Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача і просить зменшити розмір аліментів. Обгрунтовуючи заяву позивач зазначає, що з відповідачем має спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої він сплачує аліменти, починаючи з 14.06.2021 року на підставі рішення суду. Вважає, що визначений за судовим наказом розмір аліментів підлягає зменшенню в порядку ст. 192 СК України, оскільки утримані з нього аліменти загалом ставлять 50 % всіх видів доходу, що перевищує встановлену частку і ставить його у скрутне матеріальне становище, бо на даний час змінився його сімейний та матеріальний стан, а саме погіршився стан його здоров`я через що повинен часто звертатися до лікарні за медичною допомогою, при цьому періодично лікуватися стаціонарно, що потребує додаткових матеріальних витрат на лікування. Крім того зазначає, що зараз він проживає разом із своїми батьками, які є пенсіонерами, здійснює за ними догляд та надає їм утримання у вигляді матеріальної допомоги. На підставі викладеного просить зменшити розмір аліментів, які з нього утримуються на неповнолітню доньку з ј частини до 1/6 частини заробітку всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Відзиву на позов, в установлені судом строки до суду не надходило. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02.02.2022 року закрито підготовче провадження, задоволено клопотання відповідача про витребування інформації, що стосується справи та призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно, належним чином. Представник позивача звернувся до суд з заявою про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтриує в повному обсязі, не заперечує проти заочного винесення рішення. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно, належним чином. Представник відповідача звернувся до суд з заявою про розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви представника відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.06.2013 року (а.с. 11) та мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Виконавчим комітетом Добропільської сільської ради Добропільського району Донецької області 12.10.2021 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 6 (а. с. 10). Відповідно до судового наказу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2021 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. 20.10.2021 року державним виконавцем Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 227/2369/21 від 20.07.2021 року. Вказане підтверджеється постановою про відкриття провадження ВП 67187438 (а.с.20) З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 28.01.2022 року, складеного державним виконавцем Добропільського відділу державної виконавчох служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків) Ю. Дружбіною вбачається, що заборгованість по виконавчому листу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , станом на 28.01.2022 року складає 17492,50 грн. (а.с.50) Позивач як на підставу зменшення стягнення з нього аліментів з 1/4 на 1/6 частку посилається на погіршення його здоров"я, внаслідок чого він вимушений витрачати кошти на своє лікування, на зміну його сімейного стану, на наявність у нього інших утриманців крім неповнолітньої доньки, у зв"язку з чим його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки його доходу, бо він допомагає матеріально своїм батькам, які є пенсіонерами та мають певні захворювання, внаслідок чого потребують від нього додаткової грошової допомоги. Норми законодавства, що застосовуються при вирішенні даної справи та висновки суду. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-2 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За вимогами ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 р. № 789-ХІІ та ч.8 ст.7 СК України передбачають, що в усіх діях щодо дітей суд повинен виходити з того, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини та максимально можливим їх урахуванням. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому, слід зазначити, що норми Сімейного кодексу України передбачають, що обов`язки з матеріального утримання своїх неповнолітніх дітей повинні нести обидва батьки. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З"ясовуючи чи є матеріальне становище позивача таким, що не дозволяє йому сплачувати аліменти на єдину неповнолітню доньку в розмірі 1/4 частки його доходу суд бере до уваги такі досліджені докази. Так, з довідки про склад сім`ї № 1766 від 12.10.2021 року вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] разом із [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Доводи позивача про те, що він на даний час мешкає зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] , які є пенсіонерами відповідачем не спростовані, а також підтверджується дослідженими судом доказами. Так, в судовому засіданні встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народженняч серія [NUMBER] (а.с.12). Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] батько позивача [PERSON] є пенсіонером (а.с.13) Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] матір позивача [PERSON] є інвалідом 3 групи (а.с.14). Але суд не може погодитися з доводами позивача про те, що його батьки потребують від нього фінансової допомоги, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що батько та мати позивача мають власні джерела доходів, які дають їм можливість для безбідного існування. Згідно довідки начальника відділу обслуговування громадян, батько позивача [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Добропільського об`єднаного управління ПФУ і отримує пенсію за віком в розмірі 9504,14 грн щомісяця. (а.с.68). Крім того, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, [PERSON] за 2021 рік мав додаткове джерело доходу у вигляді орендної плати за земельну ділянку в розмірі 21101,87 грн та дохід від продажу нерухомого майна в розмірі 5000,00 гривень (а.с.72). Отже судом встановлено, що батько позивача - [PERSON] отримує пенсію, розмір якої перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, який є достатнім для власного існування та має додаткове джерело доходу, що на думку суду свідчить про те, що батько позивача не потребує матеріальної допомоги від останього. Що стосується матері позивача, судом встановлено, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності на рівні прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. З довідки про доходи № 5496326497447415 від 09.11.2021 року, вбачається, що сума пенсії по інвалідності за жовтень 2021 року [PERSON] складає 1854,00 грн (а.с.15). Але в той же час суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що незважаючи на незначний розмір пенсії мати позивача в 2021 році придбала транспортний засіб - KIA SPORTAGE, 2018 року випуску, державний номер [NUMBER] , вартість якого за договором № 8104/21/1/000975 від 05.07.2021 року складає 487596,00 грн, що підтверджується відомостями наданими ТСЦ МВС № 1444 від 18.02.2022 року (а.с.73,74). Вказане на думку суду свідчить про те, що помимо пенсії по інвалідності мати позивача має інші достатні доходи, які дозволили їй придбати автомобіль за ціною 487596,00 грн, що дає підстави вважати, що остання не потребує утримання від свого сина - позивача у справі. Також судом встановлено, що позивач має достатній дохід, який дає йому можливість надавати утримання своїй неповнолітній доньці у розмірі 1/4 його доходу. Згідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податку за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року [PERSON] працював ПАТ «Шахтоуправління Покровське» та отримував заробітню плату в середньому щомісячному розмірі 37401,00 грн (а.с.70,71) Відповідно до довідки начальника відділу обслуговування громадян № 8 [PERSON] перебуває на обліку ГУПФ в Донецькій області та отримує щомісячну пенсію у розмірі 17079,66 грн. (а.с.67) Суд критично ставиться до посилання позивача на погіршення стану здоров`я через що він потребує додаткових коштів на своє лікування. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] звертався до лікарні лише один раз. Так, відповідно до медичного документа від 27.11.2021 року № 40905385, [PERSON] 19.11.2021 року звертався за наданням медичної допомоги 19.11.2021 року до КНП «Добропільської первинної медико-санітарної допомоги» та у період з 19.11.2021 року по 27.11.2021 року перебував на лікуванні згідно листа непрацездатності з діагнозом «Захворюванняч дихальної системи. Гострий фарингіт» стан здоров`я визначений як легкий. (а.с.22) Доказів, які б свідчили про розмір витрачених на лікування коштів суду позивачем надано не було. Що стосується\~ наданих позивачем медичних документів щодо перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні у КЗ «Обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», то суд не приймає їх до уваги, оскільки вказані докази свідчать про те, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні період з 04.09.2017 року по 19.09.2017 року, тобто вказані відомості жодним чином, на думку суду, не свідчать про реальний стан здоров"я позивача станом на день розгляду справи у суді. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи наведене, а також те, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, вважає позов не обґрунтованим і приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення. При прийняті такого рішення суд враховує, що позивачем та представником позивача не надано належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження підстав для зменшення розміру аліментів. Позивачем не надано жодного доказу того, що після видачі судового наказу відбулися такі зміни які впливають на зміну розміру аліментів, а саме змінився матеріальний стан в гіршу сторону. Окрім того, суд зауважує, що сам факт наявності у [PERSON] батьків пенсіонерів, із якими останній фактично проживає та надає допомогу, не свідчить про той факт, що батьки ( [PERSON] та [PERSON] ), маючи самостійний дохід у виді пенсії, потребують фінансової допомогу від сина. Оскільки в позові відмовлено повністю, відповідно ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати на правову допомогу суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed