Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 21.10.2021 до Малинського районного суду Житомирської області звернулася [PERSON] з позовом про визнання недійсним заповіту [PERSON] , складеного 06.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського нотаріального округу Тимошенко Н.С. та зареєстрованого в реєстрі за №654, в обґрунтування якого зазначила, що 19.02.2008 її матір`ю було складено заповіт на користь [PERSON] , згідно з яким вона заповідала останній належні на праві власності земельні ділянки, площами 1,8229 га та 1,7018 га, розташовані на території Слобідської сільської ради Малинського (нині Коростенського) району Житомирської області. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті матері позивач звернулася до приватного нотаріуса Тимошенко Н.С. з відповідною заявою про прийняття спадщини, проте реалізувати свої спадкові права [PERSON] позбавлена можливості, оскільки за життя, 06.03.2018, [PERSON] склала ще один заповіт №654 на користь брата - позивача [PERSON] . Разом з цим, [PERSON] є непрацездатною особою та має право на обов`язкову частку в майні спадкодавця. Отже, позивач заперечує правову природу заповіту, оскільки їй відомо, що за життя [PERSON] на останню чинився психологічний тиск зі сторони [PERSON] та батька сторін - [PERSON] з метою, щоб вона склала заповіт на корись сина (відповідача по справі), а не доньки. Крім того, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальних органів ніхто, крім позивача, не звертався. [PERSON] вважає, що психологічний тиск з боку відповідача вплинув на волевиявлення [PERSON] , оскільки воно не було вільним та не відповідало її дійсній волі. З підстав, передбачених ч.1 ст.231, ч.1 ст.216 ЦК України, з посиланням на норми ч.2 ст.1257 ЦК України, позивач просить суд визнати заповіт [PERSON] від 06.03.2018 недійсним. Процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2021 головуючим суддею визначено Хомич В.М. 22.10.2021 з метою вирішення питання про відкриття провадження у справі у відповідності до ч.1 ст.187 ЦПК України судом направлено запит, відповідь на який отримана 08.11.2021. Ухвалою від 15.11.2021 справу прийнято до провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 годину 30 хвилин 09.12.2021; задоволено клопотання позивача від 21.10.2021 про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Коростенського нотаріального округу Тимошенко Н.С. копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . 30.11.2021 до суду надійшов відзив від представника відповідача адвоката Тимошенка С.В. 09.12.2021 підготовче судове засідання відкладено на 15 годину 30 хвилин 17.01.2022 за клопотанням представника позивача. 17.01.2022 закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 годину 15 лютого 2022 року; задоволено клопотання позивача про виклик свідків, викликано у судове засідання з метою допиту у якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; задоволено клопотання відповідача про виклик свідків, викликано у судове засідання з метою допиту у якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 11.02.2022 на виконання ухвали суду від 15.11.2021 від приватного нотаріуса Тимошенко Н.С. надійшли матеріали спадкової справи №57/2021, відкритої до майна померлої [PERSON] . 15.02.2022 відкладено розгляд справи на 14 годину 17.03.2022 у зв`язку з необхідністю виклику третьої особи. На підставі розпорядження Голови Верховного Суду від 10.03.2022 №4/0/9-22, в період часу з 10.03.2022 по 22.04.2022 включно, розгляд справ Малинським районним судом Житомирської області не проводився. Після відновлення правосуддя судом розгляд справи №283/2650/21 був призначений на 14 годину 06.06.2022, який відкладено за клопотанням представника позивача на 14 годину 30.06.2022. 30.06.2022 розгляд справи не проводився у зв`язку з зайнятістю судді у кримінальному провадженні. Розгляд справи відкладено на 14 годину 22.07.2022. 22.07.2022 розгляд справи відкладено у зв`язку з хворобою представника відповідача учасників справи на 14 годину 30 хвилин 10.08.2022. 22.07.2022 розгляд справи не проводився у зв`язку з зайнятістю судді у кримінальному провадженні. Розгляд справи відкладено на 14 годину 28.09.2022. 28.09.2022 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи на 14 годину 03.11.2022. 03.11.2022 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою третьої особи для її виклику на 14 годину 01.12.2022. Позиція позивача та її представника. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Тимошенко С.В., який діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності №179 від 07.12.2021, посвідченої директором Коростенського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги Грищенко Т.В., позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Також у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що перебувала зі своєю матір`ю [PERSON] у хороших близьких стосунках, як мати і донька, позивачка досить часто навідувалася до [PERSON] , проте з батьком у неї були напружені відносини. У 2008 році її мати [PERSON] склала на користь неї заповіт, яким розпорядилася, щоб земельні паї, які перебували у її власності успадкувала донька. В подальшому [PERSON] жодного разу не зазначила, що склала у 2018 році заповіт на користь сина, [PERSON] . З 14.01.2021 [PERSON] хворіла та опинилася у лікарні у м. Коростені Житомирської області. Під час хвороби позивачка доглядала [PERSON] , витрачала власні кошти на лікування останньої, адже батько допоміг фінансово, надавши грошові кошти у розмірі 5 тис. грн., чого було недостатньо. Брат не допомагав, коли матір лежала у лікарні у м. Коростень, лише по поверненню до м. Малина почав підтримувати. У ході того, як [PERSON] доглядала матір у медичному закладі, остання сказала [PERSON] , що має два будинки, проте ні в одному її не доглянуть. При цьому позивач не надала цим словам матері значення. Згодом позивачці зателефонувала подруга матері і повідомила, що остання оформила житловий будинок на [PERSON] . [PERSON] цікавилася у батька - [PERSON] , навіщо він змусив матір скласти новий заповіт, на що він пояснив, що так треба було. Саме у нотаріуса позивачка дізналася про існування нового заповіту. При цьому ніхто і ніколи не інформував [PERSON] про існування нового заповіту, оскільки це було не в інтересах батька та брата. Щодо психологічного тиску, позивач зазначила, що їй відомо, що останні півроку [PERSON] та [PERSON] чинили на [PERSON] тиск, [PERSON] постійно був присутній при спілкуванні [PERSON] з матір`ю. Такі дії вчинялися батьком для того, щоб [PERSON] не повідомила доньці чогось зайвого. Також, на думку позивача, психологічний тиск полягав у тому, що [PERSON] увесь час наголошував [PERSON] про те, що у їх сина немає нічого з майна, [PERSON] боялася відповідача. Відповідач також вчиняв моральний тиск на [PERSON] . Про це позивачці стало відомо зі слів наразі вже покійної подруги покійної матері. При цьому [PERSON] зазначила, що матір увесь час розповідала своїм подругам, що земельні паї будуть належати після її смерті доньці. Очевидцем того, що якась стороння особа змушувала [PERSON] скласти 06.03.2018 заповіт позивач прямо не була, проте мали місце випадки, коли вона бачила [PERSON] заплаканою після сутички з [PERSON] . Також [PERSON] жалілася подрузі, що їй немає життя у будинку з родиною, що її примусили скласти заповіт на користь [PERSON] . Вважає, що брат намовляв батька, а батько тиснув на матір. Також, позивач зазначила, що покійна бабуся мала у своїй власності житловий будинок, який був розділений між двома її доньками. В одній частині будинку вели господарство [PERSON] разом з [PERSON] . В подальшому, коли [PERSON] вийшла заміж, то батьки подарували їй цю Ѕ частку домоволодіння. У даному будинку позивач проживає і на даний час. Також батьки придбали відповідачу дачний будинок у с.Лумля Коростенського району за кошти батька, [PERSON] . Позиція відповідача та його представника. В судовому засіданні відповідач та його представник - адвокат Міхненко С.Д., який діє в інтересах [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 01.08.2022, заперечили у повному обсязі щодо позовних вимог [PERSON] , просили відмовити у їх задоволенні у зв`язку з його безпідставністю та необгрунтованістю. Також свої заперечення щодо позовних вимог [PERSON] представник виклав у відзиві від 30.11.2021, згідно з яким вважає спірний заповіт від 06.03.2018 дійсним, законним та таким, що був складений з дотриманням норм ст.1234, ч.3 ст.1247, ч.1 ст.1248 ЦК України. Підстав для встановлення недійсності заповіту не встановлено, адже [PERSON] вчинила заповіт, повністю розуміючи значення своїх дій, добровільно, без застосування насильства чи примусу, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті. Заповіт до підписання доведений до відома заповідувача, прочитаний останньою уголос та власноруч підписаний нею у нотаріуса. Також, у ході судового розгляду відповідач [PERSON] пояснив, що за життя [PERSON] казала йому фразу, що якщо донька дізнається про існування нового заповіту на користь сина, то жити їй не дасть". Саме через поведінку доньки у [PERSON] стався серцевий напад, через який вона потрапила до лікарні у м. Коростень. Мав місце випадок, коли [PERSON] звернулася з відповідною заявою до правоохоронних органів, оскільки не могла знайти свої документи щодо права власності на земельні паї. Жодного тиску відповідач на матір не чинив, він був з батьками у хороших відносинах, допомагав їм по господарству. В свою чергу позивачка постійно мала претензії до [PERSON] , постійно щось вимагала у останньої. Коли [PERSON] 14.01.2021 потрапила до лікарні, то [PERSON] вже дізналася про існування нового заповіту. [PERSON] почала кричати, що якщо на [PERSON] оформлене майно, то, у такому разі, нехай він сам і доглядає матір. В подальшому [PERSON] почала пропонувати матері, щоб вона склала новий заповіт на її користь, що привезе у лікарню нотаріуса і у такому разі вона буде здійснювати за нею догляд. Проте [PERSON] не мала наміру складати заповіт на користь доньки. Щодо існування заповіту 2008 року відповідач зазначив, що дізнався про це лише через років п`ять після його складення. Ініціатором заповіту, складеного у 2018 році, були обоє батьків. Також вони мали намір земельні паї поділити на трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позиція третьої особи. Приватний нотаріус Тимошенко Н.С. в судовому засіданні повідомила, що позовні вимоги не підтримує, заповіт був оформлений законно, згідно з діючим законодавством. На запитання пояснила, що [PERSON] під час складання заповіту безпосередньо до неї в кабінет заходили одна, мала при собі документи - паспорт і код, поводила себе спокійно, адекватно відповідала на поставлені нотаріусом запитання, зокрема, повідомила, що має троє дітей, що вже складала заповіт на дочку, але все обдумала і вирішила скласти новий. [PERSON] була дієздатною, чітко висловила свою волю, а тому у нотаріуса не було жодних підстав відмовити у посвідченні заповіту. Встановлені судом обставини. Судом встановлено, що [INFO] в м. Малині Житомирської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №157 (а.с.14), після смерті якої відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю за життя майно. Позивач та відповідач є дітьми померлої, про що свідчать свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.11) та свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.58). Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААВ №014813, [PERSON] має інвалідність ІІІ групи загального захворювання (а.с.9). За життя 19.02.2008 [PERSON] склала заповіт на користь доньки - [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Януш Л.О., зареєстрований в реєстрі за №825. Згідно з даним заповітом [PERSON] заповіла позивачці належні їй на праві власності земельні ділянки, площами 1,8229 га та 1,7018 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Слобідської сільської ради Малинського (нині Коростенського) району Житомирської області. При цьому зміст ст.ст.1233-1236,1238,1241,1245,1247-1248,1254,1257 ЦК України [PERSON] був роз`яснений; заповіт записаний зі слів [PERSON] нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів в приміщенні за адресою розташування робочого місця приватного нотаріуса о 11 год. 50 хв.; заповіт прочитаний [PERSON] вголос та підписаний нею власноруч (а.с.12). 06.03.2018 [PERSON] було складено інший заповіт на користь сина - [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Малинського районного нотаріального округу Житомирської області Тимошенко Н.С., зареєстрований в реєстрі за №654. Згідно з даним заповітом [PERSON] заповіла відповідачу все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право. При цьому зміст ст.ст.1235,1236,1241,1245,1254,1307 ЦК України [PERSON] був роз`яснений; заповіт записаний зі слів [PERSON] нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів в приміщенні за адресою розташування робочого місця приватного нотаріуса о 12 год. 00 хв.; заповіт прочитаний [PERSON] вголос та підписаний нею власноруч; особу [PERSON] встановлено, її дієздатність перевірено (а.с.53). Відповідно до довідки КП «Добробут» №784 від 29.03.2021, [PERSON] на день своєї смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою проживали та були зареєстровані: чоловік - [PERSON] , 1937 р.н., син - [PERSON] , 1969 р.н. (а.с.54). За заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 02.04.2021 приватним нотаріусом Тимошенко Н.С. була заведена спадкова справа №57/2021 до майна померлої [PERSON] (а.с.48-92). Згідно з вказаною заявою зазначено, що [PERSON] залишила заповіт від 06.03.2018, зареєстрований в реєстрі за №654 на користь [PERSON] , а тому на підставі цього він приймає спадщину. 26.08.2021 [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Тимошенко Н.С. Згідно із заявою, [PERSON] зазначає, що їй відомо, що відповідно до ст.1241 ЦК України вона, як непрацездатна особа за віком, має право на обов`язкову частку, у зв`язку з чим вона приймає вказану частку. 01.09.2021 чоловіком спадкодавця [PERSON] було подано заяву приватному нотаріусу Тимошенко Н.С., згідно з якою він відмовився від спадщини, в тому числі від обов`язкової частки, на користь [PERSON] 07.10.2021 чоловіком спадкодавця [PERSON] було подано заяву приватному нотаріусу Тимошенко Н.С., згідно з якою він просив видати йому свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] та Ѕ частку присадибної земельної ділянки кадастровий номер 1823410100:01:002:0294. 07.10.2021 приватним нотаріусом Тимошенко Н.С. було видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право власності, зареєстроване в реєстрі за №4179, на Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] (а.с.89). Також 07.10.2021 приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право власності, зареєстроване в реєстрі за №4180, на Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: земельної ділянки кадастровий номер 1823410100:01:002:0294, розташованої в [ADDRESS] (а.с.91). Право часткової власності [PERSON] на вищезазначені об`єкти нерухомого майна зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.90, 92). Допитана за\~клопотанням позивача\~в якості\~свідка [PERSON] надала показання про те, що [PERSON] є її матір`ю. Їй відомо, що [PERSON] постійно жалілася на свого сина - [PERSON] , зокрема, що останній їй не допомагає. Щодо складання заповіту у 2018 році свідку нічого невідомо, а про існування заповіту 2008 року [PERSON] знала. Разом з цим, свідок зазначила, що умовою заповіту було те, що земля належатиме [PERSON] , а орендна плата ділитиметься порівну на трьох дітей. Щодо того, кому буде належати житловий будинок, свідку не відомо. Щодо застосування до [PERSON] психологічного тиску зі сторони відповідача, то свідку також нічого не відомо. В сім`ї [PERSON] та [PERSON] були часті сварки, бабуся плакала, але не жалілася [PERSON] на відносини з чоловіком. Допитаний за\~клопотанням позивача\~в якості\~свідка [PERSON] надав показання про те, що є рідним братом [PERSON] та [PERSON] . Відносини з сестрою і братом у нього були нормальні, проте з 02.08.2021 відносини з відповідачем погіршилися, вони більше не спілкуються. З матір`ю у [PERSON] були хороші відносини, оскільки остання до всіх своїх дітей ставилася однаково. Про відносини з батьком свідок відмовився відповідати. Про існування заповіту від 2018 року свідок дізнався у серпні 2021 року, оскільки нотаріус йому повідомив, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подала [PERSON] і є заповіт на користь [PERSON] . В свою чергу [PERSON] заяву не подавав. Свідок зазначив, що останні роки свого життя через оформлення будинку [PERSON] жалілася на [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони примушували її оформити будинок на користь сина. Коли [PERSON] хворіла, то він відвідував її у м. Коростені лише одного разу. Також свідок зазначив, що після складення заповіту у 2018 році [PERSON] стала нервова, у неї погіршився стан здоров`я. Також свідок зазначив, що мати довела йому до відома, що склала заповіт у 2008 році на користь [PERSON] , проте, фактично мала на увазі, щоб доходи із земельного паю ділилися між трьома дітьми. Допитаний за\~клопотанням позивача\~в якості\~свідка [PERSON] надав показання про те, що [PERSON] є його матір`ю. Свідок пояснив, що про заповіт 2018 року йому нічого не було відомо, лише після звернення [PERSON] до нотаріуса родина дізналася про цей документ. Про заповіт 2008 року [PERSON] було відомо. Між [PERSON] та [PERSON] були нормальні відносини. Щодо психологічного тиску, який чинився на [PERSON] , то свідку нічого не відомо, однак зазначив, що конфлікти між бабусею та [PERSON] мали місце, про це знає від сусідів. На думку свідка, останній заповіт не відповідав волі [PERSON] . Також свідок розповів про випадок, коли [PERSON] мала намір подавати заяву до правоохоронних органів через майно, а саме земельні паї, проте суть конфлікту [PERSON] не відома. Допитана за\~клопотанням позивача\~в якості\~свідка [PERSON] надала показання про те, що перебуває у цивільному шлюбі з братом позивача та відповідача [PERSON] . Щодо заповіту 2018 року [PERSON] нічого невідомо, вона дізналася про його існування вже після смерті [PERSON] . Свідок зазначила, що [PERSON] їй казала фразу, що "вона має два будинки, проте ні в одному не помре господаркою". Також приблизно за півроку до смерті [PERSON] особисто розповідала [PERSON] , що [PERSON] та [PERSON] змушують її скласти заповіт, при цьому їй ніхто не допомагає по господарству. Також свідок зазначила, що їй відомо, що земельні паї [PERSON] мала намір залишити [PERSON] . Також [PERSON] казала, що для неї всі її діти однакові і вона хоче, щоб все майно було розділене між ними порівну. Відносини між [PERSON] та [PERSON] були нормальні, але у сім`ї все вирішував чоловік. Допитана за\~клопотанням відповідача\~в якості\~свідка [PERSON] надала показання про те, що є цивільною дружиною [PERSON] . Про те, що будинок буде належати [PERSON] , його мати - [PERSON] говорила з самого початку знайомства свідка з померлою, тобто з 2000 року. Декілька років тому [PERSON] сказала [PERSON] , що складатиме заповіт, згідно з яким зробить розпорядження щодо житлового будинку на користь сина [PERSON] , проте деталі остання у [PERSON] не розпитувала, оскільки думала, що заповіт вже давно був складений. Жодних скарг від [PERSON] щодо застосування до неї будь-якого психологічного тиску свідок не чула. Взаємовідносини між [PERSON] та [PERSON] були хороші, свідком конфліктів [PERSON] ніколи не була. Щодо існування заповіту 2008 року [PERSON] нічого невідомо. Допитана за\~клопотанням відповідача\~в якості\~свідка [PERSON] надала показання про те, що сторони по справі їй знайомі, вони є дітьми її кумів. Також [PERSON] мала близькі відносини з покійною [PERSON] , вони все життя були подругами. Свідок зазначила, що [PERSON] раніше говорила їй, що хату відписала синові - [PERSON] , за землю свідкові нічого не відомо. [PERSON] казала свідкові, що [PERSON] дали хату, [PERSON] купили, хоч і стару, а свою хату відписала [PERSON] . Допитаний за\~клопотанням відповідача\~в якості\~свідка [PERSON] надав показання про те, що є чоловіком спадкодавця - [PERSON] та батьком сторін по справі. Майже 60 років він прожив з [PERSON] разом, мають трьох дітей, яких виростили і одружили. Після того, як донька - [PERSON] вийшла заміж, то він з дружиною залишили їй батьківський будинок, а собі побудували інший; коли син - [PERSON] одружився, то йому купили та відремонтували будинок; [PERSON] при цьому залишився проживати у батьків і був зареєстрований там. Щодо заповіту 2008 року свідку нічого невідомо, а от заповіт 2018 року - це була ініціатива від [PERSON] , він був узгоджений між свідком та [PERSON] на користь сина [PERSON] , оскільки у останнього не було власного помешкання. [PERSON] склала заповіт у 2018 році з власної волі. Щодо розпорядження [PERSON] земельними паями, то [PERSON] не мав до цього ніякого стосунку, дружина сама так вирішила. Відносини з [PERSON] у [PERSON] нормальні. З дружиною також у [PERSON] були хороші стосунки. Свідок зазначив, що нотаріусом все було роз`яснено [PERSON] та йому щодо заповітів у 2018 році. До нотаріуса їх возив син - [PERSON] . Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Між сторонами виник спір щодо визнання недійсним заповіту. Відповідно до положень\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт, згідно з\~ст.\~1233\~ЦК України це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Положеннями\~ст. 1234 ЦК України\~визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Законодавчо закріпленими вимогами до оформлення заповіту є складення у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; особисте підписання заповідачем (ст.1247 ЦК України). Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої\~статті 207 цього Кодексу. Стаття 1257 ЦК України\~передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій\~статті 203 ЦК України. Згідно з ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень п. 16\~постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~передбачено, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо в книзі\~шостій ЦК України\~немає відповідного правила. Положення ст.\~202, ч. 3 ст.\~203 ЦК України, які поширюються на заповіт, як на односторонній правочин, дійсно передбачають, що дії заповідача, спрямовані на досягнення певного результату, мають об`єктивно відображати його внутрішню волю і що таке волевиявлення повинно бути вільним. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду в п.18\~постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Із змісту наведених норм права вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Позовні вимоги про визнання заповіту недійсним обґрунтовано тим, що на [PERSON] чинився психічний тиск для вчинення заповіту на користь відповідача. Недійсність заповіту врегульовано статтею 1257 ЦК України, частиною 2 даної норми права передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що [PERSON] за життя було складено два заповіти: 19.02.2008 на користь своєї доньки [PERSON] , другий 06.03.2018 на користь сина [PERSON] . Матеріалами спадкової справи №57/2021 підтверджується, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Тимошенко Н.С. звернулися [PERSON] , [PERSON] та чоловік померлої [PERSON] . Отже, згідно із спадковою справою, спадкоємці реалізували свої спадкові права після смерті [PERSON] наступним чином: - [PERSON] було подано заяву про прийняття заяву про прийняття нею обов`язкової частки у спадщині як непрацездатною особою; - [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини на підставі заповіту від 06.03.2018, складеного на його користь. Свідоцтво про спадщину [PERSON] не отримав, оскільки 21.09.2021 [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про заборону вчинення нотаріальних дій у зв`язку з наміром оскаржувати у судовому порядку правомірність заповіту від 06.03.2018; - [PERSON] було подано заяву про відмову від спадщини, в тому числі від обов`язкової частки у спадщині на користь сина [PERSON] . В подальшому [PERSON] було подано заяву про видачу свідоцтв про право власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя. 07.10.2021 на ім`я [PERSON] були видані Свідоцтва про право власності, зареєстровані в реєстрі за №4179 та №4180. У ході складання заповіту від 06.03.2018 особу [PERSON] нотаріусом було встановлено, її дієздатність перевірено, заповіт записаний нотаріусом зі слів самої [PERSON] , він прочитаний останньою в голос та власноручно підписаний у присутності нотаріуса; у спірному заповіті вказано про те, що заповідачу роз`яснено зміст ст.ст.1235,1236,1241,1245,1254,1307 Цивільного кодексу України. Отже, на час\~складання заповіту\~ [PERSON] \~не була\~визнана судом\~недієздатною,\~її дієздатність\~не була\~обмежена,\~а тому\~вона,\~як фізична\~особа,\~мала передбачене\~статтею 1234\~ЦК України\~право на\~складання заповіту.\~ [PERSON] ,як\~заповідач призначила\~своїм спадкоємцем\~сина [PERSON] ,\~заповітом охоплено\~права та\~обов`язки,\~які заповідачу\~належали на\~момент складення\~заповіту,\~а також\~ті права\~та обов`язки,\~які могли\~їй належати\~у майбутньому,\~що відповідає\~положенням частини\~1\~статті 1235,\~частини 1\~статті 1236\~ЦК України. Заповіт [PERSON] \~складений у\~письмовій формі,\~посвідчений нотаріусом,\~що відповідає\~вимогам частини\~1\~статті 1248\~ЦК України;\~заповіт складений\~у письмовій\~формі,\~із зазначенням\~місця та\~часу його\~складання,\~заповіт підписаний\~відповідно до\~частини 4\~статті 207\~ЦК України. Згідно з положеннями ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними в статтях 1251-1252 цього Кодексу, і зареєстрований у Спадковому реєстрі. Зазначені вимоги закону при посвідченні заповіту 06.03.2018 дотримано. Обставини, з якими частина 1 статті 1257 ЦК України пов`язує нікчемність заповіту, відсутні, оскільки заповіт є таким, що складений [PERSON] , як особою, яка мала на це право, заповіт є таким, що складений з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчення. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, з врахуванням вимог ст. 89 ЦПК України, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, судом встановлено, що розпорядження [PERSON] , висловлене нею у заповіті від 06.03.2018, вона вчинила у момент, коли могла в повному обсязі розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки досліджені в судовому засіданні матеріали справи не спростовують жодним чином дану обставину та не підтверджують вчинення психічного тиску сторонніми особами на заповідувача. Оцінюючи показання свідків, допитаних у судовому засіданні, суд зазначає, що жоден із свідків не вказав на жоден факт вчинення тиску на [PERSON] зі сторони відповідача чи [PERSON] для вчинення нею оскаржуваного заповіту. Разом з цим, враховуючи, що свідки є родичами (сином, внуками) та близькими особами (невістками, подругою), вони є обізнаними щодо взаємовідносин між спадкодавцем та її чоловіком і дітьми. Жодних письмових доказів, які б свідчили, що [PERSON] зверталася до правоохоронних органів з приводу психологічного насилля над нею [PERSON] , [PERSON] суду не надано. Також суд звертає увагу, що заповіт було вчинено за три роки до смерті [PERSON] , а тому вона, якби мала бажання змінити своє волевиявлення, могла б скласти інший заповіт, однак цього не зробила. Таким чином, стороною позивача належними та достовірних доказами не доведено ту обставину, що під час складання заповіту волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало її внутрішній волі, що вона не мала наміру на складання заповіту такого змісту. Непогодження позивача з волевиявленням спадкодавця, при відсутності належних та достовірних доказів на підтвердження своїх тверджень, не є підставою для визнання заповіту недійсним. З врахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його необгрунтованістю. Розподіл судових витрат. Оскільки у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено у повному обсязі, то у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають. Таким чином судові витрати слід вважати фактично понесеними.

Outcome: dismissed