Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

Представник ТОВ «Будинок Комфорту» (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) заборгованість за договором оренди майна з правом викупу № 1144200204015 (далі за текстом Договір) від 04.02.2020 в сумі 59022,00 грн та понесені судові витрати в сумі 2481,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 04.02.2020 між сторонами був укладений договір оренди майна з правом викупу № 1144200204015, відповідно до умов якого, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове володіння та користування майно визначене у договорі, з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від орендодавця до орендаря на умовах передбачених договором. Відповідно до п. 5.1 договору сплата орендної плати здійснюється орендарем щомісячно відповідно до графіку платежів, узгодженого сторонами у договорі. Згідно з п. 7.2 договору викуп об`єкта оренди після закінчення строку оренди відповідно до п. 4.1 цього договору здійснюється за умови належної сплати всіх орендних платежів. Відповідно до додатку № 1 від 04.02.2020 до договору оренди, встановлено дані щодо об`єкта оренди, його вартість, строк оренди, розмір щомісячного платежу. Пунктом № 1 додатку № 1 встановлено, що загальна вартість об`єкта оренди «LCDtvSamsung UE55NU7090UXUA» становить 32790,00 грн, строк оренди складає 12 місяців, щомісячний платіж становить 3279,00 грн з урахуванням авансового платежу. На виконання умов договору орендарем було передано об`єкт оренди «LCDtvSamsung UE55NU7090UXUA», що підтверджується актом приймання-передачі товару № 1144200204015 від 04.02.2020. Орендар свої зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування майном не виконує, внаслідок чого орендна плата останнім не здійснювалась, тому виникла заборгованість в сумі 59022,00 грн. Ухвалою суду від 12.07.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач відзив на позов не надала. Позивач та його представник у судове засідання з розгляду даної справи не прибули. Згідно з наявною в матеріалах справи заявою позивач на задоволенні позову наполягає, просить розглянути справу за відсутності свого представника. Відповідач у судові засідання з розгляду даної справи не прибула, про причини такої неявки суд не повідомила. Жодних клопотань та заяв від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до наданого Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України повідомлення за наявною в ДМС інформацією місце проживання [PERSON] , [INFO] значиться за адресою: [ADDRESS] . Судова кореспонденція, зокрема судові повістки, надіслана рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачу на вказану адресу, повернулась з відміткою «Укрпошти» про неможливість вручення адресату «адресат відсутній за вказаною адресою». Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, судом також повідомлено відповідача про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 (справа №911/3142/19) направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 (справа №913/879/17), від 21.05.2020 (справа №10/249-10/19), від 15.06.2020 (справа №24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи (шляхом надіслання на адресу місця реєстрації повідомлення рекомендованого листа та оголошення через сайт судової влади), суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд висновує, що відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.02.2020 між ТОВ «Будинок Комфорту» та [PERSON] був укладений договір оренди майна з правом викупу № 1144200204015, відповідно до умов якого, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове володіння та користування майно визначене у договорі, з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від орендодавця до орендаря на умовах передбачених договором. Відповідно до п. 5.1 договору сплата орендної плати здійснюється орендарем щомісячно відповідно до графіку платежів, узгодженого сторонами у договорі. Згідно з п. 7.2 договору викуп об`єкта оренди після закінчення строку оренди відповідно до п. 4.1 цього договору здійснюється за умови належної сплати всіх орендних платежів. Відповідно до додатку № 1 від 04.02.2020 до договору оренди, встановлено дані щодо об`єкту оренди, його вартість, строк оренди, розмір щомісячного платежу. Пунктом № 1 додатку № 1 встановлено, що загальна вартість об`єкту оренди «LCDtvSamsung UE55NU7090UXUA» становить 32790,00 грн, строк оренди складає 12 місяців, щомісячний платіж становить 3279,00 грн з урахуванням авансового платежу. ТОВ «Будинок Комфорту» свої зобов`язання виконав, вказане майно передав у тимчасове користування відповідачу, що підтверджується актом приймання-передачі товару № 1144200204015 від 04.02.2020. Однак відповідач всупереч умовам договору оренди, свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого орендна плата не здійснювалась взагалі. Відповідно до п. 8.5 договору оренди майна від 04.02.2020 у разі не здійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору, орендар має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, повідомивши орендаря за 15 календарних днів до фактичної дати такого розірвання. У такому разі орендар зобов`язається сплатити вже нараховану орендну плату додатково сплативши штраф у розмірі 50 % від загальної суми прострочених орендних платежів за цим договором. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. За змістом статей 12, 15, 16, 20 ЦК України особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Згідно зі статтями 319, 321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). У відповідності до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦПК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою ст. 764 ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 цієї статті встановлено, що виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 705 ЦК України передбачено, що за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару. Покупець стає власником товару, переданого йому за договором найму-продажу, з моменту оплати товару, якщо інше не встановлено договором. Положення ч. 1 ст. 759 ЦК України визначають, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Питання плати за найм (оренду) майна врегульовані положеннями статті 762 ЦК України, відповідно до яких: за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком заборгованості за договором оренди майна з правом викупу, орендар [PERSON] жодного разу не оплатила щомісячний платіж, розмір заборгованості становить 59022,00 грн. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю. У зв`язку із задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved