Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог в позовній заяві зазначено, що 26.03.2011 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сімї є різні погляди сторін на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Примирення, на думку позивача, неможливе, оскільки шлюб суперечить її інтересам. На підставі викладеного, позивач просила про задоволення позову. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України). До суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (свідоцтво про шлюб, копії свідоцтв про народження дітей), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26.03.2011 року. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у подружжя не склалось, створити родину їм не вдалось, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, тому шлюб носить формальний характер. За змістом ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а подружжя не має намір зберігати шлюб. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст. 112 СК України). З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Відповідно до\~вимог ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. На підставі ст.ст.\~110,112,114 Сімейного Кодексу України\~та

Outcome: approved