Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

11 лютого 2022 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал») звернулося до Жовтневого районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04 грудня 2019 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 120260 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 67% річних, строком на 60 місяців, з терміном повернення кредиту до 04 грудня 2024 року. 24 березня 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» було укладено договір факторингу №203, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» отримало право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором. [PERSON] не виконував взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснював щомісячного погашення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. 24 березня 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» було укладено договір факторингу №203, відповідно до умов якого позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», як новий кредитор, отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками банку, у тому числі й до відповідача [PERSON] за кредитним договором №95935841000 від 04 грудня 2019 року. Станом на дату відступлення права вимоги 24 березня 2021 року, заборгованість відповідача [PERSON] перед кредитодавцем\~фактором становить 167951 грн 02 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 117606 грн 89 коп. та заборгованості за відсотками - 50344 грн 13 коп. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача [PERSON] позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» неодноразово надсилались письмові повідомлення: про заміну кредитодавця, про погашення кредитної заборгованості від 28 січня 2022 року, однак, відповідач вимогу не виконав, заборгованість не погасив. На підставі викладеного, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №95935841000 від 04 грудня 2019 року у розмірі 167951 грн 02 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 117606 грн 89 коп.; заборгованості за відсотками - 50344 грн 13 коп та судові витрати в розмірі 2519 грн 27 коп. Ухвалою Жовтневого районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області від 18 березня 2022 року позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, передано на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 липня 2022 року прийнято до\~розгляду позовну\~заяву, в порядку ст.ст.19,\~274 ЦПК України, у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, у поданому відзиві на позовну заяву зазначив, що кредит надався відповідачу [PERSON] на споживчі цілі, строк його повернення на час звернення з цим позовом не настав (дата повернення кредиту 04.12.2024 року). Позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» досудова вимога направлена відповідачу [PERSON] на адресу відміну від тієї котра вказана в Кредитному договорі, як адреса для листування, а отже він досудову вимогу про дострокове повернення кредиту не отримував, а тому вважає, що у відповідача [PERSON] як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту. Також, зазначив, що у зв`язку із недотриманням процедури дострокового повернення кредиту, вважає що позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» має право на захист порушеного права шляхом стягнення з відповідача лише суми простроченої заборгованості, але з наданого розрахунку не зрозуміло, яка сума заборгованості являється простроченою, а яка поточною. Таким чином, посилаючись на вищевикладене та на відсутність доказів, що підтверджують обставини справи, просив відмовити у задоволені позову. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 04 грудня 2019 року між АТ «УкрСиббанк» і\~ [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 120260 грн 00 коп., для особистих потреб на споживчі цілі, із процентною ставкою 67% річних, зі строком повернення до 04 грудня 2024 року, а позичальник зобов`язався повертати сам кредит, вносити плату за кредит та інші платежі, відповідно до графіку сплати платежів, визначених у додатку №1 до цього договору (а.с.5-18). Так, відповідно до п.2.1. Договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил. Згідно п.3.5 Договору позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до графіка, що викладений у Додатку №1 до Договору. Додатком №1 до Договору №95935841000 від 04 грудня 2019 року визначено, що [PERSON] повинен був сплачувати щомісячно до 03 числа (05, 06) в рахунок погашення кредиту 6983 грн (а.с.13-15). Пунктом 3.9 Договору визначено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 74% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу позичальника за кредитним договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. 24 березня 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» було укладено договір факторингу №203, відповідно до умов якого позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», як новий кредитор, отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками банку, у тому числі й до відповідача [PERSON] за кредитним договором №95935841000 від 04 грудня 2019 року (а.с.24-29). З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача [PERSON] позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» неодноразово надсилались письмові повідомлення: про заміну кредитодавця, про погашення кредитної заборгованості від 28 січня 2022 року (а.с.31-34), однак, відповідач вимогу не виконав, заборгованість не погасив. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється його належним виконанням. Таким чином, виходячи зі змісту вказаної норми закону та фактичних дій відповідачки з погашення нею вказаного кредиту, вбачається, що відповідачка не виконує умов договору, кредит у строки, передбачені договором не повертає, нараховані проценти за користування кредитом не сплачує, а тому зобов`язання відповідачки зі сплати нею вказаного боргу не є припиненим. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3 ст.1054 ЦК України). Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»). Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (п.23 ч.1 зазначеної статті у редакції, чинній на час укладення кредитного договору). 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Як встановлено матеріалами справи, між АТ «УкрСиббанк» і\~ [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту, для особистих потреб (а.с.5-18). Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі №6-223цс16). Згідно ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року) якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Наведені приписи дають підстави вважати, що ч.10 ст.11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, суд має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц (провадження №14-680цс19). Так, у даній справі позивач звернувся з вимогою про дострокове повернення кредиту 11 лютого 2022 року, тобто після втрати чинності норми ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року), яка встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту (а.с.1-41). Врахувавши вищезазначене, суд визнає неспроможними та відхиляє доводи відповідача про порушення досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Із долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 04 лютого 2022 року загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», як правонаступником АТ «УкрСиббанк» становить 167951 грн 02 коп., а саме 117606 грн 89 коп. заборгованості за тілом кредиту та 50344 грн 13 коп. заборгованості по відсотках (а.с.30). Крім того, з виписки за кредитним договором з 04.12.2019 року по 24.03.2021 року вбачається, що відповідачем [PERSON] не здійснювалося жодних платежів на виконання взятого на себе зобов`язання, а саме щомісячного мінімального платежу за договором згідно графіку, у зв`язку з чим, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Жодних власних розрахунків на спростування вказаних розрахунків позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» відповідачем [PERSON] не наведено. Доказів сплати кредитної заборгованості до суду не надано та не спростовано наявності заборгованості за вказаним кредитним договором. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», заборгованість за кредитним договором №95935841000 від 04 грудня 2019 року у розмірі 167951 грн 02 коп., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 117606 грн 89 коп. та заборгованості за відсотками - 50344 грн 13 коп. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2519 грн 27 коп.

Outcome: approved