Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7619, вчинений 20.01.2021 року Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором та скасувати похідні від нього постанови приватного виконавця. У обґрунтування позову зазначив, що на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. перебуває виконавчий напис 7619, вчинений 20.01.2021 року Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором зазначений виконавчий напис був вчинений на підставі договору фінансового кредиту №7647156, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим він вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Представник позивача - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просив відмовити. Треті особи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до нотаріальної справи отриманої з Житомирського обласного державного нотаріального архіву, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., було вчинено виконавчий напис №7619 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт капітал», який є правонаступником ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованості за кредитним договором № 7647156 від 19.10.2018 року у загальному розмірі 15923,55 грн. Судом встановлено, що 19.10.2018 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №7647156. Відповідно до виписці з особового рахунку за кредитним договором №7647156, заборгованість [PERSON] становить 15923,55 грн. та складається з 4150,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 11773,55 грн. - прострочені заборгованість за відсотками Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2021 року, приватним виконавцем Шевченко Т.С. відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « ФК «профіт Капітал» заборгованості в розмірі 15923,55 гривень. Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що виконавчий напис № 7619 від 20.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на підставі кредитного договору не посвідчений нотаріально, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, ухвалюючи рішення, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів безспірності заборгованості боржника при вчиненні виконавчого напису, а вищевказані обставини в їх сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вимог законодавства України під час вчинення даного виконавчого напису. Відмовляючи у задоволенні позову в частині скасування похідних постанов приватного виконавця, суд виходив з того, що у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п.5 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із чим зазначена вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. За п.п. 2.1 п. 2, п.п. 3.2. п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчена нотаріально, отже не був тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 і підтриманої Верховним Судом у постанові від 26 листопада 2018 року у справі №207/3365/16, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial