Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, в якому просить визнати за [PERSON] , вцілому право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2016 за №77168165, за померлим [INFO] [PERSON] . У позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог позивач посилається на те, що вона є дочкою та спадкоємицею за заповітом померлого [INFO] батька [PERSON] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Родинні зв`язки доводяться свідоцтвом про народження [NUMBER] від 15.09.2020 та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 23.02.1985 - [PERSON] . Батько позивачки [PERSON] був одружений з [PERSON] , свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 03.05.1980. [INFO] - [PERSON] помер, що доводиться свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 03.04.2020. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт від 06.09.2018 за реєстровим №118/07-05, посвідчений секретарем Сюртівської сільської ради Неце А.Т. Вказаним заповітом батько позивачки [PERSON] все належне йому майно заповів позивачці [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] , позивач звернулась із заявою до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хвасти М.М., на підставі якої було заведено спадкову справу №30/2020 за померлим [INFO] [PERSON] . Заяви від інших спадкоємців про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] приватному нотаріусу Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. не подавались, оскільки родичів першого ступеня спорідненості, окрім відповідача, більше немає. Тобто відповідач [PERSON] , [INFO] , не є спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки хоча фактично доводиться йому дружиною, однак спадщину за ним не приймала, так як не проживала з ним на день смерті і не подавала відповідну заяву про прийняття спадщини. Після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач звернулась до приватного нотаріуса про видачу їй свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом на належний померлому житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . У відповідь на звернення нотаріус Хваста М.М. надала письмову відповідь від 17.11.2020 №90/02-М про неможливість видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом на зазначений вищежитловий будинок вцілому, оскільки дружина померлого власника [PERSON] - [PERSON] має право на видачу їй свідоцтва про право на часту у спільному майні подружжя, так як реєстрація права власності на нього (на житловий будинок) в реєстрі речових прав на нерухоме майно відбулося лише 27.12.2016 році за індексним номером: 77168165, номер запису про право власності 18338066, тобто після укладення шлюбу з відповідачем по справі [PERSON] . Як слідує з відповіді нотаріуса згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00028058299, отриманого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. від 06.10.2020, між [PERSON] та відповідачкою по справі - гр. [PERSON] , 30.06.1994 було укладено шлюб, відомостей про розірвання якого відсутні. При цьому, як вказує позивач, їй не було відомо про другу дружину батька, у той час як мати позивачки - [PERSON] померла [INFO] . Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.03.2013 №753/02-30, яка видана [PERSON] Сюртівською сільською радою Ужгородського району, підтверджується факт того, що зареєстрованими у житловому будинку за адресою [ADDRESS] були та проживали: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тобто [PERSON] у будинку не проживала. Як стверджує позивач, житловий будинок що є предметом спору та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , був збудований за період шлюбу батьком та мамою позивачки - [PERSON] ще до її смерті. Згідно з випискою з погосподарської книги, виданої 16 грудня 2021 року за №1085/02-28, підтверджується факт того, що станом, на 1991 рік за [PERSON] у по господарському обліку дійсно закріплений будинок 1974 року побудови, особовий рахунок № [NUMBER] , сторінка [NUMBER] , книга № [NUMBER] , житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а тому [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу [PERSON] ) не має права на частку в даному житловому будинку, оскільки уклала шлюб з батьком позивача після створення ним даного майна (побудови будинку). Також факт будівництва житлового будинку за адресою [ADDRESS] до укладення шлюбу з [PERSON] підтверджується будівельним паспортом та дозволом на будівництво індивідуального житлового будинку, які були видані у 1973 році. Позивач посилається на те, що розташований за адресою [ADDRESS] , був збудований 1974 році, а реєстрація права власності на такий в реєстрі речових прав на нерухоме майно відбулося 27.12.2016 за індексним номером: 77168165, номер запису про право власності 18338066, тобто після укладення шлюбу [PERSON] з відповідачем по справі [PERSON] . Отже, спірний будинок був побудований в 1974 році, тобто був набутий батьком [PERSON] , під час шлюбу (в шлюбі) з покійною [PERSON] (марір`ю позивачки), але право власності на нього було оформлено лише 27.12.2016. Позивач, будучи спадкоємцем померлого [PERSON] , не може оформити спадщину на житловий будинок, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 15.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.09.2022 прийнято заяву позивача про зміну предмету позову та закрито підготовче провадження у справі з її призначенням до судового розгляду. Позивач в судове засідання на визначену судом дату та час не з`явилася, натомість представником позивача адвокатом Бойко Б.Б. через канцелярію суду подано заяву, в якій просить провести судовий розгляд справи без участі сторони позивача, проти заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідач в судове засідання на визначену судом дату та час не з`явилася, повідомлялася судом належним чином, , причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористалася і позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.04.2020 Сюртівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 06. Як вбачається із копії заповіту від 06.09.2018, посвідченого секретарем Сюртівської сільської ради Ужгородського району Неце А.Т., [PERSON] народжений 02.07.1936 та зареєстрований в [ADDRESS] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, що все його майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті на що за законом має право, заповів доньці [PERSON] , [INFO] . З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що спадкову справу зареєстровано за № 66449069, спадкодавець - [PERSON] , витяг сформовано приватним нотаріусом Хваста Мар`яною Михайлівною. Як вбачається з довідки, виданої 17.11.2020 приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. на усне звернення позивача, нотаріусом повідомлено, що 22.09.2020 приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М., на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину було заведено спадкову справу №30/2020 за померлим [INFO] [PERSON] , який залишив заповіт, посвідчений 06.09.2018 року Сюртівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, за №118/07-05. Згідно з довідкою, виданою 02.09.2020 Сюртівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області №800/02-28, на день смерті [PERSON] у житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] разом із ним були зареєстровані та проживали: донька - [PERSON] , 1963 року народження, внучка - [PERSON] , 1985 року народження, внук - [PERSON] , 1986 року народження, правнук - [PERSON] , 2009 року народження, правнук - [PERSON] , 2018 року народження та правнучка - [PERSON] , 2003 року народження. Заяви від інших спадкоємців про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] нотаріусу не подавалися. Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00028058299, отриманого 06.10.2020нотаріусом Хваста М.М. 30.06.1994 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, відомостей про розірвання якого не має. У зв`язку з наведеним, нотаріус повідомила про неможливість видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок вцілому, оскільки [PERSON] має право на видачу їй свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Статями 1216, 1217, 1220 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як уже зазначалось батько позивача [PERSON] - [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, що все його майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті на що за законом має право, заповів доньці [PERSON] , [INFO] , що стверджується заповітом 06.09.2018, посвідченим секретарем Сюртівської сільської ради Ужгородського району Неце А.Т. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. На виконання вказаних вимог позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. , що стало підставою реєстрації спадкової справи №66449069 від 22.09.2020, спадкодавець [PERSON] . Заяви від інших спадкоємців про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] нотаріусу не подавалися, що підтверджується довідкою, виданою 17.11.2020 приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. На підставі ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Відповідно до ч. 1 та п.1 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження У зв`язку з відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на майно, зокрема житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вцілому з підстав наявності у відповідача [PERSON] права на видачу їй свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя, позивач звернулась до суду з відповідними вимогами. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачем, окрім прийняття нею спадщини в судовому порядку, неможливо. За положеннями ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно з ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Право власності підлягає захисту від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, зокрема власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. В розумінні ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За загальним правилом, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України). Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 3\~ст. 397 ЦК України\~фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Тобто, закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі. Суд, при вирішенні справи враховує, що стороною відповідача не надано у справі жодних доказів або заперечень щодо вимог позивача, тобто не виконано вимоги ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved