Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

У червні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Новоселицької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . Вона своєчасно прийняла спадщину за заповітом. Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримала правовстановлюючих документів на квартиру в цілому, вона не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно, тому просила суд визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування. Позивач надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутності. Представник відповідача Новоселицької міської ради Чернівецького\~району Чернівецької\~областів судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без поважних для суду причин. Ухвалою суду по справі в якості третьої особи без самостійних вимог був залучений громадянин р. Молдова [PERSON] , на адресу якого були направлені копії позовної заяви із всіма додатками та компетентному органу р. Молдова було направлено доручення щодо вручення процесуальних документів третій особі із пропозицією надати відповідні пояснення. З отриманої відповіді від компетентного органу р. Молдова слідує, що вручити копії позовної заяви із додатками та отримати пояснення від [PERSON] не представилось можливим у зв`язку зі його смертю, яка мала місце [INFO] . Судом вживались заходи щодо залучення по справі правонаступників померлої третьої особи, проте із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 70044167 від 15 вересня 2022 року слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. Слід зазначити, що оформлення спадщини іноземцем, яка була відкрита на території України, охоплюється приватно - правовими відносинами з іноземним елементом, що є сферою регулювання Закону України «Про міжнародне приватне право». Статтею 71 Закону визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, правом України. Нормативно-правовим актом, що визначає загальні положення про спадкування\~ є, зокрема, Цивільний кодекс Україн. Частиною першою статті 1297 Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Така заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто у нотаріуса в Україні Зважаючи, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась та суду невідомо про наявність його правонаступників, суд ухвалив продовжити розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 26425610 від 16 червня 2020 року. Рішенням Новоселицького районного суду від 14 грудня 2018 року [PERSON] та [PERSON] визначено рівні частки по 1/2 частині у вказаній квартирі. 20 листопада 2005 року подружжя [PERSON] та [PERSON] уклали письмовий нотаріально посвідчений спадковий договір з [PERSON] , за умовами якого набувач [PERSON] зобов`язалась виконувати передбачені цим договором умови, замість чого у разі смерті одного з подружжя, що настане пізніше, набуває право власності на належне відчужувачам квартиру [ADDRESS] . Статтею 1302 ЦК України визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування, в тому числі право на обов`язкову частку. Відчужувачем та набувачем за спадковим договором може бути як повністю дієздатна особа, так і особи, зазначені у статтях 32, 36 ЦК. Набувач за спадковим договором не відповідає за зобов`язаннями відчужувача. Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК. Згідно з Цивільним кодексом України сутність спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача. Істотною умовою спадкового договору є його предмет, яким виступає майно відчужувача. Інститут спадкового договору має більш тісний зв`язок з підгалуззю зобов`язального, а не спадкового права, оскільки виступає різновидом договорів про передачу майна у власність. Схожість спадкового договору із спадкуванням виявляється в спільності основної юридичної підстави виникнення права на спадкування у спадкоємців і права власності у набувача, якою є смерть фізичної особи - відчужувача. Учасниками спадкового договору є відчужувач та набувач. Відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Особливості спадкового договору за участі подружжя визначені ст. 1306 ЦК України. Так, предметом спадкового договору може бути майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а також майно, яке є особистою власністю будь-кого з подружжя. Спадковим договором може бути встановлено, що в разі смерті одного з подружжя спадщина переходить до другого, а в разі смерті другого з подружжя його майно переходить до набувача за договором. Пунктом 2.2 вказаного спадкового договору передбачено, що в разі смерті одного з подружжя за цим договором спадщина переходить до другого, а в разі смерті другого з подружжя, квартира [ADDRESS] переходить до набувача [PERSON] .. Відповідно до п. 3.1 спадкового договору право власності на вищевказану квартиру у набувача виникає в разі смерті відчужувача, що помер останнім. Відчужувач за спадковим договором [PERSON] помер [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Із спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] вбачається, що спадщину своєчасно прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] .. В той же час, за умовами п. 2.2 спадкового договору спадщина на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка належала відчужувачу [PERSON] , не успадковується на загальних підставах, а перейшла до другого відчужувача, тобто його дружини [PERSON] .. Таким чином, інші спадкоємці за законом можуть успадкувати на загальних підставах інше майно окрім 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яка стала предметом спадкового договору від 20 листопада 2005 року та в порядку п. 2.2 даного договору була успадкована тільки другим відчужувачем, а саме [PERSON] .. Оскільки спадковий договір пов`язаний з особами його учасників, положеннями статті 1308 Цивільного кодексу України визначено право сторін звертатись до суду з метою дострокового розірвання договору. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Після того, як 1/2 частка квартири [ADDRESS] в порядку п. 2.2 спадкового договору перейшла до [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] , набувач за спадковим договором [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання спадкового договору. Рішенням Новоселицького районного суду від 18 травня 2010 року спадковий договір від 20 листопада 2005 року між подружжям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Оскільки, на час смерті [PERSON] спадковий договір діяв, а тому відповідно до умов п. 2.2 договору 1/2 частка квартири [ADDRESS] перейшла до [PERSON] , та в послідуючому вона розірвала спадковий договір із набувачем [PERSON] , то право власності на квартиру в цілому належало саме [PERSON] .. [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 10 червня 2010 року та посвідчений приватним нотаріусом Чайка О.М., [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] все своє майно. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв своєчасно як спадкоємець за заповітом, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] .. Однак, у зв`язку із смертю спадкодавця [PERSON] та наявністю запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про права власності на спадкову квартиру за двома власниками [PERSON] та [PERSON] , нотаріальна контора постановою від 26 лютого 2019 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем по заповіту після смерті [PERSON] , спадщину прийняла своєчасно, інших спадкоємців не має, то право власності на квартиру слід визнати за нею в порядку спадкування за заповітом. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1268, 1270, 1302-1307 ЦК України, суд

Outcome: approved