Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

27 жовтня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований і проживав за адресою : [ADDRESS] . Вона, як спадкоємець за законом, звернулася із заявою про прийняття спадщини. 19.05.2021 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Смагою Л.М. відкрита спадкова справа №66/2021. Із заявою про прийняття спадщина, також, звернулася її рідна сестра [PERSON] . 16.09.2021 року вони отримали свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,83 га, кадастровий номер 53232875200:00:005:0293 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області та на грошові вклади, кожна отримала по Ѕ частині спадкового майна. До складу спадщини також ввійшов житловий будинок [ADDRESS] . Нотаріус своєю постановою відмовив у видачі свідоцтва про право власності за законом на вищевказаний будинок у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності померлого на даний будинок. Рішення щодо оформлення права власності на житлові будинки у селі Зелений Кут прийняте виконавчим комітетом Савинцівської сільської Ради народних депутатів 26.03.1997 року. В архівній довідці №01-38/249, яка видана 29.12.2021 року, архівним відділом Миргородської РДА, зазначено, що виконком сільської ради вирішив оформити право приватної власності на будинки: [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці. Згідно виписки погосподарської книги № 19 села Зелений Кут Савинцівської сільської ради за 1991-1995 роки головою господарства вказаний [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Спадкова справа відкрита приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Наконечною Н.П. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла вона та її рідна сестра [PERSON] . Ними був укладений договір про поділ спадкового майна від 05.11.2015 року реєстровий №1642. Згідно цього договору вона отримала у спадщину від матері земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5323287200:00:001:0127. Спірний будинок не був предметом договору, позивач вважає, що даний будинок по закону належить їй та її сестрі у рівних долях. На даний час у спірному будинку ніхто не зареєстрований і ніхто не проживає. Вичерпавши всі можливості оформлення свого права власності на житловий будинок у позасудовому порядку позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом в якому просила визнати за нею право власності на ј частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та на ј частину вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 31.10.2022 року відкрито провадження у даній справи та призначене підготовче судове засідання (а.с. 31). 10.11.2022 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] 11.11.2022 року ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області зустрічну позовну заяву було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] (а.с.91). В зустрічній позовній заяві позивач [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на ј частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та право власності на ј частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову посилалась на аналогічні обставини, зазначені в позові [PERSON] . Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву в якій свої позовні вимоги підтримала, позовні вимоги [PERSON] визнала у повному обсязі (а.с.97). Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву в якій свої позовні вимоги підтримала, позовні вимоги [PERSON] визнала у повному обсязі (а.с.102). Представник відповідача Великосорочинської сільської ради Миргородського району в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву, в якій просив провести розгляд даної справи без участі представника, проти задоволення заявлених вимог обох сторін не заперечували (а.с.111) Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, а тому розгляд справи проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] помер [PERSON] , батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 11, 12 86,87). Після їх смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] та уклали договір про поділ спадкового майна, житловий будинок не був предметом вказаного договору, що підтверджується копією спадкової справи, заведеної 15 вересня 2015 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Наконечною Н.П. (а.с. 41-49). 19 травня 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки та грошові вклади, що підтверджується копією спадкової справи №66/2021 заведеної до майна померлого [PERSON] (а..50-79). В той же час приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смага Л.М. відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] після померлого [INFO] батька [PERSON] , 1942 року народження (а.с.16). У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Згідно копії витягу з погосподарської книги №19 села Зелений Кут Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської за 1991-1995 року головою господарства вказаний [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] (а.с.19). Згідно копії архівної довідки зазначено, що у рішенні №5 протоколу засідання виконавчого комітету Савинцівської сільської Ради народних депутатів від 26 березня 1997 року «Про оформлення прав власності на будинки, що розташовані в селі Зелений Кут» виконком сільської ради вирішив оформити право приватної власності на будинки: [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки (а.с.18). Згідно копії технічного паспорту будівництво спірного будинку, прибудови було завершено в 1960 році, сараю 1961 році, сарай-прибудова в 1967 та в 1970 роках, вбиральня 1980 р., літня кухня-гараж 1975, прибудова до літньої кухні 1977р., навіс 1977 р., погріб, сарай 1979 рік (20-23). Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, визначено ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Ч.2 ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Технічну інвентаризацію нерухомого майна в сільській місцевості розпочато згідно з Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Облік такого майна здійснювався виключно за погосподарськими книгами сільських рад. Здійснення державної реєстрації права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1960 рік) регулювалося підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Згідно з пунктом 6 цієї Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття об`єкта до експлуатації. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеною у постанові від 26 червня 2019 року в справі № 620/480/17 (провадження № 61-45455св18). Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та\\або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. Відтак, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя, відповідно до вимог чинного на той час законодавства, набули право власності на жилий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а отже дане право може бути об`єктом спадкування. Єдиними спадкоємцями, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] є їх діти [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавців [PERSON] та [PERSON] на спірне спадкове майно, перешкоджає [PERSON] , та [PERSON] оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у відповідних частках. В зв`язку з тим, що позивачі не заявляють вимоги про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved