Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на користь [PERSON] (код платника податків [NUMBER] ): з Відповідача 1 - [PERSON] - 69 171 (шістдесят дев`ять тисяч сто сімдесят одна) грн. 10 коп. з яких: матеріальна шкода - 43 263 (сорок три тисячі двісті шістдесят три) грн. 10 коп. моральна шкода - 10 000 (десять тисяч) грн. витрати на правову допомогу - 15 000 ( п`ятнадцять тисяч) грн. витрати по сплаті судового збору - 908 (дев`ятсот вісім гривень) гривень. з Відповідача 2 - ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВОЇ КОМПАНІЇ ВУСО (Код ЄДРПОУ31650052) на користь [PERSON] (код платника податків [NUMBER] ) 4510 (чотири тисячі п`ятсот десять ) грн. 31 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що є власником квартири, яка знаходиться за адресою: квартира [ADDRESS] , що підтверджується відповідним витягом з реєстру. 15 січня 2021 року квартиру позивача було залито. Даний факт був встановлений Актом про залиття квартири [ADDRESS] , від 15 січня 2021 року, який затверджений в.о. Директора ТОВ "Управління Комфорту". Згідно із Актом про залиття, причиною залиття квартири [ADDRESS] є протікання води труб централізованого опалення в квартирі [ADDRESS] , чим позивачу завдано збитки. Квартира [ADDRESS] , на праві приватної власності належить Відповідачу 1 - [PERSON] , що підтверджується відповідним витягом з реєстру. На підставі укладеного договору між позивачем і в особі директора М.В. Порохнюк ТОВ "Агенство Експертної Оцінки України", сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 129/20 від 21 лютого 2020 року (далі - Агенство), Агенством проведено незалежну оцінку вартості майнових збитків завданих внаслідок залиття квартири [ADDRESS] з метою визначення ринкової вартості відновлювального ремонту для відшкодування матеріальних збитків на його проведення. Згідно із Висновком Агенства, вартість майнового збитку, завданого майну, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить: 50 263 (п`ятдесят тисяч двісті шістдесят три ) грн. 10 коп. (Дата оцінки 02 березня 2021 року; Дата складання звіту 05 березня 2021 року). Відповідно до Акту надання послуг між позивачем і ТОВ "Агенство Експертної Оцінки України" вартість послуги з визначення вартості майнового збитку, завданого майну за адресою: [ADDRESS] , після її залиття (потопу) склала 3000 (три тисячі) гривень. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у відповідача 2 - Страхова компанії «ВУСО», якою сплачено частину суми на відшкодування збитків в розмірі 5 489 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. Згідно наданої інформації відповідачем 1, відповідно до пункту 8.1. Договору страхування цивільної відповідальності між відповідачем 1 та відповідачем 2, сума страхового відшкодування третім особам. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.03.2021 року (суддя Усатов Д.Д.) відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 09.07.2021 року. 30.06.2021 року до суду від представника першого відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на неналежність та недопустимість наданого позивачем звіту про оцінку майна. 09.07.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній заперечив проти доводів представника першого відповідача та просив суд відзив першого відповідача не брати до уваги, позов задовольнити. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. № 580 від 08.10.2021 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/4063/21 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021 року вказану цивільну справу передано на розгляд судді Янченку А.В. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.10.2021 року (суддя Янченко А.В.) прийнято справу до свого провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.11.2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. 21.11.2022 року представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримала повністю. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлений належним чином. Другий відповідач відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач є власником є власником квартири, яка знаходиться за адресою: квартира [ADDRESS] , що підтверджується відповідним витягом з реєстру. 15 січня 2021 року квартиру позивача було залито. Даний факт був встановлений Актом про залиття квартири [ADDRESS] , від 15 січня 2021 року, який затверджений в.о. Директора ТОВ "Управління Комфорту". Згідно із Актом про залиття, причиною залиття квартири [ADDRESS] є протікання води труб централізованого опалення в квартирі [ADDRESS] , чим позивачу завдано збитки. Квартира [ADDRESS] , на праві приватної власності належить Відповідачу 1 - [PERSON] , що підтверджується відповідним витягом з реєстру. На підставі укладеного договору між позивачем і в особі директора М.В. Порохнюк ТОВ "Агенство Експертної Оцінки України", сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 129/20 від 21 лютого 2020 року (далі - Агенство), Агенством проведено незалежну оцінку вартості майнових збитків завданих внаслідок залиття квартири [ADDRESS] з метою визначення ринкової вартості відновлювального ремонту для відшкодування матеріальних збитків на його проведення. Згідно із Висновком Агенства, вартість майнового збитку, завданого майну, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить: 50 263 (п`ятдесят тисяч двісті шістдесят три ) грн. 10 коп. (Дата оцінки 02 березня 2021 року; Дата складання звіту 05 березня 2021 року). Будь-яких доказів на спростування висновку про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку заподіяного квартирі стороною відповідача суду не надано. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З цього випливає, що обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідачем не надано жодного доказу на спростування наданого позивачем звіту про оцінку завданих збитків та відсутності вини у залитті квартири [PERSON] . Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача 1, а розмір завданих залиттям квартири збитків становить - 69 171 (шістдесят дев`ять тисяч сто сімдесят одна) грн. 10 коп., які підлягають стягненню з відповідача 1 та 4510 (чотири тисячі п`ятсот десять ) грн. 31 коп., які підлягають стягненню з відповідача 2 на користь [PERSON] . За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі « Гарсія Руїз проти Іспанії », від 22 лютого 2007 року в справі « Красуля проти Росії », від 5 травня 2011 року в справі « Ільяді проти Росії », від 28 жовтня 2010 року в справі « Трофимчук проти України », від 09 грудня 1994 року в справі « Хіро Балані проти Іспанії », від 01 липня 2003 року в справі « Суомінен проти Фінляндії », від 07 червня 2008 року в справі « Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом подати до суду відзив на позовну заяву та спростувати доводи позивача не скористався, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завдані внаслідок затоплення квартири підлягає задоволенню. При цьому, оскільки другим відповідачем виплачено позивачу 5 489,69 грн, а розмір страхового відшкодування становить 10 000 грн, то другий відповідач зобов`язаний сплатити позивачу несплачену різницю (10 000 грн - 5 489,69 грн). Таким чином, другий відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 4 510,31 грн, а перший відповідач - 69 171,10 грн (73 681,41 грн - 4 510,31 грн). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, як, зокрема, розподіл між сторонами судових витрат (ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Також ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на стягнення компенсації моральної шкоди. Оскільки залиття квартири супроводжувалося значними психічними переживаннями, незручностями та додатковими часовими та матеріальними затратами, суд погоджується з доводами позивача, що їй було завдано моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. В ухвалі від 13 листопада 2019 року у справі № 216/3521/16-ц колегія КЦС ВС зазначила наступне. Очевидно, що різний підхід до стягнення збитків та компенсації моральної шкоди і, відповідно, різні умови для застосування статей ЦК України (зокрема, 22 і 23), не можуть розглядатися в контексті динамічного розвитку судової практики і забезпечити розумну передбачуваність судових рішень. Колегія суддів вважає, що компенсація моральної шкоди за порушення цивільно-правового договору може бути стягнута на підставі ст. 23 ЦК України навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено і таких вказівок не містять норми ЦК України чи іншого закону, що регулюють відповідний вид договору. Велика Палата Верховного суду у постанові від 1 вересня 2020 року, розглянувши справу № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19), зробила висновок щодо застосування норм права: «Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства». Враховуючи викладене, суд вбачає підстави для відшкодування позивачу першим відповідачем моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, пов`язані із проведенням експертизи (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову (ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України). Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. З огляду на наведені норми, а також враховуючи вимоги ст. 137, ст. 141 ЦПК України, докази понесення судових витрат, надані стороною позивача, суд вважає обґрунтованим стягнення з першого відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., які підтверджуються долученим до позову договором про надання правової допомоги № 09/02 від 09.02.2021 року та актом виконання наданих послуг правової допомоги від 22.03.2021 року. Суд,

Outcome: approved