Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що 22.10.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 2009/18-Т/ЗП118, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Шкода», р/н [NUMBER] . 15.04.2019 року у місті Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Шкода», р/н [NUMBER] та автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Шкода», р/н [NUMBER] . з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія автомобіля «Хюндай» р/н [NUMBER] була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ№АМ/4839087 виданий ПрАТ «АСК «Омега» та який діяв на момент ДТП-26.03.2019 року. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/179 від 16.05.2019 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано Відповідача-1, який керував автомобілем «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] . 16.05.2019 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» розрахувало суму страхового відшкодування по даній страховій справі на підставі рахунку-фактури від 26.04.2019 року ФОП [PERSON] . Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту № 2009/18 Т/ЗП1 18 від 22.10.2018 року, на підставі страхового акту № 006.005873 19-1 від 16.05.2019 року, заяви про страхове відшкодування, розрахунку та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Шкода», р/н [NUMBER] , склав 32 734,42 грн. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов Договору добровільного страхування від 22.10.2018 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало потерпілому власнику транспортного засобу «Шкода», р/н [NUMBER] , витрати на ремонт автомобіля в розмірі 32 734,42 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 27991716 від 17.05.2019 року. Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «АСК «Омега» за полісом № АМ/4839087 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач звернувся до ПрАТ «АСК «Омега» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації на суму 32 734,42 грн. у відповідь на яку останнє здійснило виплату у розмірі 21 838,49 грн. Відповідно до звіту №171 від 17.05.2019 року виконаного на вимогу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 26 761,20 грн. Тобто, враховуючи вищевикладене, відшкодувати вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу ТЗ - це обов`язок страхової компанії, оскільки це безпосередньо передбачено спеціальним законом, що регулює діяльність Страховика, а саме Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Франшиза згідно полісу ПрАТ «АСК «Омега» № АМ/4839087 становить 0,00 грн. Розрахунок залишкової суми боргу має наступний вигляд: 32 734,42 -21 838,49 (виплата страховика) - 10 895,93 (різниця). Оскільки, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило за ремонт автомобіля «Шкода», р/н [NUMBER] , страхове відшкодування в розмірі 32 734,42 грн., що підтверджується страховим актом № 006.00587319-1 від 16.05.2019 року, платіжним дорученням № 27991716 від 17.05.2019 року, а різниця між фактичним збитком та виплаченою сумою страхового відшкодування Страховиком відповідача складає 10 895,93 грн. Сума яка підлягає стягненню з Відповідача-1 розраховується наступним чином: 32 734,42 (виплата ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») -26 761,20 (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) = 5 973,22 грн. Сума яка підлягає стягненню з Відповідача-2 розраховується наступним чином: 26 761,20 (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) - 21 838,49 (виплата ПрАТ «АСК «Омега») = 4 922,71 грн. Що разом становить 5 973,22 + 4 922,71 = 10 895,93 грн. Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 10 895,93 грн., яка становить суму даного позову. Просить позивач стягнутиз [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 5 973 грн. гривні 22 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 2 480, 00 грн. та Стягнути з ПрАТ «АСК «Омега» на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 4 922 грн. гривні 71 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і судовий збір в сумі 2 480, 00 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 19.10.2022 року до суду надійшов від [PERSON] відзив на позов, в якому вказує, що ознайомившись із позовною заявою ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та доданими до неї матеріалами, заперечує проти задоволення даного позову, оскільки вважає його необгрунтованим, з огляду на викладені нижче обставини. Так, відповідач 1 погоджується з тим, що 15.04.2019 у м. Запоріжжі сталась дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 16.05.2019 по справі № 331/1797/19 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача 1 - [PERSON] , який керував автомобілем «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у відповідача 2 відповідно до полісу серії АМ № 004839087, франшиза - 0,00 грн. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до винної у ДТП особи та, оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що спричинив зазначене ДТП, застрахована у відповідача 2 згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 004839087, то останній має відшкодовувати шкоду завдану внаслідок ДТП. З огляду на викладені обставини справи, умови полісу серії АМ № 004839087 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, відповідач 2 повинен відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком, у межах суми, що перейшла до позивача з урахуванням того, що франшиза за полісом серії АМ № 004839087 становить 0,00 грн. Звертає увагу суду, що позивач сам у позовній заяві зазначає, що відповідно до звіту від 17.05.2019 № 171 про проведення оцінки колісного транспортного засобу «SKODA FABIA» д.н.з. [NUMBER] , який виконано спеціалістом-автотоварознавцем Макущенко В.Н. , вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 26 761,20 грн. Отже, відповідно до звіту від 17.05.19 № 171, вартість матеріального збитку автомобіля SKODA FABIA д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску, розрахована на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та відповідно до спеціального Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та складає 26 761,20 грн. Тобто, зважаючи на викладені вище приписи чинного законодавства, відповідач 2 повинен був сплатити позивачу в порядку суброгації 26 761,20 грн. А, відтак, заявлена сума позивача про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 32 734,42 грн. є завищеною та такою, що не відповідає приписам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач у позовній заяві зазначив, що звернувся до ПрАТ «АСК «ОМЕГА» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації на суму 32 734,42 грн., оскільки останній є страховиком винуватця ДТП, тобто відповідача 1 - [PERSON] . Однак, позивачем не зазначено дати вказаного звернення та не надано його до матеріалів справи. Відповідач 1 вважає, що позивачем пропущено позовну давність для звернення до суду із позовними вимогами про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. Так, позивач знав про право звернення до суду з моменту відшкодування потерпілій - [PERSON] витрат на ремонт автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , тобто з 17.05.19 та міг звернутися відразу до суду про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. Наведені вище обставини свідчать про те, що позивачем подано позов до суду з порушенням строку позовної давності. Враховуючи наведене, користуючись правом, наданим ст. 267 ЦК України, відповідач 1 просить суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». 02.11.2022 року від ПАТ «АСК «Омега» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує , що ПрАТ «АСК «ОМЕГА» заперечує проти позову в повному обсязі, з наступних підстав. 15.04.2019р. о 18.20 год. в м. Запоріжжі по пр. Соборному, 111 сталась дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai Accent» р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Skoda Fabia» р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2019 р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні вищевказаної ДТП. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПрАТ «АСК -ОМЕГА» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4839087 від 21.11.2018 р. Позивач звернувся до АСК «ОМЕГА» з заявою про виплату с відшкодування (в порядку суброгації) на суму 16 367,21 гр Позивач подав Відповідачу доповнення до вказаної вище заяви, просив сплатити страхове відшкодування в розмірі 32 734,42 грн. Позивач та Відповідач досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування у зв`язку із настанням ДТП 15.04.2019 р. в м. Запоріжжі на пр. Соборний внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Шкода Фабіа», р/н [NUMBER] . Так, 02.09.2019 р. між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПрАТ «АСК «Омега» було укладено Угоду про добровільне відшкодування шкоди № 020919. На виконання умов Угоди, 26.09.2019 р. АСК «ОМЕГА» здійснила страхову виплату погодженому розмірі 21 838,49 грн. на рахунок Позивача, що підтверджується платіжним дорученням 2325 від 26.09.2019 р. та не заперечується Позивачем. Таким чином, зобов`язання з виплати страхового відшкодування по заявленому випадку були виконані Відповідачем-2 в повному обсязі та належним чином. Отже вимоги Позивача про стягнення з АСК «ОМЕГА» 4 922,71 незаконними, необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. 27.10.2022 року від позивача надійшли пояснення щодо застосування строку позовної давності . Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При суброгації заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна особа за спричинені збитки особа свій обов`язок щодо їх компенсації не виконала, тому заміна сторін у зобов`язанні не змінює й порядку обчислення та перебігу строку позовної давності згідно ч. 1 ст. 262 ЦК України. Тобто, при суброгації застосовується строк позовної давності - загальний, що становить три роки з дня настання події. Таким чином, якщо днем настання події є день вчинення ДТП, то загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг з дня, наступного за днем вчинення ДТП, і спливає у відповідні число та місяць останнього року, тобто такі, відповідають числу та місяцю настання події. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05.30 год., 24.02.2022 року строком на 30 діб. Згідно Указів Президента України «Про продовження строку довоєнного стану в Україні» № 133/2022 шд 14.03.2022 року, № 259/2022 від 18.04.2022 року, 341/2022 від 17.05.2022, строк воєнного стану в Україні з 05.30 год. 25.05.2022 року продовжено строком на 90 діб, та № 573/2022 строк дії воєнного стану в України продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів країни щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ХІ від 15.03.2022 року внесла зміни відповідно до строків позовної давності. Так відповідно до ч. З п. 2 Закону України № 2120X1 від 15.03.2022 року Прикінцеві та Перехідні положення розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 зі змістом, що у період воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто, строк загальної позовної давності, який передбачений відповідно до ст. 257 ЦК України з межах, якого обчислюється строк позовної давності при зверненні до суду з відшкодуванням шкоди з порядку суброгації продовжено, і позивач може звернутися з таким позовом і після закінчення дії воєнного стану. Відтак, твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності безпідставні на не обґрунтовані. 17.11.2022 року від представника позивача надійшла заява про залишення позову в частині позовних вимог. Прохав суд залишити без розгляду позовну заяву ПрАТ « СК «Арсенал Страхування» в частині стягнення відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з Приватного акціонерного товариства « Акціонерна страхова компанія «Омега» , а позовні вимоги в частині стягнення відшкодування з [PERSON] підтримують та просять задовольнити. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву у якій просить розглянути справу без його участі, прохає суд позов задовольнити. [PERSON] до судового засідання не з`явився , надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник ПрАТ « АСК «Омега» до судового не з`явився, надав заяву, в якій прохав розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 22.10.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 2009/18-Т/ЗП118, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Шкода», р/н [NUMBER] ./а.с.7-11/. 15.04.2019 року у місті Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Шкода», р/н [NUMBER] та автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Шкода», р/н [NUMBER] . з вини Відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія автомобіля «Хюндай» р/н [NUMBER] була застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ№АМ/4839087 виданий ПрАТ «АСК «Омега» та який діяв на момент ДТП-26.03.2019 року. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі № 331/179 від 16.05.2019 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] , який керував автомобілем «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] ./а.с.13/. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій [PERSON] . Відповідно до звіту №171 від 17.05.2019 року виконаного на вимогу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 26 761,20 грн. Оскільки, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило за ремонт автомобіля «Шкода», р/н [NUMBER] , страхове відшкодування в розмірі 32 734,42 грн., що підтверджується страховим актом № 006.00587319-1 від 16.05.2019 року, платіжним дорученням № 27991716 від 17.05.2019 року, а різниця між фактичним збитком та виплаченою сумою страхового відшкодування Страховиком відповідача складає 10 895,93 грн.. Невідшкодованою залишилась частина збитку у розмірі 10 895,93 грн. Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 1 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Як вказано у п. 1 ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом ст.ст. 12 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідачем відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України цей факт не спростовано. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, за таких підстав. Так, ст. 256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 267 ч. 4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини шістнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічний висновок викладено у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц). Тому під час розгляду справи не слід ототожнювати правовідносини регресу, регулювання яких здійснюється статтею 1191 ЦК України та статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») з правовідносинами суброгації, які регулюються статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування». Суброгація (від лат. "subrogare" - заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (див. пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц). Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого. Водночас регресом (з лат. "regressus" - зворотній рух) є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (див. пункти 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17). Під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання. Крім того, варто враховувати, що моментом початку позовної давності для регресної вимоги з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України страховика є день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні) (висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 у справі № 6-2806цс16). У той час як згідно положення статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. При суброгації деліктне зобов`язання не припиняється, змінюється лише одна і сторін такого зобов`язання - кредитор (аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17). Тому у разі суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову, у тому числі щодо часу виникнення права на позов - з моменту ДТП в результаті якого заподіяно шкоду (висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.02.2018 у справі 521/16989/13-ц). Отже, при суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а при регресі - з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 199/1848/16, від 27.12.2018 у справі № 373/2348/16-ц, від 10.01.2019 у справі № 200/13392/13-ц). Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталася 15.04.2019 року, тому строк позовної давності закінчився 15.04.2022 року, а з позовом ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» звернулося лише у вересні 2022 року. Позивач зазначає у поясненнях , що ним не пропущений трирічний строк звернення до суду , так як у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів країни щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ХІ від 15.03.2022 року внесла зміни відповідно до строків позовної давності. Так відповідно до ч. 3 п. 2 Закону України № 2120X1 від 15.03.2022 року Прикінцеві та Перехідні положення розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 зі змістом, що у період воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто, строк загальної позовної давності, який передбачений відповідно до ст. 257 ЦК України з межах, якого обчислюється строк позовної давності при зверненні до суду з відшкодуванням шкоди з порядку суброгації продовжено, і позивач може звернутися з таким позовом і після закінчення дії воєнного стану. Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (рішення ЄСПЛ у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; рішення ЄСПЛ у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"). З огляду на викладене, суд зобов`язаний у будь-якому випадку, в разі подання заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності, розглянути її, і якщо позовна давність спливла - відмовити в позові у зв`язку із її закінченням за відсутності наведених позивачем поважних причин пропуску вказаного строку. Статтею 267 ЦК України встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суді при розглядів спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо). Разом з тим, ст. 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно зі ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (ухвала Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц). Таким чином, суди поновлюють пропущені процесуальні строки, якщо учасник справи доведе у заяві про поновлення такого строку наявність обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили своєчасне виконання процесуальної дії. Позивачем не було надано доказів щодо об`єктивної неможливості звернутися до суду за захистом своїх прав. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, зазначено про те, що процесуальні строки (позовної давності) є обов`язковими для дотримання правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PEREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112). Позивачем не наведено підстав, які б свідчили про те, що введення в Україні воєнного стану перешкоджали зверненню представника страхової компанії до суду за захистом своїх порушених прав. Крім того, позивач є юридичною особою і має у своєму штаті достатню кількість працівників для виконання відповідних процесуальних дій, а також процесуальним кодексом визначені можливості надсилання позову/процесуальних документів в електронному вигляді або поштою, а тому рішення про визнання причин (зазначених позивачем) поважними, без належних на те підстав, призведе до порушення принципу юридичної визначеності. Інших причин пропуску строку позовної давності позивач не зазначав. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості з [PERSON] з підстав пропуску строку позовної давності, враховуючи, що судом не встановлено поважних причин пропущення позовної давності протягом усього часу відведеного законом на подання відповідного позову спрямованого на захист порушеного права. Заяву позивача залишити без розгляду в частині стягнення відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з Приватного акціонерного товариства « Акціонерна страхова компанія «Омега» у зв`язку з тим, що Відповідач - 2 виконав своє зобов`язання та відшкодував збитки в порядку регресу. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved