Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення строку навчання, тобто до 2025 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є донькою відповідача. 13.09.2003 року між її батьками, [PERSON] та [PERSON] , було зареєстровано шлюб. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2007 року шлюб було розірвано та вирішено залишити дочку при матері [PERSON] . Так, батько сплачував аліменти на її утримання на користь матері, але на цей час виплати припинено у зв`язку з досягненням позивачем повноліття. На теперішній час [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання за державним замовленням в ДВНЗ «Ужгородський національний університет» по спеціальності «Середня освіта», спеціалізація «Українська мова і література», термін закінчення навчання 30.06.2025 року. Позивач вказує також на те, що хоч навчання і безкоштовне, однак, проживання в іншому місті потребує додаткових витрат на проїзд, харчування, придбання канцелярських приладів, які у повній мірі несе одна мати. У зв`язку з потребою позивача у значних фінансових витратах, необхідних для забезпечення здобуття вищої освіти та фінансовою можливістю батька сплачувати аліменти, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 28.09.2022 року постановлено позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 26.10.2022 року від матері відповідача [PERSON] надійшла заява з якої вбачається, що на її адресу надійшла позовна заява, однак місце фактичного проживання її сина, відповідача по справі, [PERSON] , їй не відоме. При цьому повідомила, що з [PERSON] вже стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Позаяк така заява разом з доданими до неї документами подана до суду особою, яка не має процесуального статусу в цьому судовому процесі, суд не бере таку до уваги. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з`явився повторно, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд, констатує наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.08.2004 року. Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2007 року (справа № 2-290/2007) шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Дочку [PERSON] залишено при матері [PERSON] . Також встановлено, що відповідно до довідки № 365 від 28.04.2022 року [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання за державним замовленням ОС «Бакалавр» спеціальності «Середня освіта» спеціалізації «Українська мова та література» фізіологічного факультету Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет». Термін закінчення навчання 30.06.2025 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В ч. 2 ст. 200 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Тобто, для покладення обов`язку на батьків утримувати повнолітню дитину до досягнення нею двадцяти трьох років у зв`язку з продовженням нею навчання, необхідною є умова, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. За відсутності цієї умови такий обов`язок на батьків покладений бути не може. Крім того, необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У зв`язку із зазначеними вище вимогами судом встановлено наступне. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 307170396, сформованої 11.08.2022 року, відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить Ѕ частки домоволодіння [ADDRESS] . У своїй постанові від 29.01.2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є обов`язком обох батьків, відповідач в свою чергу добровільно не надає матеріальну допомогу доньці [PERSON] , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває виключно на повному утриманні своєї матері, а також враховуючи те, що відповідач має у частковій власності майно, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. Саме такий розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дитини, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дитини, а також загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial