, що дає йому право на відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання, яке покладається на роботодавця, тобто ДП «Львіввігілля» в розмірі 12000 гривень, виходячи з глибини моральних та фізичних страждань позивача з приводу ушкодження здоров`я, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору, від сплати якого позивач звільнений в силу закону, суд, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, адже вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, вважає, що до стягнення підлягає судовий збір у розмірі 264 грн 64 коп., виходячи з наступного розрахунку 12 000 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 992,40 грн. (ставка судового збору) : 45 000 грн. (сума заявлених позовних вимог). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial