Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про повернення коштів набутих без достатньої правової підстави. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.10.2020року у цивільній справі № 712/4018/20 задоволено позовні вимоги [PERSON] до КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер» Черкаської обласної ради, третя особа: Первинна профспілкова організація КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Визнано незаконним та скасовано наказ директора КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» № 52-к від 03.03.2020 року в частині звільнення [PERSON] з посади лікаря-гінеколога-онколога Обласного центру онкогінекології та мініінвазивної хірургії КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради». Поновлено [PERSON] на посаді лікаря-гінеколога-онколога Обласного центру онкогінекології та мініінвазивної хірургії КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради». Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 36 682,10 грн. без вирахування податків та інших обов`язкових платежів. Рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді допущено до негайного виконання. 02.11.2020 року відповідно до вказаного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси, КНП «ЧООД Черкаської обласної ради» при виплаті заробітної плати працівникам підприємства перерахувало кошти на картковий рахунок [PERSON] згідно платіжного доручення № 1619 на суму 29529,10 грн. Також відповідно до платіжних доручень № 1620 оплатило ЄСВ - 8070,06 грн., № 1617 військовий збір - 550,23 грн., № 1618 податок з доходів громадян вирахуваний з з/пл.. - 6602,77 грн. Загальна сума витрачених на це коштів складає 44752,16 грн. Зважаючи на вищевказане, підприємство сплатило на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2020 по 07.10.2020 в розмірі 44752,16 грн. з вирахуванням податків та інших обов`язкових зборів і платежів чим виконало рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.10.2020 року у цивільній справі № 712/4018/20. Постановою Черкаського апеляційного суду від 28.12.2020 року апеляційну скаргу КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2020 року скасовано. Позов [PERSON] до КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради», третя особа: \~ \~ \~ \~Первинна профспілкова організація КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково. Змінено дату звільнення [PERSON] з посади лікаря-гінеколога-онколога обласного центру онкогінекології та мініінвазивної хірургії КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» з 31 березня 2020 року на 01 квітня 2020 року. В решті позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постановою Верховного Суду від 30.06.2021 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову Черкаського апеляційного суду від 28.12.2020 року залишено без змін. Трудові відносини між відповідачем та позивачем припинені 01.04.2020 року. А відтак, грошові кошти у сумі 44752 грн. 16 коп. виплачені [PERSON] не можуть вважатись заробітною платою за час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 1212 ЦКУкраїни ці грошові кошти можна вважати набутими без достатньої правової підстави, а тому вони підлягають поверненню. На підставі наведеного просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний онкологічний диспансер» грошові кошти набуті без достатньої правової підстави в сумі 44752,16 грн. та судовий збір в сумі 2270 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.12.2021 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.01.2022 року позовну заяву КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» до [PERSON] про повернення коштів набутих без достатньої правової підстави залишено без руху. На виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.01.2022 року, 15.02.2022 року до суду надійшла заява з виправленими недоліками ( надано копію позовної заяви для відповідача). 08.04.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність. 15.04.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.05.2022 року заву КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.06.2022 року в задоволенні заяви КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» про забезпечення позову відмовлено. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В судовому засіданні встановлено наступне. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.10.2020року у цивільній справі № 712/4018/20 задоволено позовні вимоги [PERSON] до КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер» Черкаської обласної ради, третя особа: Первинна профспілкова організація КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Визнано незаконним та скасовано наказ директора КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» № 52-к від 03.03.2020 року в частині звільнення [PERSON] з посади лікаря-гінеколога-онколога Обласного центру онкогінекології та мініінвазивної хірургії КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради». Поновлено [PERSON] на посаді лікаря-гінеколога-онколога Обласного центру онкогінекології та мініінвазивної хірургії КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради». Стягнуто з КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 36682,10 грн. без вирахування податків та інших обов`язкових платежів. Рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді допущено до негайного виконання. Постановою Черкаського апеляційного суду від 28.12.2020 року апеляційну скаргу КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2020 року скасовано. Позов [PERSON] до КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради», третя особа: \~ \~ \~ \~Первинна профспілкова організація КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково. Змінено дату звільнення [PERSON] з посади лікаря-гінеколога-онколога обласного центру онкогінекології та мініінвазивної хірургії КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» з 31 березня 2020 року на 01 квітня 2020 року. В решті позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постановою Верховного Суду від 30.06.2021 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову Черкаського апеляційного суду від 28.12.2020 року залишено без змін. Відповідно до платіжного доручення №1619 від 02.11.2020 року КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» перераховано [PERSON] 29529, 10 грн. Призначення платежу: 2111-відшкодування коштів на з/п за період 01.04.-07.10.2020 р згідно рішення суду від 07.10.2020 р. (справа №712/4018/20), провадження №2/712/1490/20; Без ПДВ. Відповідно до платіжних доручень №1620, 1617, 1618 від 02.11.2020 року КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» переахвоано до державного бюджету України ЄСВ - 8070,06 грн., військовий збір - 550,23 грн., податок з доходів громадян вирахуваний з з/пл. - 6602,77 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього кодексу застосовуються до врегулювання трудових та сімейних правовідносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (Заява № 29979/04) наголошено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правовою позицією Верховного Суду України 22.01.2014 року за результатами розгляду справи №6-151цс13 визначено, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Також, приймаючи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини, принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, n. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, п. 40, від 13.12.2007, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, п. 67, від 11.06.2009). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року по справі №753/15556/15-ц зазначила правовий висновок, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Письмовими матеріалами справи підтверджено, що грошові кошти були сплачені позивачем добровільно 02.11.2020 року, в той час, коли рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.10. 2020 року не набрало законної сили Грошові кошти, набуті на підставі рішення суду про стягнення середньої заробітної плати, яке згодом було скасовано, не підлягають поверненню відповідно до статті 1215\~ЦК. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 06.05.2020 року у справі № 711/3248/18. На підставі наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності. Доказів того, що виплата відповідачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу відбулося з вини відповідача суду не надано, сумлінність поведінки одержувача коштів [PERSON] презюмуються, а отже позовні вимоги КНП «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, ст.ст. 1212, 1215 ЦК України,

Outcome: dismissed