Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивачі в особі представника - адвоката Коваль Лариси Миколаївни звернулися до Яготинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська нива», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Баришівського районного нотаріального округу Київської області Позднякова Надія Миколаївна про визнання неправомірних дій нотаріуса, в котрому вказано, що [PERSON] є громадянкою держави Україна, зареєстрована та проживає в селі Жоравка Яготинського району Київської області, з 2007 року працює в соціальній сфері села - завідуючою дитячим садком, вихователем. [PERSON] є громадянином держави Україна, зареєстрований та проживає в селі Жоравка Яготинського району Київської області, працює в соціальній сфері - медичним працівником - фельдшером. Позивачі з метою отримати у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з відповідною заявою звертались до Головного управління Держгеокадастру у Київській області. До заяви, оформленої відповідно до вимог ЗК України, ними були додані всі необхідні документи, у тому числі и погодження щодо передачі земельної ділянки у власність, яке було надано Жоравською сільською радою Яготинського району Київської області. У кінці березня 2020 року позивачами було отримано з Головного управління Держгеокадастру у Київській області лист-відповідь, до якого було вкладено наказ про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. Як слідує зі змісту наказу, підставою відмови у наданні позивачам дозволу розроблення документації із землеустрою стало те, що бажана до відведення земельна ділянка належить до земель комунальної власності Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області. Коли позивачі звернулися до секретаря Жоравської сільської ради з питанням про можливість подання заяви відповідного змісту до Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області, то їм пояснили, що земельна ділянка з кадастровим номером 3225581600:03:009:0002 відноситься до земель державної власності, а тому вирішення питання про передачу земельної ділянки, орієнтовною площею до 2,00 га у власність кожного з них для ведення особистого селянського господарства, не належить до компетенції органу Місцевого самоврядування, яким є сільська рада. З формації з Державного реєстру, яка стала відома позивачам з відповіді на адвокатський запит, вбачається наступне. Інформація про право власності: Земельна ділянка, площею 42,583 га, кадастровий номер 3225581600-03:009:0002, як об`єкт нерухомого майна, зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відділом держземагенства у Яготинському районі 10,07,2013 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 138818432255; Номер запису про право власності: 2204117; Внесено інформацію 21.08.2013 року про форму власності на дану земельну ділянку, за якою власником є Держава Україна (індексний номер рішення: 5203442 від 21.08.2013); Реєстрація виправлення права власності 06.03.2020; Відомості внесено до Реєстру 10.03. 2020 приватним нотаріусом Поздняковою Надією Миколаївною, Баришівський районний нотаріальний округ, Київська область, індексний номер рішення: 51527801; Опис виправлень: власники: Головне управління Держземагенства у Київській області змінено на Держава Україна. Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права. Номер запису про інше речове право: 35854412. Дата, час державної реєстрації: 06.03.2020 15:42:12. Державний реєстратор: приватний нотаріус Позднякова Надая Миколаївна, Баришівський районний нотаріальний округ, Київська область.Підстава виникнення іншого речового права: Копія державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, серія та номер: І-КВ № 001567, виданий 26.12.1995, видавник: Жоравська сільська рада народних депутатів, Оригінал втрачено. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51527801 від 10.03.2020, приватний нотаріус Позднякова Надія Миколаївна, Баришівський районний нотаріальний округ, Київська область. Вид іншого речового права: право постійного користування земельною ділянкою. Зміст, характеристика іншого речового права: право володіння і користуванняя земельною ділянкою, яка перебуває у державній власності, без встановлення строку. Відомості про суб`єкта іншого речового права: Правокористувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива», код ЄДРПОУ: 03755696. Опис об`єкта речового права: кадастровий номер 3225581600:03:009:0002, плоша 42,5830 га. Дії приватного нотаріуса Баришівського районного нотаріального округу Київської області Позднякової Надії Миколаївни з реєстрації 06.03.2020 року іншого речового права (номер запису про інше речове право: 35854412) щодо права постійного користування товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська нива», код ЄДРПОУ 03755696, земельною ділянкою державної форми власності, плоіцею 42,583 га, кадастровий номер 3225581600:03:009:0002, - вважаю неправомірними а державну реєстрацію прав та їх обтяжень (рішення індексний номер: 51527801 від 10.03.2020 року), таким, що підлягає припиненню, оскільки нотаріус, який діяв, як суб`єкт владних повноважень, здійснив реєстраційні дії всупереч Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, при прийнятті рішення, індексний номер: 51527801 від 10.03.2020 року, про державну реєстрацію права постійного користування ТОВ «Жоравська нива», код ЄДРПОУ 03755696, земельною ділянкою державної форми власності, площею 42,583 га, кадастровий номер 3225581600:03:009:0002, приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Київської області Поздняковою Надією Миколаївною порушено вимоги ч. 3 ст. 10, ст. ст. 18, 20, 22, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як слідує з Інформаційної довідки №206025797 від 03.04.2020 року, підставою для реєстрації речового права - права постійного користування земельною ділянкою державної форми власності, площею 42,583 га, кадастровий номер 3225581600:03:009:0002, стала надана відповідачу товариством з обмеженою відповідальністю «Жоравська нива» в якості додатку до заяви з реєстраційним номером 38852080 від 06.03.2020 року, копія Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, серія та номер: І-КВ № 001567. виданий 26.12.1995, видавник; Жоравська сільська рада народних депутатів, оригінал якого втрачено. Отже, приватним нотаріусом на час прийняття рішення про реєстрацію іншого речового права - права постійного користування земельною ділянкою не було перевірено та з`ясовано дійсних підстав виникнення, наявності чи відсутності такого права у СТОВ «Жоравська нива», яке є правонаступником СТОВ «Жоравське», та наявності, а потім втрати правовстановлюючих документів на право постійного користування земельною ділянкою. Так, є загальнодоступною наступна інформація: уперіод 2015-2016 років господарськими судами усіх судових інстанцій була розглянута справа № 911/4649/15. Предметом позову у даній справі була вимога сільськогосподарського ТОВ "Жоравське" до Жоравської сільської ради про визнання недійсним рішення Жоравської сільської ради № 80-ХІ-ХХІИ від 19.04.2000 "Про припинення права постійного користування землею КСП "Жоравське". За результатами судового розгляду справи № 911/4649/15 було прийнято рішення про відмову у задоволенні позову. Зокрема, Постановою Вищого господарського суду України від 22.06.2016 року у справі № 911/4649/15, яка є остаточною, було встановлено наступне: «...рішенням Жоравської сільської ради Яготинського району від 01.12.1995р. Колективному сільськогосподарському підприємству "Жоравське' було передано у постійне користування для сільськогосподарського виробництва земельну ділянку загальною плоідею 249, 9 га. На підставі виїцевказаного рішення Колективному сільськогосподарському підприємству "Жоравське" було видано акт на право постійного користування землею від 26.12.1995 І-КВ №001567. Рішенням загальних зборів членів КСП "Жоравське" від 25.02.2000 ухвалено заснувати СТОВ "Жоравське" шляхом зміни організаційно-правової форми КСП "Жоравське" з повним правонаступництвом і передачею усіх майнових (у тому числі прав на землю) прав та обов`язків та затверджено Статут і Установчий договір Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Жоравське . Відповідно до Установчого договору про створення та діяльність СТОВ "Жоравське", зареєстрованого РДА Яготинського району Київської області N2 93 від 28.02.2000 за реєстраційним №497, ТОВ створене в процесі реорганізації та є юридичним правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства Жоравське (далі-КПС "Жоравське"). Майно та майнові права ТОВ складаються з: основних і оборотних фондів та майнових прав КСП, що передаються ТОВ в результаті реорганізації КСП в порядку правонаступництва по майну та майнових правах КСП; продукції, що виготовлена ТОВ у результаті його господарської діяльності; отриманих доходів та прибутку; іншого майна та майнових прав, що були надбані ТОВ на законних підставах. Відповідно до передавального акту від 28.02.2000р. на підставі рішення загальних зборів від 25.02.2000р. створеному у порядку правонаступництва шляхом зміни організаційно-правової форми СТОВ "Жоравське" від КПС "Жоравське передано для продовження діяльності усі майнові права та обов`язки, у тому числі: об`єкти соціальної сфери, що підлягають у подальшому передачі на баланс сільської ради - ФАП, клуб, газова котельня, ритуальна площадка, артскважина; лісополоси, трансформатори, високовольтні електролінії, лізингове майно (ЮМЗ - 2 шт., європак. 99 р., бурячний комплекс, німець); майно під покриття кредиторської заборгованості - 711 тис.грн.; об`єкти під покриття реструктуризованих боргів - навіс для техніки, сіносховище, кормоцех, склад міндобрив, сарай чотирьохрядний; майно під покриття збитків минулих років - 1412000 грн.; пайовий фонд - актив 7667 тис.грн, пасив - 6680 тис.грн. Рішенням Жоравської сільської ради від 19.04.2000 № 80-ХІ-ХХІІІ, у зв`язку із реорганізацією КСП "Жоравське", припинення його діяльності та створення на його основі - ТОВ «Жоравське» право КСП "Жоравське" постійного користування земельною ділянкою загальною площею 249, 9 га, припинено у відповідності до статей 27, 29 Земельного кодексу України. Предметом позову у даній справі є вимога сільськогосподарського ТОВ "Жоравське" до Жоравської сільської ради про визнання недійсним рішення Жоравської сільської ради N° 80-ХІ-ХХІИ від 19.04.2000 "Про припинення права постійного користування землею КСП "Жоравське". Рішенням господарського суду Київської області від 26.11.2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що чинним на час прийняття спірного рішення та на теперішній час законодавством можливість набуття права користування земельною ділянкою у порядку правонаступництва не передбачена, тому відсутнє порушення прав позивача при прийнятті рішення Жоравської сільської ради №80- ХІ-ХХІІІ від 19.04.2000 "Про припинення права постійного користування землею КСП "Жоравське". Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2016 року рішення господарського суду Київської області від 26.11.2015 року залишено без змін з підстав застосування пропуску строку позовної давності. Не погоджуючись з судовими рішеннями, сільськогосподарське ТОВ "Жоравське" звернулось до Виїцого господарського суду України з касаційною скаргою і просило їх скасувати з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог. Вищий господарський суд України у постанові від 22.06.2016 року у справі N2 911/4649/15 зазначив: «... Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що право користування земельною ділянкою набуте сільськогосподарським ТОВ "Жоравське" в установленому законом порядку, не втрачається, а зберігається до його належного переоформлення. Як встановлено апеляційним господарським судом відповідно протоколу одинадцятої сесії двадцять третього скликання Жоравської сільської ради від 19.04.2000 до порядку денного були включені питання про затвердження схеми поділу земель колективної власності КСП "Жоравське" на земельні частки паї, про припинення права постійного користування землею КСП "Жоравське", про соціально-економічний розвиток села на 2000 рікта прийнято рішення №80 "Про припинення права постійного користування землею КСП "Жоравське". Також, відповідно протоколу одинадцятої сесії двадцять третього скликання від 19.04.2000 голова сільськогосподарського ТОВ "Жоравське" [PERSON] був присутній при прийнятті рішення про припинення права постійного користування землею КСП "Жоравське" та виступав на даній сесії, ідо підтверджує його обізнаність про прийняття оскаржуваного рішення. Пропуск позовної давності є достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Отже, враховуючи обізнаність позивача стосовно прийняття оскаржуваного рішення Жоравською сільською радою, саме 19.04.2000, то апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, ідо позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому судові рішення відповідають чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для їх скасування немає.» Отже, з часу створення й на час проведення нотаріусом реєстраційних дій, правомірність яких оспорюється, ні СТОВ «Жоравське», ні його правонаступник ТОВ «Жоравська нива» не мали правовстановлюючих документів на постійне користування земельною ділянкою, яка була передана у постійне користування КСП «Жоравське» відповідно до акту на право постійного користування землею від 26.12.1995 І-КВ №001567. Крім того, слід зазначити про те, що такого правовстановлюючого документу, як акт на право постійного користування землею від 26.12.1995 І-КВ №001567, ні СТОВ «Жоравське» ні його правонаступник ТОВ «Жоравська нива» ніколи не отримували, не мали, а тому й не могли втратити. Дана обставина доводиться судовими рішеннями, ухваленими у справі N° 810/2667/16, остаточним рішенням у якій є Постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року. Так, у відповідно до вступної частини Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 810/2667/16 (провадження № 11-799апп19) зазначено наступне: Велика Палата Верховного Суду, «...розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» (далі - СТОВ «Жоравське») до Управління Держгеокадастру в Яготинському районі Київської області (далі - Управління Держгеокадастру) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою СТОВ «Жоравське» на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року установила: У серпні 2016 року СТОВ «Жоравське» звернулось до адміністративного суду з позовом, у якому просило: визнати протиправною відмову Управління Держгеокадастру в Яготинському районі Київської області у видачі СТОВ «Жоравське» як правонаступнику Колективного сільськогосподарського підприємства «Жоравське» (далі - КСП «Жоравське»), оригіналів примірників державного акта на право колективної власності на землю серії КВ від 26 грудня 1995 року та державного акта на право постійного користування землею серії I- КВ N° 001567 від 26 грудня 1995 року, складених Жоравською сільською радою народних депутатів Яготинського району Київської області, яка викладена у листі № 27-1016-99.4- 2898/2-16 від 18 серпня 2016 року; зобов`язати Управління Держгеокадастру видати СТОВ «Жоравське`як правонаступнику КСП «Жоравське» оригінали примірників державного акта на право колективної власності на землю серії КВ від 26 грудня 1995 року, відповідно до якого КСП «Жоравське» передано в колективну власність 1643,1 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського виробництва, та державного акта на право постійного користування землею серії І-КВ № 001567 від 26 грудня 1995 року, відповідно до якого КСП «Жоравське» надано в постійне користування 294,9 га землі в межах згідно з планом землекористування, складених Жоравською сільською радою народних депутатів Яготинського району Київської області. Під час розгляду справи суд установив, що СТОВ «Жоравське» зареєстровано Яготинською районною державною адміністрацією Київської області 28 лютого 2000 року та утворене рішенням загальних зборів членів КСП «Жоравське» від 25 лютого 2000 року шляхом зміни організаційно-правової форми цього КСП з повним правонаступництвом. При цьому рішенням Жоравської сільської ради народних депутатів Яготинського району Київської області III сесії XXII скликання від 1 грудня 1995 року КСП «Жоравське» передано в колективну власність 1643,1 га земель та надано в постійне користування 294,9 га. земель. На підставі вказаного рішення Жоравською сільською радою народних депутатів Яготинського району Київської області виготовлено; державний акт на право колективної власності на землю серії КВ від 26 грудня 1955 року, відповідно до якого КСП «Жоравське» передано в колективну власність 1643,1 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського виробництва; державний акт на право постійного користування землею сесії І-КВ № 001567 від 26 грудня 1995 року, відповідно до якого КСП «Жоравське» надано у постійне користування 294,9 га землі в межах згідно з планом землекористування. Разом з тим рішенням Жоравської сільської ради від 19 квітня 2000 року № 80-ХІ- XXIII «Про припинення права постійного користування землею КСП «Жоравське»» у зв`язку з реорганізацією КСП «Жоравське», припиненням його діяльності та створенням на його основі СТОВ «Жоравське» радою вирішено припинити відповідно до статей 27,29 Земельного кодексу України право користування землею загальною плоіцею 249,9 га. А в подальшому земельні ділянки, що належали КСП «Жоравське» на праві колективної власності, були розподілені між учасниками КСП «Жоравське» з визначенням їх меж у натурі та, відповідно, ними були отримані державні акти на право власності на вказані земельні ділянки. Таким чином, після припинення права постійного користування землею КСП «Жоравське» на підставі рішення Жоравської сільської ради від 19 квітня 2000 року № 80- ХІ-ХХІІІ останньою на виконання Указу Президента України від 12 квітня 2000 року «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи» сформовано земельні масиви із земель резервного фонду для надання працівникам соціальної сфери та пенсіонерам з їх числа земельних ділянок. Тобто на підставі вказаного рішення Жоравської сільської ради було прийнято рішення про сформування резервного фонду, з якого були виділені земельні ділянки у власність та користування іншим громадянам. З апеляційного провадження вбачається, що ці обставини також підтверджуються довідкою Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області від 10 липня 2017 року № 153, наданою представником апелянтів під час апеляційного розгляду справи. Указаною довідкою також підтверджено, що земельні ділянки, які отримали апелянти у власність відповідно до державних актів на право власності на землю, знаходяться на землях колишнього КСП «Жоравське». При цьому рішення Жоравської сільської ради від 19 квітня 2000 року № 80-ХІ-ХХІІІ не скасоване та є чинним. Підставою для звернення СТОВ «Жоравське» з позовом є те, що внаслідок відмови відповідача у видачі примірників державних актів на право постійного користування землею та на право колективної власності, порушено право позивача на користування та розпорядження землею, оскільки земельні ділянки, що належали КСП «Жоравське» на праві колективної власності, були розподілені між учасниками КСП «Жоравське» з визначенням їх меж у натурі та, відповідно, ними були отримані державні акти на право власності на земельні ділянки. Проте існування декількох правовстановлюючих актів на одну земельну ділянку за різними особами є неприпустимим. Тобто правовідносини, що склалися між сторонами, у будь-якому випадку виникли у зв язку з набуттям третіми особами права власності на земельні ділянки, а тому жодним чином не можуть бути віднесені до публічно-правових та не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства. Оскільки позовні вимоги заявлено СТОВ «Жоравське» на захист порушеного, на його думку, права постійного користування землею, на яку фізичні особи (учасники КСП «Жоравсьне») отримали державні акти, то цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК.» З огляду на викладене, постановою Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 810/2667/16 було вирішено: Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» залишити без задоволення. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року залишити без змін. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. Окрім всього вищенаведеного, слід звернути увагу на те, що колективному сільськогосподарському підприємству «Жоравське», як було встановлено судовим рішенням у справі № 810/2667/16, на підставі рішення Жоравської сільської ради народних депутатів Яготинського району Київської області III сесії XXII скликання від 1 грудня 1995 року КСП «Жоравське» передано в колективну власність 1643,1 га земель та надано в постійне користування 294,9 га земель та видано: державний акт на право колективної власності на землю серії КВ від 26 грудня 1995 року, відповідно до якого КСП «Жоравське» передано в колективну власність 1643,1 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського виробництва; державний акт на право постійного користування землею серії І-КВ № 001567 від 26 грудня 1995 року, відповідно до якого КСП «Жоравське» надано у постійне користування 294,9 га землі в межах згідно з планом землекористування. Згідно з цим, на земельну ділянку, площею 42,5830 га, що знаходиться в адміністративних межах Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області державного акту ні на право колективної власності на землю, ні на право постійного користування землею жодній особі взагалі не видавалось.. Отже, дії приватного нотаріуса Баришівського районного нотаріального округу Київської області Позднякової Надії Миколаївни з реєстрації 06.03.2020 року іншого речового права (номер запису про інше речове право: 35854412) щодо права постійного користування товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська нива», код ЄДРПОУ 03755696, земельною ділянкою державної форми власності, площею 42,583 га, кадастровий номер 3225581600:03:009:0002, є неправомірними, а Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51527801 від 10.03.2020 року, є таким, що підлягає скасуванню, оскільки нотаріус, який діяв, як суб`єкт владних повноважень, здійснив реєстраційні дії всупереч Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Слід навести обсяг порушень, що були допущені приватним нотаріусом Поздняковою Надією Миколаївною як державним реєстратором при учиненні реєстраційних дій з реєстрації 06.03.2020 року іншого речового права (номер запису про інше речове право: 35854412) щодо права постійного користування товариства з обмеженою відповідальнісю «Жоравська Нива» код ЄДРПОУ 03755696, земельною ділянкою державної форми власності площею, 42,583 га, кадастровий номер 3225581600:03:009:0002. Відсутність (у повному обсязі) у заяві, відповідному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно електронних копій документів, поданих для проведення реєстраційних дій, шляхом сканування. Як вбачається з положень пункту 8 частини першої статті 2 Закону, реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формах. Слід звернути увагу, що підстави для державної реєстрації прав визначені у статті 27 Закону, а також в інших статтях, які визначають особливості проведення певних реєстраційних дій, зокрема, стаття 31 Закону. Положеннями статті 16 Закону передбачено, що при прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав. Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 10 Закону державний реєстратор виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав). Згідно з пунктом 2 частини першої статті 18 Закону державна реєстрація прав включає виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав. Частиною першою статті 20 встановлено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Частиною п`ятою вказаної статті також встановлено, що у разі подання заяви про проведення реєстраційних дій у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати і часу реєстрації та скріплюється власним підписом заявника. З оригіналів документів чи відповідно оформлених копій документів у випадку, передбаченому абзацом другим частини першої цієї статті, поданих для проведення реєстраційних дій, виготовляються електронні копії шляхом сканування, що долучаються до заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Згідно з пунктами 8, 9, 10 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок 1127) разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. З оригіналів документів чи відповідно оформлених копій документів у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 9 цього Порядку, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково виготовляє електронні копії шляхом сканування таких документів, що долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв. Відповідно до пункту 25 Порядку № 1127 документи та/або відомості, сформовані державним реєстратором за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час розгляду заяви, а також електронні копії оригіналів документів, поданих для державної реєстрації прав, виготовлені шляхом сканування та долучені до відповідної заяви, зберігаються в електронній формі у цьому Реєстрі. Згідно з пунктом 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (далі - Порядок 1141) ведення Державного реєстру прав здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують формування та присвоєння номерів (у тому числі інформації з Державного реєстру прав), а також документальне відтворення процедури державної реєстрації прав. Відповідно до пункту 56 Порядку № 1141 державний реєстратор з оригіналів поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів та копій документів, які пред`являються для державної реєстрації прав, виготовляє їх електронні копії шляхом сканування, які розміїдує у відповідному розділі Державного реєстру прав (крім документів, які були ним видані або оформлені під час проведення державної реєстрації прав). Порушення зазначеної у статті 18 Запону послідовності дій під час проведення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, внесення змін до Державного реєстру прав, а також внесення змін без відповідного рішення суду у зв`язку з технічною помилкою, у разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, або нездійснення окремих дій, передбачених законодавством. Частиною першою статті 18 Закону передбачено, ідо державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв (перевірка оплати адміністративного збору, реєстрація заяви та проставлення підпису); виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміїцення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв (формування пошуку заяв у базі даних за ідентифікатором, визначеним пунктами 11, 13 Порядку № 1141); перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень (здійснення та формування пошуків в електронних Реєстрах, одержання відповідей на запити з доданням їх до реєстраційної справи, перевірка інформації у документах); прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав) (редагування друкованого змісту рішення); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав (внесення повної інформації про об`єкт, суб`єктів цих прав та обтяжень, документи, електронні копії документів); формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно з пунктом 12 Порядку № 1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, ідо зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно,заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав державний реєстратор обов`язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі-Єдиний реєстр документів). Відповідно до пункту 18 Порядку № 1127 рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав. За таких вимог законодавства рішення про державну реєстрацію, зупинення розгляду заяви, відмову у державній реєстрації приймається тільки після встановлення черговості розгляду заяв, наявності/відсутності підстав для зупинення розгляду заяви відмови в проведенні реєстраційної дії. Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону внесення змін до записів Державного реєстру прав (у тому числі у зв`язку з технічною помилкою), зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації. Тобто всі записи до Державного реєстру прав необхідно вносити на підставі прийнятого рішення з дотриманням встановленої Законом та Порядком № 1127 процедури, а саме: реєстрація заяви, сканування документів, формування пошуків заяв у базі даних Державного реєстру прав з метою встановлення черговості розгляду заяв, наявності підстав для зупинення державної реєстрації, формування пошуків зареєстрованих прав та обтяжень з метою встановлення відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, для відмови в державній реєстрації прав, прийняття та формування/збереження друкованого образу рішення, витягу для подальшого використання заявником. Водночас зміни до записів не можна вносити з дотриманням встановленої процедури навіть за заявою власника, іншого правонабувача, обтяжувача, в разі, якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб. У такому випадку зміни до Державного реєстру вносяться виключно на підставі відповідного рішення суду. Щодо проведення державної реєстрації речових прав без підтвердження державної реєстрації прав до 01.01.2013. Обов `язок перевірки зазначених даних існував, починаючи з 2013 року. У Законі № 166б-VІІІ від 06.10.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» «підсилено імператив» такого обов`язку. Так, у пункті 3 частини третьої статті 10 Закону у редакції від 02.11.2016 встановлено обов`язок державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитувати від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Отже, цією нормою встановлено обов`язок отримувати інформацію у випадку внесення до Державного реєстру прав інформації про права та обтяження, які вже були зареєстровані до 01.01.2013. При цьому слід враховувати, що на державного реєстратора покладено обов`язок до прийняття відповідного рішення встановлювати відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Слід звернути увагу державних реєстраторів, що відповідь на запит є одним з документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, входить до реєстраційної справи як у паперовій, так і в електронній формі. Порушення Вимог до оформлення рішень державними реєстраторами прав на нерухоме майно, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 21.11.2016 № 3276/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21.11.2016 за № 1505/29635 (далі - Вимоги до оформлення рішень). Відповідно до пункту 15 Порядку № 1141 після здійснення пошуку у Державному реєстрі прав відомостей державний реєстратор розглядає заяву (запит) та оформляє відповідне рішення, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. Вимогами до оформлення рішень встановлено, що рішення має містити вичерпний та обґрунтований перелік обставин, які стали передумовою для зупинення розгляду заяви, відмови у проведенні реєстраційних дій (у разі прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, відмови у проведенні реєстраційних дій), а також підставу для прийняття рішення з обов`язковим посиланням на Закон та інші нормативно-правові акти, прийняті відповідно до нього. Порушення обов`язку перевірки (використання) даних єдиних та державних реєстрів, зокрема. Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів. Єдиного державного реєстру судових рішень. Статтею 10 Закону встановлено обов`язок державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій використовувати відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, а також використовувати відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень (далі - ЄДРСР). Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06.10.2016 № 1ббб-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром прав та ЄДРСР, передбаченої Законом, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості ЄДРСР за допомогою офіційного веб - порталу судової влади України ідодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його змісту в електронній формі та паперовій. У разі відсутності рішення суду в ЄДРСР державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Як уже зазначено виїде, ведення Державного реєстру прав забезпечує документальне відтворення процедури державної реєстрації прав. Державний реєстр прав містить документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії. Оскільки державна реєстрація проводиться на підставі документів та інформації, ідо міститься не лише у Державному реєстрі прав, а й інших єдиних та державних реєстрах (зокрема. Державному земельному кадастрі. Єдиному реєстрі документів, ЄДРСР, які є частиною реєстраційної справи, рекомендуємо додавати до Державного реєстру прав електронні копії всіх документів, на підставі яких приймається відповідне рішення, у тому числі перевірки інформації з єдиних та державних реєстрів ідодо об`єкта нерухомого майна. Неповне внесення до відповідних записів Державного реєстру прав інформації щодо відповідного об`єкта нерухомого майна (технічної характеристики, дати та найменування органу, що провів державну реєстрацію земельної ділянки, прив`язки будівлі до земельної ділянки та навпаки, інформації про утворення об`єкта нерухомого майна шляхом об`єднання, поділу тощо). Так, має місце внесення до Державного реєстру прав неповної інформації під час проведення реєстраційних дій. Крім того, до заяви державним реєстратором не вносено інформацію щодо уповноваженої особи та документа, що посвідчує її повноваження. Відповідно до статті 12 Закону Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому Реєстрі. Згідно з пунктом 20 Порядку № 1141 з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно такі відомості: 1) щодо земельної ділянки: дата державної реєстрації земельної ділянки; найменування органу, що провів державну реєстрацію земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; площа земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки; місцезнаходження земельної ділянки; підстава для внесення запису про нерухоме майно; прізвище, ім я та по батькові державного реєстратора; найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу. під час реєстрації заяви вказувати інформацію щодо уповноваженоїособи заявника та документ, що посвідчує повноваження представник. Здійснення державної реєстрації прав за неналежною особою, в тому числі зазначення органу державної влади, органу місцевого самоврядування власником майна державно), комунальної форми власності, державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на підставі заяви уповноваженої особи заявника без відповідних повноважень, неправильне зазначення особи заявника / суб`єкта права у заяві. Частиною першою статті 2 Закону встановлено, хто є заявником для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Так, заявник - це власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав; іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки; орган місцевого самоврядування - у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; особа, за якою закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі відповідної сільської, селищної, міської ради, або уповноважена нею особа - у разі проведення державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Суб`єктом (власником) права державної власності є держава. Законом України «Про управління об`єктами державної власності» передбачений перелік органів державної влади, уповноважених на здійснення управління об`єктами державної власності. Таким чином, у заяві про державну реєстрацію права комунальної або державної власності заявником та суб`єктом права є відповідно територіальна громада та держава, а уповноваженою особою - фізична особа (представник), на ім`я якої органом державної влади або органом місцевого самоврядування видано довіреність для проведення державної реєстрації права комунальної або державної власності. Проведення державної реєстрації прав за відсутності необхідних документів або на підставі неналежних документів (документів, що не встановлюють речові права та їх обтяження, за відсутності відповідних документів за наявності суперечності інформації у поданих документах і тих, які містяться в Державному реєстрі прав). Відповідно до пункту 40 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 закону та цим Порядком. Відповідно до вимог статті 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги дооформления копій інших документів, наприклад, рішення місцевої ради передбачені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, яким затверджено Національний стандарт України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, Типовою інструкцією з Діловодства у центральних органах виконавчої влади. Раді міністрів Автономної Республіки рим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1242. Разом з цим Законом передбачено, що відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Заявником щодо вчинення реєстраційної дії є відповідач - ТОВ «Жоравська нива», код ЄДРПОУ 03755696. Повноваження щодо встановлення факту підробки документів належить суду. При цьому державний реєстратор зобов`язаний виконати передбачені законодавством ди з метою перевірки документів та встановлення наявності підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації прав. Так, наприклад, для встановлення діисності/актуальності документа, що посвідчує право власності (у даному випадку - право постійного користування), яке виникло до 01.01.2013, за відсутності запису у Реєстрі прав власності державний реєстратор отримує інформацію на запит від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав до 01.01.2013. Для встановлення дійсності судового рішення державний реєстратор перевіряє відомості ЄДРСР за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами. У разі відсутності рішення суду в ЄДРСР державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копи рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Виконання передбачених законодавством обов`язків сприяє можливості встановити дійсність зазначених документів, інформації в таких документах. Державний реєстратор не зобов`язаний перевіряти законність, надавати оцінку ДІЯМ державного реєстратора, який вчинив попередні реєстраційні дії. Щодо поданої ТОВ «Жоравська нива» заяви про реєстрацію речового права постійного користування земельною ділянкою, приватний нотаріус Позднякова Надія Миколаївна, як державний реєстратор повинна була прийняти рішення про відмову у реєстрації іншого речового права щодо права постійного користування товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська нива», код ЄДРПОУ 03755696 земельною ділянкою державної форми власності, площею 42,583 га, кадастровий номер 3225581600:03:009:0002. Як результат, неправомірними діями відповідача ТОВ «Жоравська нива» та приватного нотаріуса Позднякової Надії Миколаївни, як державного реєстратора, з реєстрації 06.03.2020 року іншого речового права (номер запису про інше речове право; 35854412) іцодо права постійного користування товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська нива», код ЄДРПОУ 03755696, земельною ділянкою державної форми власності, площею 42,583 га, кадастровий номер 3225581600:03:009:0002, та прийняттям Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51527801 від 10.03.2020 року, - штучно створено перешкоди у реалізації прав позивачів, як громадян України, на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кожному з них у розмірі до 2 га у земельному масиві, площею 42,583 га, з кадастровим номером 3225581600:03:009:0002. Нормами ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених' невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до п. з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути; припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Частиною 1 ст.3 ЗК України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно- правовими актами. Згідно зі ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності, г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"; ґ) заклади освіти незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Частинами 1, 2 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений ст. 123 ЗК України. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України). Підстави припинення права користування земельною ділянкою визначені ст. 141 ЗК України. З наведеного вище вбачається, що порядок набуття, виникнення, а також припинення права постійного користування земельною ділянкою, що, зокрема, перебуває у державній чи комунальній власності, врегульований нормами ЗК України. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Звертаючись з заявою про реєстрацію речового права, відповідач ТОВ «Жоравська нива» в якості правовстановлюючого документу надав нотаріусу копію Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, серія та номер: 1-КВ № 001567, який був виданий 26.12.1995 Жоравською сільською радою народних депутатів колективному сільськогосподарському підприємству «Жоравське». Рішенням загальних зборів членів КСП "Жоравське" від 25.02.2000 ухвалено заснувати СТОВ "Жоравське" шляхом зміни організаційно-правової форми КСП "Жоравське", тобто колективне сільськогосподарське підприємство «Жоравське» було ліквідовано та створено нову юридичну особу - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравське», правонаступником якого станом на березень 2010 року є товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравська нива». Рішенням Жоравської сільської ради від 19.04.2000 № 80-ХІ-ХХІИ, у зв`язку із реорганізацією КСП "Жоравське", припинення його діяльності та створення на його основі - ТОВ «Жоравське», право КСП "Жоравське" постійного користування земельною ділянкою загальною площею 249, 9 га, припинено у відповідності до статей 27, 29 Земельного кодексу України. Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є припинення діяльності, зокрема, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій. Спірна земельна ділянка, площею 42,583 га, кадастровий номер 3225581600:03:009:0002, перебуває у фактичному користуванні новоствореної юридичної особи - ТОВ "Жоравська нива", яка є правонаступником ТОВ "Жоравське". Ні СТОВ «Жоравське», ні ТОВ " Жоравська нива" не є підприємствами державної або комунальної власності, а тому на них не поширюється дія статті 92 ЗК України щодо права постійного користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. СТОВ «Жоравське» і ТОВ "Жоравська нива" не раз зверталися до уповноважених органів з заявами про оформлення права на землю відповідно до чинного земельного законодавства, а також до судових органів, проте їм було відмовлено у задоволенні вимог. Правова позиція позивачів щодо вирішення спору у спосіб, викладений у позові, відповідає правовим позиціям Верховного Суду України: Правова позиція, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17. Публічно-правовий спір має особливий суб єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно- правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень. Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень. Законодавцем також врегульоване питання, коли у спорах між фізичною чи юридичною особою та суб єктом владних повноважень не поширюється юрисдикція адміністративного суду, а саме; частиною третьою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду. Аналіз наведених норм свідчить про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про визнання дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності, лише у випадку, якщо такі позовні вимоги не є похідними від вимог у приватноправовому спорі. Таким чином, з установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) щодо права володіння/користування нерухомим майном, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Велина Палата Верховного Суду у постанові від 02.10.2019 у справі №814/2030/17 висловила позицію щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у відповідному державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Такий критерій визначення юрисдикції спору, як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку, не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою. Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів. Суд звертає увагу, у постанові від 04.09.2018р. у справ №823/2042/16, правовідносини в якій є подібними до правовідносин у справі, що розглядається, Велика Палата Верховного Суду, відступивши від своїх попередніх висновків щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, дійшла висновку про те, що спір про скасування рішення державного реєстратора та запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за третьою особою має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Також Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис. Слід звернути увагу на те, що позивачі, обґрунтувують позовні вимоги відсутністю права постійного користування у ТОВ «Жоравська Нива», при тому, що позивачі не були заявниками стосовно оскаржуваних реєстраційних дій. Враховуючи викладене, вважаю, що спір між сторонами не є публічно-правовим. Оскарження державної реєстрації права постійного користування земельної ділянки за ТОВ «Жоравська Нива» є захистом права позивачів на земельну ділянку від його можливого порушення іншою особою та фактично є спором позивачів та ТОВ«Жоравська Нива» щодо права користування спірною земельною ділянкою, яка підлягає державній реєстрації. Згідно з висновками Конституційного Суду України, що сформовані у рішенні від 9 вересня 2010 року № 19-рп/2010, забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. З, 9, 16, 18, 22, 24, 26, 27, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01,07.2004 № 1952, Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, ст, ст. 1, 9,16 ЦК України, ст. ст. 2, З, 92, 116, 123, 125,126, 141 ЗК України,

Outcome: dismissed