Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом\~до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Міської ради м. Кропивницького про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що за час спільного проживання з відповідачкою у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] забрала сина та батько не має змоги з ним бачитись, спілкуватись, тому неодноразово звертався до відповідачки з проханням вирішити дане питання мирним шляхом, але вона категорично проти. Вважає, що в інтересах сина проживати саме з батьком, так як син більш прив`язаний до нього. Позивач працює і отримує заробітну плату, тому може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Протягом усього часу син постійно вказує на своє бажання жити разом з батьком. Тому позивач був змушений звернутись до суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2022 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито підготовче провадження по справі та призначено справу до підготовчого розгляду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2022 року суддею Варакіною Н.Б. витребувано у органу опіки та піклування Міської ради м. Кропивницького письмовий висновок щодо місця проживання [PERSON] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2022 року суддею Варакіною Н.Б. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Бойко З.С. надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги підтримують, позов просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] народився спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження державний реєстраційний номер: [NUMBER] від 08.09.2017 року (а.с.6-7). Син проживає разом з відповідачем та батько не має змоги з ним бачитись та спілкуватись. Згідно довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР», [PERSON] , [INFO] , на диспансерному обліку не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с. 8). Відповідно характеристики з місця проживання від 27.06.2022 року, виданою головою правління ЖБК № 28, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 28 січня 2011 року, за роки проживання за вказаною адресою проявив себе виключно з позитивного боку: працьовитий, товариський і ввічливий. У побуті характеризується як хороший сім`янин, чуйний і турботливий батько, доброзичливий сусід, активний учасник зборів власників житла та колективних робіт з благоустрою будинку та прибудинкової території. За період проживання скарг і нарікань з боку сусідів не надходило, в стані алкогольного сп`яніння помічений не був, громадський порядок не порушував (а.с. 9). Позивач працює і отримує заробітну плату, тому може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141\~СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За правилами ч. 1ст. 160\~СК України місце\~проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160\~СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 171 СК України\~регламентовано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За правилами ч. 1 та ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно ст.\~180\~Сімейного Кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.181, ст. 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України, передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.182\~СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). При ухваленні рішення судом встановлені обставини, досліджені письмові докази у їх сукупності та співставленні, а також зроблені висновки відносно того, що позивач є працюючим, має постійний дохід, характеризуються лише з позитивної сторони, житлові умови є належними для проживання та виховання дитини, син бажає проживати з батьком. Таким чином, проживання [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем відповідає його інтересам, оскільки батько має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини. За даних обставин, суд вважає, що з метою якнайкращого забезпечення прав та інтересів дитини, визначити\~місце проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] . В порядку ст.141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача на користь держави.\~\~ На підставі\~ст.ст.\~161,171 СК України,

Outcome: approved