Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані таким. Вимоги мотивує тим, що 18.08.2022 року до служби у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради з`явилася [PERSON] , [INFO] , разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] . [PERSON] поводила себе агресивно, кричала на працівників ССДС, а також на свого сина, погрожувала його вбити, заявила, що відмовляється від дитини, аргументуючи тим, що подальше життя з ним неможливе, після чого покинула кабінет ССДС та залишила дитину. З метою встановлення фізичного стану [PERSON] , останній був доставлений до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги імені проф. Міщанінова», за результатами огляду був складений консультативний висновок лікаря-спеціаліста КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги імені проф. Міщанінова» №10/18766 від 18.08.2022 року, відповідно до якого дитині поставлено діагноз - забій, садна відділу хребта, забій грудної клітини. На підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 18.08.2022 року дитину було доставлено до КНП ХОР за адресою- [ADDRESS] Згідно з випискою №3363 від 21.09.2020 року - [PERSON] , [INFO] , має психічні розлади внаслідок органічного ушкодження ЦНС перинатального ґенезу зі зниженням когнітивних функцій до прикордонного рівня з емоційно - вольовою нестійкістю. Беручи до уваги виникнення безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини [PERSON] , виконавчий комітет Пісочинської селищної ради 18.08.2022 року прийняв рішення №11/1-22 про відібрання [PERSON] від матері [PERSON] для подальшого влаштування. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження та передати його під піклування органу опіки і піклування в особі Пісочинської селищної ради для подальшого влаштування, а також стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку. Розпорядженням Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» , враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема Харківського районного суду Харківської області на Полтавський районний суд Полтавської області. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 26.09.2022 року від 10.01.2022 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. В судове засідання представник позивача за дорученням надав заяву про розгляду справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив' задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання надав заяву про розгляд справу у його відсутності, підтримав висновок органу опіки та піклування. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідач обов`язки по вихованню сина не виконує. Рішенням виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району №11/1-22 від 18.08.2022 року вирішено негайно відібрати дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] в зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини. (а.с.5) Як зазначає представник позивача в позовній заяві, мати [PERSON] - [PERSON] життям, вихованням, розвитком сина не цікавилася, спричиняла сину тілесні ушкодження. 21.09.2022 року [PERSON] звернулася до Полтавського районного суду з письмовою заявою, в якої позовні вимоги визнала повністю. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, а тому її необхідно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Крім того, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved