Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Крічфалушій Л.І. звернулась в суд з позовом до відповідача Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний\~нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що житловий будинок [ADDRESS] є колишнім колгоспним двором, членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] [INFO] померла її мати [PERSON] , яка за життя склала заповіт, яким все своє майно, заповіла [PERSON] . Позивач спадщину прийняла, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд [ADDRESS] , приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю документів що посвідчують право власності та/або реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на ім`я померлої [PERSON] . А тому позивач просить визнати за нею право власності на ј частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] загальною площею 38,6 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.2022 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 03.11.2022 постановленою в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Крічфалушій Л.І. не з`явились, проте адвокат Крічфалушій Л.І. подала заяву про розгляд справи за відсутності її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідач Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду із заявою про розгляд справи без участі представника сільської ради за наявними у ній матеріалами. При вирішення спору покладаються на думку суду. Третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 30.11.1986 Виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області, на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №316 від 29.11.1986 «Про оформлення права власності на жилі будинки», цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Драганівка, Драганівської сільської Ради народних депутатів по [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Як вбачається з виписки із погосподарської книги №4-87 від 12.03.2021 виданої Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, в колгоспну дворі в селі Драганівка Тернопільського району по вул. 8- березня, №4 станом на 01.07.1990 членами колгоспного двору були: голова колгоспного двору [PERSON] , померла [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; зять [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Інформаційної довідки №26 про технічний стан нерухомого майна від 19.01.2021 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро, будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . 02.03.2010 секретарем Драганівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Романюк Л.М., посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №12 заповіт згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все належне їй майно на день її смерті де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право заповідає [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] в с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) 11.06.2020. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. №60/02-31 від 21.04.2021, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки спадкоємцем не пред`явлено документів, які підтверджують належність майна померлій. Окрім цього, з постанови також вбачається, що відповідно матеріалів спадкової справи №212/2019, спадкоємцем за заповітом та законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] є дочка спадкодавця [PERSON] , яка спадщину прийняла. Син спадкодавця [PERSON] , відмовився від прийняття обов`язкової частки у спадщині, про що подав відповідну заяву. Інших, спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Згідно технічного паспорта на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який виготовлений 15.01.2021 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] , будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 38,6 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м. по [ADDRESS] побудований до 1939 року. Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК У PCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Згідно ч. 1 ст.\~120\~ЦК\~УРСР в редакції 1963 колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст.\~123\~цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Враховуючи вищенаведене житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав кожному з членів колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , в рівних частках по 1/4 частці. У п.13 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24.06.1983\~№4\~«Про практику\~розгляду судами\~України справ\~про спадкування» роз`яснено, що правила ст.\~563\~ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну померлій відповідну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу вимог ч.1 ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно на день її смерті де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право заповідає [PERSON] . За змістом ч. ч. 1, 2 ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1\~ст. 1269 ЦК України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підпунктом 4.18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено,\~що позивач\~прийняла спадщину\~за заповітом\~після смерті\~ [PERSON] ,\~як така,\~що постійно\~проживала з\~ [PERSON] на\~день смерті, однак позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, як і підтвердити своє право власності на успадковане нерухоме майно, зокрема на ј житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстанолючих документів на вказаний житловий будинок. За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Згідно із ч. 1 ст.\~182\~ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966,\~погодженої заступником\~Голови Верховного\~суду Української\~РСР 15.01.1966,\~яка була\~чинною набуття\~сторонами по\~справі та\~спадкодавцем у\~власність майна\~колгоспного двору,\~передбачено процедуру\~отримання правовстановлюючого\~свідоцтва на\~право власності.\~Зокрема,\~у разі\~будівництва будинку\~на колгоспній\~землі,\~розташованій у\~смузі міста\~або селища\~міського типу,\~виконком місцевої\~Ради депутатів\~трудящих,\~на підставі\~витягу з\~рішення загальних\~зборів колгоспників\~або довідки\~правління колгоспу\~про надання\~земельної ділянки\~для будівництва,\~дозволу виконкому\~на будівництво\~та акту\~про закінчення\~будівництва і\~введення в\~експлуатацію будинку,\~разом з\~затвердженням цього\~акту вирішує\~питання про\~оформлення права\~власності і\~видачу свідоцтва\~про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. [PERSON] , померла [INFO] отримувала свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , видане виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області 30.11.1986 та записано в реєстрову книгу №\~1 за реєстровим № 2, що слідує з копії цього документу. Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що спадкові права позивача [PERSON] , як спадкоємця майна померлого члена колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved