Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 грудня 2021 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , здійснила зіткнення з автомобілем «Хонда» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року [PERSON] визнано винною у вчиненні вказаного ДТП. Згідно звіту № 02-25/01 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 25 січня 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , становить 178 489,72 грн. На час пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором обов`язкового страхування наземного транспорту. Позивач звернувся до ПрАТ "СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування та страховиком була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 88 662,11 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою, яка була виплачена позивачу становить 89 384,30 грн. На підставі наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача кошти в розмірі 89 384,30 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, однак її представник надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак її представник надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У заяві просив суд відмовити у задоволені позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 грудня 2021 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , здійснила зіткнення з автомобілем «Хонда» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року [PERSON] визнано винною у вчиненні вказаного ДТП. Відповідно до ч. ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту № 02-25/01 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 25 січня 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , становить 178 489,72 грн. На час пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором обов`язкового страхування наземного транспорту. Позивач звернувся до ПрАТ "СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування та страховиком була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 88 662,11 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою, яка була виплачена позивачу становить 89 384,30 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. При цьому, з метою отримання достовірної інформації щодо розміру вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу [PERSON] , розрахунку розміру страхової виплати та інших обставин, пов`язаних із страховим відшкодуванням представником [PERSON] було направлено адвокатський запит до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з метою отримання інформації та документів. Згідно відповіді від 02.11.2022р. № 1123-31 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» вбачається те, що вирахувана на підставі звітів № 22-R/10/88 від 13.12.2021р. та № 22-D/10/56 від 28.12.2021р. суб`єкта оціночної діяльності страховиком сума завданого збитку у розмірі 89105,42 грн. була сплачена позивачу. ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» посилається на те, що нарахування страхової виплати здійснювалось з урахуванням положень ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так у відповідності до зазначеної норми права, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Такі згідно звіту № 22-D/10/56 від 28.12.2021р. вбачається вартість транспортного засобу Позивача, яка становить 165 878,53 грн. При цьому вартість відновлювального ремонту такого транспортного засобу становить 265261,43 грн. Згідно звіту № 22-D/10/56 від 28.12.2021р. вбачається також і обсяг вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу у розмірі 105415,91 грн., що істотним чином відрізняється від тієї ж величини, яка зазначена у звіті оцінки від 25.01.2022р., що надана Позивачем. Згідно звіту № 22-R/10/88 від 30.12.2021р. також визначено ринкову вартість оцінки транспортного засобу HONDA FR-V д.н.з. [NUMBER] у тому ж розмірі 165 878,53 грн., а також ринкову вартість пошкодженого об`єкта оцінки у розмірі 76773,11 грн. Враховуючи те, що огляд та оцінка транспортного засобу позивача згідно інформації відображеної у звіті № 22-D/10/56 від 28.12.2021р. та у звіті № 22-R/10/88 від 30.12.2021р. проводилась безпосередньо в день настання ДТП, об`єктивно можна стверджувати про достовірність зазначених таких звітах даних. Окрім цього, згідно відповіді ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» від 02 листопада 2022 року не вбачається фактів звернень позивача із запереченнями проти складених звітів оцінки від 13.12.2021р., як і підстав для збільшення страхової виплати. Тобто також можна стверджувати і про те, що дані звітів № 22-D/10/56 від 28.12.2021р. та № 22-R/10/88 від 30.12.2021р. позивачем не оспорювались та прийняті, як і прийняте страхове відшкодування від ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». На підставі таких даних, в порядку ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 89105,42 грн., що становить собою різницю суми ринкової вартості транспортного засобу Позивача до виникнення ДТП та ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу Позивач внаслідок ДТП від 13.12.2021р. Тією ж відповіддю від 02.11.2022р. ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомило, що ліміт відшкодування за шкоду заподіяну майну по полісу позивача ЕР.205303751 становить 130000 грн., що вказує на те, що обсяг виплати страхового відшкодування не перевищив ліміт, оскільки становить собою 89105,42 грн. Таким чином можна дійти до висновку про те, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виконала свої зобов`язання у відповідності до вимог законодавства, сплативши різницю в межах ліміту страхового відшкодування, між ринковою вартістю транспортного засобу позивача (165878,53 грн.) та ринковою вартістю пошкодженого об`єкта оцінки, транспортного засобу з урахуванням пошкоджень (76773,11 грн.), і така різниця собою становить 89105,42 грн. Згідно наданої інформації від ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», страховиком також вказується на відсутність підстав для перегляду суми збитку по страховій справі, оскільки розрахунок розміру збитку здійснений незалежним оцінювачем та у відповідності до вимог законодавства. При цьому є відсутніми підстави вважати, що позивач не погоджувався із виконаними дослідженнями із визначення ринкової вартості його транспортного засобу, визначення вартості відновлювального ремонту, визначення вартості відновлювальних ремонту з урахуванням зносу тощо. Із врахуванням вищезазначеного можна дійти до висновку, що заподіяна шкода у грошовому виразі була в повному обсязі відшкодована страховиком в порядку ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому треба також взяти до уваги безпосередньо арифметичний розрахунок, який відповідає ст. 30 вказаного закону та був застосований страховиком, і який безпосередньо вказує на те, що матеріальна шкода була відшкодована в повному обсязі. Так , у позивача станом на 13.12.2021р. перебував на праві власності транспортний засіб HONDA FR-V д.н.з. [NUMBER] , ринкова вартість якого станом на момент ДТП, 13 грудня 2021 року, становила 165 878,53 грн. Внаслідок спричинення ДТП за вини Відповідача, ринкова вартість автомобіля позивача HONDA FR-V д.н.з. [NUMBER] зменшилась до 76773,11 грн. У відповідності до ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодував різницю ринкової вартості вказаного транспортного засобу станом на 13.12.2021р. (до завдання пошкоджень при ДТП) та ринковою вартістю вказаного транспортного засобу станом на 13.12.2021р. (після завдання пошкоджень при ДТП). Арифметично це виглядає наступним чином: 165 878,53 грн. (ринкова вартість т.з. до ДТП) - 76773,11 грн. (ринкова вартість т.з. після ДТП) = 89105,42 грн. (сума страхового відшкодування). Згідно вказаної відповіді таку суму і було сплачену позивачу в якості страхового відшкодування. При цьому, сума сплаченого страхового відшкодування та ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу дорівнює ринковій вартості не пошкодженого автомобіля HONDA FR-V д.н.з. [NUMBER] станом на 13.12.2021р., що вказує на повне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди Позивачу в порядку ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, є всі підстави стверджувати про те, що заподіяна майнова шкода позивачу внаслідок ДТП, 13 грудня 2021 року була відшкодована в повному обсязі в порядку ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і в результаті такого відшкодування Позивач отримав в грошовому еквіваленті ринкову вартість його транспортного засобу станом до моменту виникнення ДТП 13.12.2021р. та заподіяння шкоди, яка складалася з суми страхового відшкодування та з ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу, який залишився у його власності. З урахуванням того, що заподіяна шкода не перевищувала ліміт відшкодування у 130000 грн., який передбачено страховим полісом позивача ЕР.205303751 та в результаті виплати страхового відшкодування позивачем було отримано фактично у грошовому виразі ринкову вартість транспортного засобу HONDA FR-V д.н.з. [NUMBER] станом до моменту ДТП 13.12.2021р. - на відповідача не можна покладати обов`язок із виплати інших сум в рахунок відшкодування матеріальної шкоди позивачу, оскільки в такому випадку, сума отриманих ним грошових коштів перевищуватиме вартість транспортного засобу позивача, до моменту його пошкодження. Правовий інститут деліктних зобов`язань та відшкодування матеріальної шкоди передбачений саме для відновлення порушених прав внаслідок заподіяння шкоди неправомірними діями, та приведення становища потерпілого у той стан, який був до моменту правопорушення. Однак використання правового механізму із відшкодування матеріальної шкоди не може здійснюватися з метою отримання доходу чи додаткових благ. У разі задоволення заявлених позовних вимог із відшкодування матеріальної, за тієї умови, що ринкова вартість транспортного засобу Позивача до моменту виникнення ДТП становила 165 878,53 грн., можуть скластися обставини, за яких у володінні Позивача зберігатиметься: -пошкоджений транспортний засіб HONDA FR-V д.н.з. [NUMBER] ринковою вартістю у 76773,11 грн. (станом на 13.12.2021р.) або грошова сума виручена у разі відчуження такого транспортного засобу; -страхове відшкодування виплачене з боку ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у розмірі 89105,42 грн.; -стягнута грошова сума з Відповідача згідно заявленого позову у розмірі 89384,30 грн. Таким чином, в порядку відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, за рахунок безпідставного стягнення з Відповідача суми у розмірі 89384,30 грн., позивачем буде отримано надмірне відшкодування у загальному розмірі 255262,83 грн, що перевищуватиме ринкову вартість його автомобілю HONDA FR-V д.н.з. [NUMBER] станом до моменту ДТП 13.12.2021р. на ті ж 89384,30 грн. При цьому, також немає підстав стверджувати про недостатність розміру страхового відшкодування виплаченого Позивачу, оскільки страховик ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» діяв в межах чинного законодавства, на підставі складених звітів суб`єкту оціночної діяльності (які не були оспоренні позивачем), та в повному обсязі здійснив виплату страхового відшкодування з урахуванням положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема і статті 30 такого закону. Велика палата Верховного суду у постанові від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц зробила наступні правові висновки з питань застосування норм права у подібних правовідносинах. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За таких обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне. Відповідач заперечує проти задоволення такої вимоги, з огляду на недоведеність факту її заподіяння, а також і розміру моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України «Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.». Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р № 4 "Про судову практику відшкодування моральної (немайнової ) шкоди, а саме п 9 даної постанови, згідно якого "Розмір відшкодування моральної(немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках." Заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач не надав доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається у позові, і що йому винними діями відповідача було заподіяно моральну шкоду, в чому саме полягає дана моральна шкода, чим підтверджується вчинення ним тих чи інших дій, про які зазначені у позові та що вказують на заподіяння йому моральної шкоди тощо. Із позову також не вбачається і обґрунтувань вирахування суми заявленої у розмірі саме 20000 грн. як заподіяної моральної шкоди, позивачем не виконано обов`язку доказування, а відтак заявлена позовна вимога про стягнення моральної шкоди побудована на його припущеннях та не підтверджується наданими разом із позовом доказами. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed