Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

У травні 2020 року позивач ТОВ «Ліко-Житлосервіс» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 7071,27 грн., що складається з: суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 6418,79 грн.; інфляційні втрати у розмірі 399,21 грн.; 3 % річних у розмірі 253,26 грн.; стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Позов обґрунтований тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Позивач ТОВ «Ліко-Житлосервіс» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію вказаного житлового будинку. 05.07.2005 між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та [PERSON] укладено договір найма житла в будинках державного і комунального житлового фонду, відповідно до умов якого товариством забезпечується надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , а споживач забезпечує своєчасну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Однак, всупереч умовам договору, відповідач [PERSON] не виконує належним чином своїх договірних зобов`язань та норм законодавства щодо повної та своєчасної оплати спожитих житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яку добровільно сплачувати він відмовляється. Враховуючи наведене, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом для захисту своїх майнових прав. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.06.2020 відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] відповідно до Ордеру на жиле приміщення №00393 серії Б, виданого 11.10.2002 Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією. Позивач ТОВ «Ліко-Житлосервіс» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію вказаного житлового будинку [ADDRESS] на підставі Акту прийому-передачі житлового будинку. 05.07.2005 між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та [PERSON] укладено Договір найма житла в будинках державного і комунального житлового фонду, відповідно до умов якого товариством забезпечується надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , а споживач забезпечує своєчасну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. За ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За таких обставин, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач здійснює утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , належним чином. Претензій з боку відповідача щодо неякісного утримання будинку та прибудинкової території не надходило. Доказів на підтвердження зворотного матеріали справи не містять. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не належним чином сплачує грошові кошти за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку, у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 7071,27 грн., що складається із: суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 6418,79 грн.; інфляційні втрати у розмірі 399,21 грн.; 3 % річних у розмірі 253,26 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). З огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про наявність зобов`язань між сторонами, відповідач не надав, у тому числі, не надано доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості позивачем, не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості, не доведено виконання грошових зобов`язань перед позивачем належним чином. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved