Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягувати із відповідачки [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що відповідачка [PERSON] є матір`ю 3-х дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також в обґрунтування позову [PERSON] вказала, що вона є законним опікуном дітей відповідачки, які за рішенням суду відібрані у відповідачки, та у подальшому влаштовані у її будинок сімейного типу на виховання та спільне проживання. З огляду на вище перелічені обставини, а також зважаючи на те, що відповідачка не приймає участі у вихованні своїх дітей, які позбавлені батьківського піклування, та не надає ніякої допомоги на їх утримання, позивачка просила суд стягувати із матері дітей аліменти на їх утримання.. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 19 жовтня 2022 року, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. При цьому 17 жовтня 2022 року до канцелярії суду [PERSON] подано заяву за вх. № 1245/01-54/22 ( а.с.27), в якій позивачка просила суд провести розгляд справи за її відсутності, а також повідомила про підтримання нею заявлених вимог та вказала, що вона наполягає на задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, подавши до канцелярії суду заяву за вх. № 1429/01-54/22 від 15 листопада 2022 року (а.с. 42), в якій вона просила суд провести розгляд справи за її відсутності. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили усі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Взявши до уваги доводи, викладені у позовній заяві позивачкою, а також дослідивши письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 16 червня 2022 року Краснокутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), [PERSON] , [INFO] , є сином відповідачки [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 16 червня 2022 року Краснокутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), [PERSON] , [INFO] , є сином відповідачки [PERSON] (а.с.7). Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 16 червня 2022 року Краснокутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідачки [PERSON] (а.с.8). Згідно рішення Виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 12 жовтня 2021 року №291 малолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відібрані у своєї матері [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я для них та тимчасово направленні до дитячого відділення КНП «Краснокутська центральна районна лікарня`Краснокутської селищної ради до вирішення питання подальшого влаштування дітей (а.с. 19). У подальшому рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 24 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 01 лютого 2022 року, неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відібрані у відповідачки [PERSON] без позбавлення останньої батьківських прав (а.с.12-18). 24 лютого 2022 року відповідними рішеннями Виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області за №27, №28, №29 малолітнім дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.20-22). Розпорядженням Богодухівської районної військової адміністрації Харківської області №61В від 12 липня 2022 року створено дитячий будинок сімейного типу [PERSON] на основі прийомної сім`ї та влаштовано до будинку на виховання та спільне проживання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які позбавлені батьківського піклування, а на [PERSON] покладеноу персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток вихованців дитячого будинку сімейного типу (а.с.23-26). У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини другої та третьої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Також ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За домовленістюміж батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішеннямсуду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами, визначеними ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно статті 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Відповідно до статті 247 Сімейного кодексу України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їх їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Отже, з урахуванням вищевказаного, беручи до уваги те, що позивачко повністю доведено належними і допустимими доказами всі обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] аліменти в розмірі половини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітей повноліття, перераховуючи аліменти на особові рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності із вимогами ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved