Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] та Акціонерного товариства «ОТП Банк» про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивований\~тим,\~що 25.07.2008\~між ВАТ\~КБ «Надра»\~та [PERSON] \~був укладений\~кредитний договір\~№ 25/07/2008/840-ЖК/271\~про надання\~останньому у\~тимчасове користування\~грошових коштів\~в сумі\~120\~958,\~35\~доларів США\~на умовах,\~визначених цим\~договором.\~Того ж\~дня в\~забезпечення виконання\~цього кредитного\~договору [PERSON] \~було передано\~в іпотеку\~квартиру [ADDRESS] ,\~про що\~укладено відповідний\~договір іпотеки\~і накладено\~заборону на\~відчуження цієї\~квартири.\~Згідно договору\~про відступлення\~прав вимоги\~№ GL48N718070_І_4\~від 21.07.2020,\~право вимоги\~за кредитним\~договором №\~25/07/2008/840-ЖК/271\~від 25.07.2008\~перейшло до\~ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», а 17.09.2021 до [PERSON] на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 1709/4К від 17.09.2020. Постановою державного виконавця Староміського ВДВС Вінницького МУЮ Кучми О.В. від 21.05.2012 у виконавчому провадженні № 22601665 з примусового виконання виконавчого листа № 2-299/10, виданого Староміським районним судом м. Вінниці 30.09.2010, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості, було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , та заборонено її відчужувати. Дане виконавче провадження було завершене 26.10.2012 на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Внаслідок винесення постанови про арешт майна боржника і заборони його відчуження від 21.05.2012, порушено права позивачки як іпотекодержателя відповідного майна. Наявність обтяження перешкоджає позивачці, як пріоритетному обтяжувачу, реалізувати своє право на власний розсуд. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивачки із вимогою про звільнення з-під арешту та заборони на відчуження квартири [ADDRESS] , накладених постановою державного виконавця Староміського ВДВС Вінницького МУЮ Кучми О.В. від 21.05.2012 у виконавчому провадженні № 22601665 та зареєстрованих в реєстрі обтяжень 22.05.2012 за № 12521398. Ухвалою суду від 10.06.2022 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Також, даною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Третій відділ Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) та запропоновано\~учасникам справи\~надати суду\~заяви по\~суті справи\~та докази\~у строк,\~встановлений судом, роз`яснено наслідки ненадання таких заяв у встановлений судом строк без поважних причин. Ухвалою суду від 17.08.2022 з Відділу ведення архівних прав Вінницького міського суду Вінницької області витребувано докази по справі, а саме: матеріали цивільної справи № 2-299/10 за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 24.08.2022 на виконання вищевказаного судового рішення суду надано витребувані матеріали. Ухвалою суду від 18.10.2022 до участі у справі залучено в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича, яким запропоновано надати заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом, роз`яснено наслідки ненадання таких заяв у встановлений судом строк без поважних причин. Від відповідачів та третіх осіб на адресу суду заяви по суті справи не надходили. Ухвалою суду від 10.11.2022 відмовлено у прийнятті визнання адвокатом Ковальчуком Євгеном Миколайовичем, який діє в інтересах відповідача [PERSON] , позовних вимог, підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. У судове\~засідання учасники\~справи не\~з`явилися,\~хоча у\~відповідності до\~ст.\~128\~ЦПК України\~були належним\~чином повідомлені\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи.\~Однак,\~адвокатом позивачки,\~представниками відповідачів\~та третьою\~особою,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~-\~Приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Вінницької області\~Тимощуком Володимиром\~Вікторовичем суду подано заяви про розгляд справи у їх відсутність. Адвокатом позивачки повідомлено причини неявки в судове засідання, які суд вважає поважними. Причини неявки представниками відповідачів та третіми особами не повідомлено. Таким чином, дані учасники справи не з`явились в судове засідання без поважних причин. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 223 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи у відсутність учасників справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу засідання). У своїй заяві, поданій суду 01.12.2022, адвокат позивачки зазначив про підтримання ним позовних вимог у повному обсязі, які просив задовольнити. Адвокат відповідача [PERSON] висловив відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог, про що вказав, зокрема, у заяві від 01.12.2022. Представник співвідповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», подаючи заяву 04.11.2022, зокрема просила суд відмовити в задоволенні позову. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25.07.2008 між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 25/07/2008/840-ЖК/271, згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 120\~958, 35 доларів США на умовах, визначених цим договором. (а.с. 6-8) В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору 25.07.2008 між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2173. Предметом іпотеки за даним іпотечним договором є квартира [ADDRESS] , яка належать іпотекодавцю на підставі договору купівлі - продажу від 25.07.2008, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. за реєстровим № 2169, зареєстрованого в Держаному реєстрі правочинів 25.07.2008 під № 3044045. (а.с. 9-10) Того ж дня, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Миронюк Н.В. у зв`язку із посвідченням вищевказаного договору іпотеки, було накладено заборону на відчуження предмету іпотеки до припинення цього договору іпотеки (зареєстровано в реєстрі за № 2174). (а.с. 10зв.) 21.07.2020 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» укладено договір\~про відступлення\~прав вимоги\~№ GL48N718070_І_4,\~відповідно до\~умов якого\~банк відступає\~новому кредиторові\~за плату\~належні банку,\~а новий\~кредитор (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП») набуває права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними в додатках № 1 - № 6. Даний договір посвідчено 21.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. і зареєстровано у реєстрі за № 203. (а.с. 11-13) Згідно додатку № 1 до вищевказаного договору Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 25/07/2008/840-ЖК/271 від 25.07.2008, укладеним із [PERSON] . (а.с. 14-15) 17.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та [PERSON] укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 1709/4К, відповідно до умов якого кредитор відступає новому кредитору за плату належні кредиторові, а новий кредитор ( [PERSON] ) набуває права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними в додатку № 1. За цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання кредитором у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора. Згідно п. 5 цього договору, ціна договору сплачується новим кредитором у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором. Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення (п. 15 договору). Даний договір посвідчено 17.09.2020 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Подолян О.О. і зареєстровано у реєстрі за № 2453. (а.с. 16-17) Згідно додатку № 1 до вищевказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» передало [PERSON] право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 25/07/2008/840-ЖК/271 від 25.07.2008 та договором іпотеки б/н від 25.07.2008, укладеними із [PERSON] . (а.с. 18) Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. За змістом ст. 512 ЦК України, зокрема у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) відбувається вибуття кредитора. Отже, [PERSON] є правонаступником усіх прав і зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» за кредитним договором № 25/07/2008/840-ЖК/271 від 25.07.2008 та договором іпотеки б/н від 25.07.2008, укладеними із [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, 25.07.2008 здійснено запис про реєстрацію іпотеки на підставі договору іпотеки б/н від 25.07.2008 (реєстраційний номер іпотеки 7634180); рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень\~№ 53275952\~від 23.07.2020\~на підставі\~договору про\~відступлення (купівлі-продажу)\~прав вимоги\~від 17.09.2020;\~№ запису\~про іпотеку\~37455338. (а.с. 19) 16.04.2010 Староміським районним судом м. Вінниці було ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 2-299/10 за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, яким вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CNL-B00/236/2006 від 09.10.2006 в розмірі 53 632, 92 доларів США, що еквівалентно 428 473, 39 гривень, а також судові витрати. З матеріалів вищевказаної цивільної справи вбачається наступне: -30.09.2010 за вищевказаним судовим рішенням представнику Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» було видано два виконавчих листи; -27.03.2018 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області замінено сторону у виконавчих провадженнях з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»; -19.10.2020 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області, яка набрала законної сили 24.12.2020 згідно постанови Вінницького апеляційного суду, Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відмовлено у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 2-1299/10 про стягнення заборгованості щодо боржника [PERSON] . З повідомлення Третього відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 22010/18.25.33 від 25.05.2022 вбачається, що на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 2-299/10, виданий Староміським районним судом м. Вінниці 30.09.2010, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості виконавче провадження № 22601665, яке 26.10.2012 було завершене на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». В межах даного виконавчого провадження було накладено арешт на все нерухоме майно боржника (реєстраційний номер обтяження 12521398 від 22.05.2012). (а.с. 27-28, 129-130) Враховуючи положення п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній станом на 26.10.2012, виконавче провадження № 22601665 було закінчено у зв`язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Судом встановлено, що наразі вищевказаний виконавчий документ перебуває на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича (постанова про відкриття виконавчого провадження № 65489290 від 19.05.2021), що також підтверджується відомостями з АСВП, доступ до яких є публічним. (а.с. 131-132) В ході вищевказаного виконавчого провадження приватним виконавцем 19.05.2021 винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] . (а.с. 133-134) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 301666729 від 27.05.2022, зокрема 22.05.2012 здійснено запис про обтяження - арешт усього нерухомого майна, належного [PERSON] на праві власності, на підставі постанови державного виконавця\~Староміського відділу\~державної виконавчої\~служби Вінницького\~міського управління\~юстиції Кучми\~О.В.\~про арешт\~майна боржника\~та оголошення\~заборони на\~його відчуження\~від 21.05.2012\~у виконавчому\~провадженні №\~22601665\~(реєстраційний\~номер обтяження\~12521398). (а.с. 29-30) За положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону: у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Законом України «Про іпотеку» визначені й інші способи реалізації іпотекодержателем своїх прав. При цьому, ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено право сторін іпотечного договору вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки й шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Водночас, визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Однак,\~у разі\~накладання арешту\~на предмет\~іпотеки,\~іпотекодержатель позбавляється\~права задовольнити\~свої вимоги,\~зокрема, шляхом позасудового врегулювання. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках, ніж передбачених ч. 4 цієї статті, арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 4, ч. 5, ч. 7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час накладення 21.05.2012 оскаржуваного арешту, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Однак, належних та допустимих доказів того, що на виконання вищевказаної норми Закону, ДВС було повідомлено іпотекодержателя про накладення арешту на майно боржника, що перебуває в іпотеці, суду не надано. Згідно абз. 1 п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. В ході розгляду справи судом встановлено, що у виконавчому провадженні № 22601665 постановою державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Кучми О.В. від 21.05.2012 накладено арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Крім того, арешт на усе рухоме та нерухоме майно [PERSON] накладено й у виконавчому провадженні № 65489290 постановою Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича від 19.05.2021. Таким чином, зокрема на майно, іпотекодержателем якого є позивачка, накладено арешт в ході здійснення вищевказаних виконавчих проваджень. Відповідно до\~ч.\~7\~ст.3\~Закону України\~«Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Судом враховано, що метою забезпечувального зобов`язання, такого як застава (іпотека), є набуття кредитором (заставодержателем) переважного перед іншими кредиторами боржника (заставодавця) права задоволення своїх вимог за рахунок переданого в забезпечення зобов`язання майна боржника (предмета застави (іпотеки), що прямо випливає зі змісту ст.1 Закону України «Про заставу», ст.ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку». Особливістю таких правовідносин є те, що заставодавець хоч і залишається власником переданого в заставу майна, проте на період забезпечення позбавлений правомочності розпорядження цим майном, а заставодержатель у свою чергу у випадку порушення боржником забезпеченого зобов`язання має право в будь-який момент переважно перед іншими кредиторами такого боржника задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставлене майно. У зв`язку із цим заставодержатель має власний пріоритетний майновий інтерес до отриманого в заставу майна боржника, який може бути реалізований ним у будь-який момент у разі порушення забезпеченого зобов`язання. Зі змісту наведених норм права випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/4772/17, від 19.11.2019 у справі № 137/2080/18-ц, від 30.06.2021 у справі № 337/800/19. Державна реєстрація іпотеки була вчинена 25.07.2008, а оскаржуваний арешт, накладений державним виконавцем, пізніше 22.05.2012. Отже, позивачка має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. При цьому суд звертає увагу на те, що арешт, накладений приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком Володимиром Вікторовичем 19.05.2021 в межах виконавчого провадження № 65489290, не є предметом спору у даній справі, а тому він зберігає свою чинність. Для реалізації права іпотекодержателя, останній має право звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Таким чином, наявність оскаржуваного обтяження на іпотечне майно порушує законні права позивачки на забезпечення виконання умов кредитного договору № 25/07/2008/840-ЖК/271 від 25.07.2008, укладеного із [PERSON] . Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ч.\~1\~і ч.\~2\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч.\~1\~-\~ч.\~3\~ст.\~83\~ЦПК України\~сторони та\~інші учасники\~справи подають\~докази у\~справі безпосередньо\~до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмовими поясненнями третьої особи. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалах суду від 10.06.2022 та від 18.10.2022 було роз`яснення сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~п.\~2,\~п.\~4,\~п.\~6\~ п.\~7\~ч.\~2\~ст.\~43\~ЦПК України\~учасники справи\~зобов`язані: сприяти\~своєчасному,\~всебічному,\~повному та\~об`єктивному встановленню\~всіх обставин\~справи; подавати\~усі наявні\~у них\~докази в\~порядку та\~строки,\~встановлені законом\~або судом,\~не приховувати\~докази; виконувати\~процесуальні дії\~у встановлені\~законом або\~судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних у справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом звільнення з-під арешту та заборони на відчуження квартири [ADDRESS] , накладених постановою державного виконавця Староміського ВДВС Вінницького МУЮ Кучми О.В. від 21.05.2012 у виконавчому провадженні № 22601665 (реєстраційний номер обтяження 12521398). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Враховуючи клопотання позивачки та її адвоката, суд вважає за можливе залишити судові витрати за позивачкою. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved