Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа: районна адміністрація Запорізької міськох ради по Дніпровському району м. Запоріжжя, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. В позові зазначила, що вона з [PERSON] , перебувала в шлюбі з 04.12.2010 року, який рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2017 року між ними було розірвано. Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачкою за адресою : [ADDRESS] . 02.10.2018 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 33% з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, з 13 червня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач має заборгованість по аліментам. [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками щодо синів, не спілкується з ними в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє до них інтерес, не піклується про їх фізичний стан, ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків. При хвоборах дітей позивачка займається їх лікуванням сама, дані обставини підтверджується довідками з КЗ «Центру первинної медико-санітарної допомоги №9». Також, син [PERSON] є хворобливою дитиною та його лікування, яке терміново слід проводити, але батько не це не дає згоди, що чинить перешкоду в лікуванні дитини, що свідомо відображається на стані здоров`я дитини. Також батько не дає дозвіл для вивезення дітей на оздоровлення за кордон. Відповідач не займається навчанням сина [PERSON] протягом навчальних років з 20202 до 2022 року до навчального закладу не звертався, батьківські збори не відвудував, що підтверджується довідкою з Запорізької гімназії №73. Також відповідач не займається навчанням і [PERSON] , відповідно до відповіді ЗОШ №69 Запорізької міської ради, класний керівник відомостей не отримала, оскільки [PERSON] не проживає з родиною, батьківські збори він не відвідував, не контактував з вчителем з питань шкільного життя, фактично відсторонився від участі у вихованні і навчанні сина. Позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно синів, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Першин В.А. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень суду щодо позову не надав. Представник третьої особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району м. Запоріжжя надав суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, рішення просили надати з урахування інтересів дітей, також надали Висновок в якому зазначили, що вважають за можливе позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд вважає можливим, за згодою позивача провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Заслухавши позивача та її представника, розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.12.2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 грудня 2010 року. (а.с.6) Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2017 року шлюб між ними було розірвано. (а.с.9) Від даного шлюбу сторони мають синів - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія [NUMBER] , видане 04.12.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції , актовий запис №567 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія [NUMBER] , видане 23.04.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції , актовий запис №169. (а.с.7,8) 02.10.2018 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 33% з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, з 13 червня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що підтверджується копією Виконавчого листа, який видано 16 січня 2018 року. (а.с.10). [PERSON] не приймає участі та не цікавиться життям синів [PERSON] , [PERSON] . Так, згідно довідки від 08.10.2021 року №110/21, наданої Запорізькою гімназією №73 територіального відділу освіти Дніпровського району ЗМР Запорізької області, яка була видана [PERSON] про те, що батько її сина [PERSON] , учня 2-Б класу, протягом 2020-2021, 2021-2022 навчальних років до навчального закладу не звертався, з вчителем не спілкувався, після уроків дитину не забирав, батьківські збори не відвідував. (а.с.11) Згідно з листа інформації №518 від 27.10.2021 року, наданої Запорізькою Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №69 територіального відділу освіти Дніпровського району ЗМР Запорізької області, яка була видана адвокату Світлані Фурсенко щодо участі батька, [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , навчається в 5-Б класу ЗОШ І-ІІІ №69, проживає за адресою [ADDRESS] . Відомостей про батька [PERSON] - [PERSON] красний керівник 5-Б класу [PERSON] при переході хлопця з початкової школи до 5-Б класу не отримала, оскільки [PERSON] з родиною не проживає. Класник керівник [PERSON] особисто з [PERSON] не знайома, оскільки він не відвідував батьківські збори, відкрити позакласні заходи із запрошенням батьків, не контактував із нею з питань шкільного життя. За період навчання [PERSON] в 5 класі його батько [PERSON] до школи не з`являвся, на контакт із адміністрацією, класним керівником і вчителями-предметниками не виходив. Фактично батько учня [PERSON] відсторонився від участі у вихованні і навчанні сина. (а.с.12) Відповідно до листа про надання інформації №21-0017/21-0018 від 13.10.2021 року від Комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги №9» Департаменту охорони здоров`я Міської ради, відповідно до якого в педіатричній амбулаторії №10 за адресою : [ADDRESS] стостерігаються [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Декларації про вільний вибір лікаря на медичне обслуговування укладено з лікарем педіатром дільничним Альохіною І.А . Діти на диспансерному обліку не знаходяться, щеплені за віком. До Центру на прийом лікаря- педіатра дільничного для проведення щеплень, здачі лабораторних аналізів та проведення профілактичних оглядів з хлопчиками звертається мати [PERSON] . Батько дітей, [PERSON] до лікаря - педіатра дільничного не звертався, станом здоров`я хлопчиків не цікавився. (а.с.13) Згідно Розпорядженню голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району №335 р від 07.07.2017 року про надання згоди [PERSON] на проведення амбулаторної психіатричної допомоги її малолітньому сину [PERSON] , [INFO] , за відсутності згоди батька дитини, відповідно до якого Рішення комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації, з метою забезпечення прав та інтересів малолітньої дитини при районній адміністрації, з метою забезпечення прав та інтересів малолітньої дитини була надана згода [PERSON] на проведення амбулаторної психіатричної допомоги особі віком до 14 років [PERSON] [INFO] за відсутності згоди батька [PERSON] . В судовому засіданні також було допитано свідка [PERSON] , яка пояснила, що вона мати відповідача [PERSON] , її син мешкає в Тайланді з 2014 року, з дітьми не спілкується та не допомагає позивачці. В Тайланді він має іншу сім`ю та дітей, діти [PERSON] та [PERSON] батька не пам`ятають. Також пояснила, що молодшого онука [PERSON] треба лікувати, але отримати дозвіл на лікування від батька змоги не мають. Також, судом було допитано свідка [PERSON] , який пояснив, що він брат позивачки [PERSON] , її колишній чоловік [PERSON] постійно має фінансові проблеми, з дітьми не спілкується та не допомагає позивачці. Де наразі перебуває відповідач він не знає, останній раз спілкувались дуже давно. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Статтею 3 СК України передбачено, що дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За приписами ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При цьому, при вирішенні судом питання про позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька до дітей, бажання спілкуватись і брати участь в їх вихованні. Відповідно до Висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] , №17.02./01-27/769 від 21.10.2022 року, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району прийшов до висновку, беручи до уваги, що гр. [PERSON] не в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, права і інтереси яких повинні бути захищені у встановленому законом порядку, та з метою захисту прав та інтересів дітей, орган опіки та піклування дійшов висновку вважати за можливе позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. За таких обставин суд вважає встановленим, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved