Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. У обґрунтування позовних вимог зазначила, що у шлюбі з відповідачем [PERSON] у них народилась дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . 23.08.2007 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що в Книзі державної реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №499 від 23.08.2007. Після розірвання шлюбу спільна дитина проживає з позивачем, з того ж моменту відповідач припинив приймати участь у її вихованні та утриманні. Спільна донька сторін з 2018 по 2019 рік навчалась у школі - ADVANCED BRITISH EDUCATION Limited. Школа є міжнародним екзаменаційним центром, акредитованим Кембриджською міжнародною екзаменаційною комісією. Вартість навчання та освітніх послуг визначається в доларах США за один шкільний семестр. Згідно з квитанцією від 07.08.2018 позивачем було сплачено 8139 доларів США, що еквівалентно 220566,90 грн. 07.09.2021 було сплачено грошові кошти у розмірі 8417 доларів США, що еквівалентно 237359,40 грн. за освітні послуги І семестру, що підтверджується квитанцією. 25.02.2019 було сплачено 8417 доларів США, що еквівалентно 227259 грн., що підтверджується квитанцією, та 17.05.2019 було сплачено грошові кошти у розмірі 8417 доларів США, що еквівалентно 221367,10 грн. за освітні послуги ІІ семестру, що підтверджується квитанцією. Відтак, позивачем було сплачено за курсом НБУ 906 552,40 грн. У період з 2019 по 2021 рік донька навчається в ТОВ «Навчально-виховний комплекс «Новопечерська школа», позивачем понесено витрати на навчання на загальну суму 1 457 962,56грн. Також позивач зазначає, що нею було понесено витрати на лікування та обстеження доньки на загальну суму 8019,90 грн. та лікування зубів доньки на загальну суму 105708,00 грн. Позивач зазначає, що лікування у лікаря-ортодонта було необхідним, оскільки у цьому віці у дитини формується постійний прикус, якщо прикус не правильний, він призводить до багатьох проблем. Донька має тягу до знань, тому позивач вважає необхідним її навчання у вузькоспеціалізованих школах з високим рівнем освіти та поглибленим вивченням іноземних мов. Також вона піклується про фізичне та психологічне здоров`я дитини, саме у вказаних закладах дітям проводять планові медичні огляди та психологічні консультації, щоб раніше виявити можливі проблеми із здоров`ям дітей. Таким чином, зазначається, що дитини потребує значних витрат для забезпечення належного рівня життя, зокрема, витрат на одяг, харчування, медичний догляд, шкільні речі, а також для забезпечення належного рівня освіти. Відповідач [PERSON] працює адвокатом, має нерегулярний, мінливий дохід, але достатній, щоб сплачувати аліменти на утримання спільної дитини та брати участь у її вихованні. З огляду на зазначене позивач просить стягнути з відповідача та її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою повноліття; а також додаткові витрати на дитину, а саме: на навчання, лікування зубів, витрати на лікування та обстеження доньки на загальну суму 794 845,23грн. Ухвалою Оболонського районного суду від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження. 30.06.2022 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Маслей І.М. надійшов відзив на позов, в якому серед іншого зазначається, що позивачем не доведено жодними належними допустимими доказами на підтвердження фактичного самостійного її матеріального утримання та взагалі матеріальній участі щодо доньки. Не доведено необхідність отримання максимального розміру аліментів. Відповідач не є заможною людиною чи бізнесменом, у нього відсутнє нерухоме майно, немайнові активи, немає дивідендів офшорних компаній, тощо. Він забезпечує доньку усім необхідним, усвідомлює відповідальність щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, він любить доньку і буде їй матеріально допомагати, незважаючи чи буде рішення суду чи ні. Зазначається, що позивач вводить суд в оману, не зазначивши, що на утриманні відповідача не перебувають інші особи. Позивачу відомо, що у нього на утриманні є дружина та двоє дітей від іншого шлюбу. Крім того, позивач не надала довідки про отриманні нею доходи та сплачені податки, при цьому великі суми грошей витрачає на дитину, походження яких встановити неможливо. Стосовно навчання доньки в приватних закладах освіти, представник зазначила, що вибір закладу освіти та форма навчання є правом та відповідальністю обох батьків дитини. Натомість позивачем не було погоджено з відповідачем, рішення про влаштування доньки до приватних закладів освіти, позивачем одноособово без погодження із батьком було прийнято відповідне рішення. До того ж, держава гарантує усім громадянам України та іншим особам, які перебувають в Україні на законних підставах, право на безоплатне здобуття повної загальної освіти відповідно до стандартів освіти. Щодо обслуговування дитини в приватних медичних закладах представник відповідача зазначив, що позивачем не долучено жодного направлення чи то рекомендації лікаря про необхідність проходження лікування чи проведення процедур. Всі маніпуляції із брекет- системою, зубами, вибором клініки, тощо, не було погоджено з відповідачем, позивачем одноособово без погодження із батьком було прийнято відповідне рішення. З врахуванням вищевикладеного, представник відповідача просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03.03.2021 року по день її повноліття. Позовні вимоги у частині стягнення додаткових витрат, залишити без задоволення. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 15.09.2021 серед іншого, витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601, м.Київ, вул. Володимирська,26) інформацію щодо перетину [PERSON] ( [INFO] ) кордону України в період з 01 січня 2018 року по 12 березня 2021 року, із зазначенням напрямків його виїзду та виду транспортного засобу, за допомогою якого здійснювався перетин кордону України; витребувано у Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) інформацію з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, що містятить відомості про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо платника податків - [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) за період з 01.01.2020 по 12.03.2021; витребувано у Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) інформацію з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, що містятить відомості про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо платника податків - [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) за період з 01.01.2020 по 12.03.2021. 24.09.2022 до суду від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла витребувана судом інформація. 01.10.2021 на адресу суду від Головного управління ДПС у м. Києві на надійшли витребувані судом документи. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 01.07.2022 підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, закрито, призначено справу до розгляду по суті. Протокольною ухвалою суду від 02.09.2022 позивача та його представника було зобов`язано надати для огляду судом у наступне судове засідання оригінали документів, копії яких надано стороною позивача у підтвердження заявлених позовних вимог та які містяться в матеріалах судової справи, з огляду на що у судовому засіданні було оголошено перерву. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. При цьому, 01.12.2022 до суду надійшло клопотання, у якому просить розглянутим справу за її відсутність та представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. При цьому, 02.12.2022 до суду від представника відповідача надійшла заява, у якій просила розглянути справу за її відсутності, а також просила відмовити позивачу в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат, оскільки не надано оригіналів документів, підтверджуючих такі витрати. При вирішенні питання про стягненні з відповідача аліментів на утримання доньки, просила урахувати наявність у відповідача на утриманні ще двох дітей та батьків похилого віку. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку, виходячи з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 26.09.2003 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, про що складений актовий запис №824, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . 23.08.2007 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 499 від 23.08.2007 та видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Спільна дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, що не заперечується сторонами. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків / рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54). Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено. Можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дітей, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Надання дітям матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину (Постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19 (провадження № 61-929св20). Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано та під час судового розгляду не спростовано, не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Разом з тим, у матеріалах справи наявна інформація, що відповідач перебуває у шлюбі, від якого має дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до отриманих відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року вбачається, що [PERSON] виплачено дохід на загальну суму 38677,95 грн. Згідно з отриманими відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року вбачається, що [PERSON] виплачено дохід на загальну суму 924254,38 грн. Відповідно до довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21.09.2021 [PERSON] в період з 01 січня 2018 року по 12 березня 2021 року, неодноразово здійснювався перетин кордону України. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною третьою ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Відповідач та позивач повинні у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Отже, на підставі викладеного,

Outcome: partial