Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] , звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКП ДНІПРОСТАЛЬ», у якому просить стягнути грошові кошти у розмірі 33599,44 грн., як збережені без належних правових актів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.2020 між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ВКП ДНІПРОСТАЛЬ» через мережу інтернет, шляхом листування за допомогою месенджера «Вайбер», було узгодження придбання товару на таких умовах: відповідач мав поставити (передати) товар власним транспортом не пізніше 05.11.2020 за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Інститутська, буд. 14. Відповідач 29.10.2020 надіслав видаткову накладну від 29.10.2020 №ДС-0002130 на загальну суму 33599,44 грн., яку позивач оплатив на рахунок відповідача. У зв`язку з тим, що товар так і не був поставлений, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2021 цивільну справу передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.09.2021 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 27.10.2020 між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ВКП ДНІПРОСТАЛЬ» через мережу інтернет, шляхом листування за допомогою месенджера «Вайбер», було узгодження придбання товару на таких умовах: відповідач мав поставити (передати) товар власним транспортом не пізніше 05.11.2020 за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Інститутська, буд. 14. Згідно видаткової накладної від 29.10.2020 №ДС-0002130 відповідач повинен був поставити товар: трубу 100х100х6 кількістю 29 м., трубу 100х100х5 кількістю 29 м., трубу 50х50х6 кількістю 54 м., кутник 100х100х6 кількістю 16 м. та кутник 90х90х6 кількістю 16 м. на загальну суму 33599,44 грн. 29.10.2020 позивач вніс на банківський рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 33599,44 грн., про що свідчить квитанція від 29.10.2020 №66452693. У зв`язку з тим, що товар не був поставлений, 26.01.2021 позивач надіслав на адресу відповідача письмову вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 33599,44 грн., яка 02.02.2021 була вручена відповідачеві відповідно до інформації, розміщеної у розділі «Трекінг відправлень» Укрпошта. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його (ч. 1 ст. 698 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Частиною 1 статті 665 ЦК України визначено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно ч. 2 ст. 963 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав суду доказів того, що він на виконання укладеного між сторонами договору купівлі-продажу поставив позивачу товар, як і не надав суду доказів того, що він повернув позивачу сплачені ним грошові кошти у розмірі 33599,44 грн. у рахунок попередньої оплати за придбаний товар. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн. відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач при поданні позову судовий збір не сплачував відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір.

Outcome: approved