Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

05 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 03 травня 2018 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №33. В обґрунтування позову послалась на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 03 травня 2018 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №33. За час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Причиною її звернення до суду з цим позовом стало те, що в силу психологічної несумісності характерів, нормальні сімейні стосунки з відповідачем не склалися. У кожного з них різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Відповідач зловживає спиртними напоями та влаштовує сварки в присутності їхньої малолітньої дитини. У стані сп`яніння він стає агресивним, ображає її та принижує. Внаслідок цього між ними зникли взаєморозуміння, повага один до одного та почуття любові. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів. Зазначене призвело до припинення шлюбних стосунків між нею та відповідачем з вересня 2022 року. Спільне господарство вони не ведуть, спільного бюджету не мають. На даний час вона з дитиною проживає окремо від відповідача. Фактично їхня сім`я розпалася, сенсу формально зберігати шлюб немає. Вона категорично налаштована на розлучення, шлюбні стосунки з відповідачем поновлювати не збирається, тому просить не давати термін на примирення. Син залишається проживати з нею, вона не буде чинити перешкоди відповідачу у спілкуванні з ним та участі у його вихованні за умови відповідної домовленості з нею та перебування відповідача у тверезому стані. З метою матеріального утримання дитини вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача. У неї не має з відповідачем на даний час спірних питань стосовно розподілу майна, набутого за час шлюбу та у разі виникнення буде вирішувати їх у судовому порядку. Ухвалою судді від 18 жовтня 2022 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи з викликом сторін на 14 листопада 2022 року. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, часу і місце судового засідання повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав, просив задовольнити. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03 травня 2018 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 03 травня 2018 року зареєстрували шлюб у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 03 травня 2018 року складено відповідний актовий запис за № 33. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.10). За час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є позивач, матір`ю відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Славутицьким міським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Київській\~області 04 червня 2019 року, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с.11). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду стало те, що в силу психологічної несумісності характерів, нормальні сімейні стосунки з відповідачем не склалися. У кожного різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Відповідач зловживає спиртними напоями та влаштовує сварки в присутності їхньої малолітньої дитини. У стані сп`яніння він стає агресивним, ображає її та принижує її людську гідність. Внаслідок цього між сторонами зникло взаєморозуміння, повага один до одного та почуття любові. З вересня 2022 року сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Відповідач з дитиною проживає окремо від відповідача. Відповідно до\~положень статті\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Закон України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно зі статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у частині першій статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Як вбачається зі змісту позовної заяви, після розірвання шлюбу, син залишається проживати з позивачем. Питання стосовно його матеріального утримання позивач вирішує в судовому порядку. Спір стосовно поділу майна, що є спільною сумісною власністю, на час розгляду справи відсутній. Ці обставини підтвердив і відповідач у поданій до суду заяві (а.с. 29). Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Відповідно до статті 113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом частини першої статті 142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанцією АТ «Ощадбанк» № 16 від 04 жовтня 2022 року позивач при поданні позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок. Ураховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то, виходячи зі змісту статей 141- 142 ЦПК України, на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 496 гривень 20 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved