Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

У грудні 2018 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просили виділити в натурі [PERSON] , та [PERSON] 13/20 часток із спільного майна - житлового будинку [ADDRESS] , а саме приміщення 2-1,2-2,2-3 в житловому будинку літер А, літню кухню літер Б-1; встановити порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою, між ними та відповідачами [PERSON] , та [PERSON] у відповідності до геодезичної зйомки, виділивши їм у користування земельну ділянку площею 286,46 кв.м, відповідачам - земельну ділянку, площею 103,62 кв.м., земельну ділянку площею 59,56 кв.м. залишити у загальному користуванні. В обгрнутування позову посилаються на те, що є співвласниками по 13/40 часток домоволодіння [ADDRESS] кожний на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2006 року. Іншими співвласниками домоволодіння є відповідачі , які мають у власності по 7/40 часток кожний. Позивачі, як співвласники у спільній частковій власності бажають скористуватися своїм правом на виділення своєї частки у спільному нерухомому майні в натурі та визначити відповідно порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване вказане домоволодіння, проте в добровільному порядку спір вирішити неможливо. Посилаючись на положення ст.ст. 356,358,364,367 ЦК України, ст.120,158 ЗК України, просили про задоволення позову. Одночасно з подачею позову заявили клопотання про призначення у справі земельно-технічної експертизи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2018 року було визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою суду від 30.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30.09.2020 року за клопотанням представників сторін призначено у справі комплексну судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено судовому експерту РТПП Миколаївської області Шапошніковій Е.О. Ухвалою суду від 30.09.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду. 01.11.2022 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 115-147, складений 10.10.2022 року та матеріали справи. Розгляд справи було призначено на 30.11.2022 року о 09:00 год. 30.11.2022 року представник позивачів подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить визначити порядоку корситування земельною ділянку за першим варіантом висновку ескперта. 30.11.2022 року представник відповідачки [PERSON] подала заяву про розгляд справи без їх участі, просила розгляд справи проводити за наявними матеріалами судової справи, просить визначити порядоку користування земельною ділянку за другим варіантом висновку ескперта. Зобов`язуєтьс яне чинити перешкоди у доступі позивачів до обслуговування своєї житлового будинку та господарських будівель та споруд. Відповідач [PERSON] \~та його\~представник в судове засідання не з`явились, причину не повідомили. Відзив не подавали. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що співвласниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є: [PERSON] , [PERSON] , яким належить по 13/40 часток домоволодіння на підставі Договору купівлі-продажу від 26.12.2002 року та [PERSON] , [PERSON] , яким належить по \~7/40 часток домоволодіння. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 576,02 кв.м. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до положень статті 356 ЦК Українивласність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивачі та відповідачі є суб`єктами спільної часткової власності. Відповідно дост. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 367 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Уразі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Позивачі бажають скористатися своїм правом та виділити у натурі своє майно і визначити порядок користування земельною ділянкою. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з висновком експерта № 115-147 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 10.10.2022 р. експертом РТПП в Миколаївській області Шапошніковою Е.О., провести поділ/виділ житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по [ADDRESS] , на самостійні ізольовані квартири, враховуючи планування, об`ємно планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, згідно ідеальних часток [PERSON] , [PERSON] - 13/20 часток та між іншими співвласниками [PERSON] і [PERSON] - 7/20 часток, у складі житлових і допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-2019 «Будівлі і споруди. Житлові будинки. Основні положення» - технічно є можливим. Так, експертом запропоновано один варіант поділу домоволодіння наближених до ідеальних часток співласників з урахуванням фактичного користування житловим будинком та господарськими спорудами, згідно якого: - виділити в натурі [PERSON] та [PERSON] (з часткою 13/20) - 73/100 часток із спільного майна - житлового будинку [ADDRESS] , які складаються з приміщень 2-1,2-2,2-3 в житловому будинку літер. А, літньої кухні літер. Б-1 та 1\\2 частини огорожі літер. 1, 2, І. По питанню користування земельною ділянкою, згідно висновку експерта № 115-147 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 10.10.2022 р., експертом РТПП в Миколаївській області Шапошніковою Е.О., запропоновано два варіанти. Згідно кадастрового плану ФОП [PERSON] , площа земельної ділянки під житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] становить 576, 02 кв.м. і саме відносно цієї земельної ділянки судовим експертом визначено два варіанти порядку користування земельною ділянкою. За варіантом №1 порядку користування земельною ділянкою, за графічно розробленим поділом згідно додатку № 3 судової будівельно - технічної експертизи, співвласникам [PERSON] , [PERSON] пропонується загальна площа земельної ділянки 374, 41 кв.м. Співласникам [PERSON] , [PERSON] за вказаним варіантом експертизи пропонується загальна площа земельної ділянки 201,61 кв.м. Земельна ділянка площею 73,30 кв.м. пропонується для спільного користування усіма співвласниками. Огорожі запропоновано залишити у користуванні співвласників відповідно до встановленого порядку користування земельною ділянкою. Запропонований варіант поділу земельними ділянками можливий за обов`язкового доступу сторін на ділянки, що залишаються в їх особистому користуванні для обслуговування зовнішніх стін будівель, що їм належать. За варіантом № 2 порядку користування земельною ділянкою, за графічно розробленим поділом згідно додатку № 4 судової будівельно - технічної експертизи, співвласникам [PERSON] , [PERSON] пропонується загальна площа земельної ділянки 320, 57 кв.м. Співвласникам [PERSON] , [PERSON] за вказаним варіантом експертизи пропонується загальна площа земельної ділянки 255,45 кв.м. Земельна ділянка площею 68,22 кв.м. пропонується для спільного користування усіма співвласниками. Огорожі запропоновано залишити у користуванні співвласників відповідно до встановленого порядку користування земельною ділянкою. Запропонований варіант поділу земельними ділянками можливий за обов`язкового доступу сторін на ділянки, що залишаються в їх особистому користуванні для обслуговування зовнішніх стін будівель, що їм належать. Враховуючи інтереси та побажання обох сторін, оскільки саме цей варіант, як зазначено в висновку експертизи було розроблено за побажаннями обох сторін та відповідно до фактичного порядку корситування між сторонами, що склався - суд вважає за необхідне встановити порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 2 за графічним розробленим поділом згідно додатку № 4 судової будівельно-технічної експертизи № 115-147 від 10.10.2022 р., а саме: - виділити в користування [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку загальною площею 320,57 кв.м. - виділити у користування [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку загальною площею 255,45 кв.м. Земельну ділянку, площею 68,22 кв.м. залишити в спільному користуванні усіх співвласників. Огорожі залишити у користуванні співвласників відповідно до встановленого поділу земельної ділянки. При цьому суд також враховує, що саме цей варіант передбачає меншу площу ділянки спільного користування. Згідно з положеннями статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. За змістом ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок, завдасться найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове, забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок, використовувати їх за цільовим призначенням ( неприпустимий вплив ). Отже, оскільки виділені в корситування сторонам земельні ділянки мають межі безпосередньо по зовнішнім стінам відповідних будівель та споруд, які виділені у власність іншому співвласнику - слід зобов`язати [PERSON] та [PERSON] надавати [PERSON] та [PERSON] доступ на земельну ділянку , що виділена в їх особисте користування, для обслуговування зовнішніх стін будівель, що їм належать за попередньою домовленістю сторінв узгоджений час та період; та зобов`язати [PERSON] та [PERSON] надавати [PERSON] та [PERSON] доступ на земельну ділянку , що виділена в їх особисте користування, для обслуговування зовнішніх стін будівель, що їм належать за попередньою домовленістю сторінв узгоджений час та період. Відповідно до ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 319 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Частиною 1 статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (користувача). Відповідно до ч. ч.1, 2, 4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак права власності. Згідно з ч.ч.1,3,4 ст.88 ЗК України - володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди-у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Враховуючи вищевикладене та аналіз наведених доказів, суд дійшов висновку, що наявні усі умови, передбачені ст.ст.358, 364, 367, 377 ЦК України, а відтак, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо заперечень представника відповідача [PERSON] , щодо виділення в натурі, а за неможливості стягнення компенсації за частку у спільному майні між нею та іншим співвласником [PERSON] , про що за її клопотанням ставилися питання на вирішення експерта - то суд не може їх прийняти до уваги як такі, що виходять за межі позовних вимог. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянув справу № 909/243/18, в якій акцентував увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, ВС зазначив, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). У частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. За такого, оскільки жодних позовних вимог (зустрічних) про виділення в натурі їй частки у спільній частковій власнсті та визначення порядку користування земельною ділянкою між [PERSON] та іншими співвласниками - остання суду в установленому ЦПК України порядку не заявлляла, то такеий спір судом в межах даної справи судом не вирішується. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та вмежах належним чином підтверджених судових витрат. За такого, з відповідачів слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір в рівних частках з кожного.

Outcome: approved