Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/1 частку спадкового майна померлого [INFO] Наконечного [PERSON] - житловий будинок загальною площею 45,4 м.кв., житловою 27,7 м.кв., з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову зазначено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] . Доказами родинних відносин між померлим та позивачкою є свідоцтво про шлюб. У встановлений законом строк, а саме 02 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Васильківської міської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець у порядку ст. 1266 ЦК України. Діти позивачки та спадкодавця донька [PERSON] та син [PERSON] у встановлений законом термін написали заяви про відмову про прийняття спадщини, по 1/3 частки кожен, що зберігаються у Васильківській міській державній нотаріальній конторі Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), спадкова справа №210/2020, та про що відповідно вказано в свідоцтві про право на спадщину за законом, яке було видано позивачці нотаріусом. 19 вересня 2021 року [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за законом (у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилась донька померлого [PERSON] , та 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився син померлого [PERSON] ) на земельну ділянку загальною площею 0,1602 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 321484007:08:002:0018, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Постановою державного нотаріуса Хоменко С.А. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з якої вбачається, що нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ з відповідною реєстрацією на вищевказаний житловий будинок згідно вимог ст. 182 Цивільного кодексу України та рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою. В померлого чоловіка за життя був будинок, який належав йому на згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Тарасовою Л.Г., приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу від 20 лютого 1996 року, р.258, номер запису 14 в книзі 1. стор. 14. Станом на 2005 рік старий будинок було знесено. Натомість побудовано новий житловий будинок 1998 року побудови, але право власності чоловік не встиг зареєструвати. Це підтверджується архівною довідкою вих. №Вс 0621053/а від 09 липня 2021 року виданою Комунальним підприємством Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації». Згідно довідки щодо показників на новий житловий будинок вих.№Вс 0621053 від 09 липня 2021 року, виданою Комунальним підприємством Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» на запит нотаріуса №374/02-14 від 16 червня 2021 року, що за адресою [ADDRESS] , під номером 33 станом на 08 липня 2021 року встановлено: житловий будинок літера «А», прибудова «а», веранда «а1» загальна площа - 45,4 м.кв., житлова площа 27.7 м.кв.; сарай «Б»; хвіртка №1; огорожа №2; свердловина №3. В довідці зазначено, що житловий будинок «А» та сарай «Б» не введено в експлуатацію. Житловий будинок 1880 року забудови знесено. Також Комунальним підприємством Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» їй було видано технічний паспорт на ім`я померлого чоловіка [PERSON] від 08 липня 2021 року. Отже, за життя чоловік не встиг зареєструвати на новий будинок 1998 року побудови право власності у встановленому законом порядку. Отже, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав щодо оформлення спадщини. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2021 року прийнято до провадження цивільну справу за правилами загального позовного провадження (а.с. 34). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31.08.2022 року залучено до розгляду справі у якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] (а.с.123-124). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.132-133). Позивач у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити (а.с50). Представник Глевахівської селищної ради, будучи повідомлений паро час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, заяв до суду не направляв (а.с. 56). [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Направили до суду клопотання про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечували щодо задоволення (а.с. 125, 128). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи визнання позову відповідачами, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 10.11.2020 року (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб 08.08.1970 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) (а.с.8). Спадкоємцем до майна померлого є позивач, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та спадковою справою №210/2020 (а.с.9, 58-120). Відповідно до свідоцтво про право на спадщину за законом серія НРМ № 466178 від 09.09.2021 року спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] та свідоцтво видано на земельну ділянку площею 0,1602 га, кадастровий номер 3221484007:08:002:0018, що знаходиться в [ADDRESS] , що належала померлому на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.09.2021 року за номером 273991629, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.04.2019 року, Васильківською районною державною адміністрацією Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1816136432214, номер запису про право власності: 31283979 (а.с. 11). До кола спадкового майна входить також житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] . За час свого життя померлий не здійснив державної реєстрації права власності на вищезазначений житловий будинок. А відтак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок нотаріусом було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ з відповідною реєстрацією на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.09.2021 року виданої державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області (а.с.10). Згідно технічного паспорту № 39, виданий на ім`я [PERSON] , житловий будинок літера «А», прибудова «а», веранда «а1» загальна площа - 45,4 м.кв., житлова площа 27.7 м.кв.; сарай «Б»; хвіртка №1; огорожа №2; свердловина №3 були побудовані у 1998 році, паспорт був виданий 08.07.2021 року [PERSON] (а.с.13-16). Відповідно до Архівної довідки №ВС 0621053/5 від 09.07.2021 року КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» повідомляє, що станом на 31.12.2012 року, за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок на праві приватної власності зареєстровано: на ім`я [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу будинку посвідченого Тарасоврою Л.Г., приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу 20.02.1996 р. р. 258, номер запису: 14 в книзі 1 стор. 14. Станом на 2005 р. житловий будинок знесено. Побудовано новий житловий будинок 1998 р. побудови, право власності не зареєстровано (а.с. 17). \~ \~ \~ \~Як вбачається із спадкової справи №210/2020 до майна померлого [INFO] Наконечного [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] Наконечного [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON] , яки відмовилися від спадщини на користь позивачки (а.с.59-120). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Факт наявності даного будинку померлому підтверджуються копією технічного паспорту складеного станом на 08.07.2021 року, однак, згідно Архівної довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації», побудовано новий будинок 1998 року право власності не зареєстровано. У зв`язку з відсутністю документа, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та запропоновано звернутися до суду, для встановлення за позивачем, як спадкоємцем померлого [PERSON] права власності на вказаний будинок. Тобто у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняла, однак свідоцтво про спадщину на 1/1 частку будинку не видавалось, оскільки відсутній документ, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає, тому вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Ц[К та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved