Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.01.2020 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Дітей у них немає. Їхнє спільне життя не склалося. Чоловік скандалить, ображає, обзиває її. Шлюбні відносини фактично між ними припинені., проживають вони окремо. Подальше подружнє життя недоцільне, примирення між ними неможливе, розірвання шлюбу буде відповідати інтересам обох сторін. \~ \~ \~ \~Позивачка в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як встановлено в судовому засіданні та доведено матеріалами справи, сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх сім`я фактично розпалася. Причинами розпаду сім`ї є різні погляди сторін та життя, шлюб, сім`ю, відсутність взаєморозуміння, через що між сторонами виникали конфлікти, сварки. Позивачка вважає, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, що за обставин, які склалися на даний час між сторонами, приймаючи до уваги пояснення позивача та відповідача, дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, збереження сім`ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини позивачка не має і тому поновити сім`ю неможливо. Відповідач не надав заперечень на позовні вимоги. Суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, що склалися, вважає, позов таким, що підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved