Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

12.11.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 29.09.2015 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У листопаді 2016 року позивач дізналася, що вагітна та повідомила про це відповідача. У грудні 2016 року відповідач поїхав до м.Олевськ на заробітки і позивач його більше не бачила. Відповідач обіцяв приїхати на Новий Рік, однак не приїхав і змінив номер телефону. Зазначає, що всю вагітність проходила самостійно, жодного разу відповідач не телефонував і не цікавився станом здоров`я позивача. [INFO] народився син [PERSON] , однак після народження дитини нічого не змінилося, відповідач не виходив на зв`язок, номер його телефону був змінений. 21.09.2017 року рішенням Корольовського районного суду м.Житомира шлюб між сторонами було розірвано. Також зазначає, що усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини несе самостійно. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості у його долі, не цікавиться успіхами дитини, станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Відповідач не виконує обов`язків, покладених законом на батьків, не бере педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина ніколи не питала про батька та не цікавилася про його існування. Крім того, зазначає, що син потребує медичного обстеження у лікаря, але відповідач добровільної згоди не надає, чим порушує право дитини на отримання медичної допомоги, яка гарантована Конституцією України. Дитина знаходиться на обліку у лікаря педіатра і згідно довідки дитиною займається мати. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводилися регулярні амбулаторні огляди, тобто нагляд за станом здоров`я дитини з моменту її народження здійснює позивач, а відповідач у цій сфері життя дитини участі не приймав. Дитина є вихованцем молодшої групи ЖДНЗ №33 і згідно інформації, яка надана ЖДНЗ №33, активну участь у житті та вихованні дитини приймає тільки позивач, бабуся та дядько. Позивач систематично відвідує батьківські збори, вчасно розраховується за харчування та бере до уваги рекомендації педагогічних працівників закладу. Батько у дошкільному закладі ніколи не з`являвся, батьківськи збори жодного разу не відвідував, навчанням та станом здоров`я сина не цікавився. Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов`язків позивач не чинила. Відповідач не звертався до органу опіки та піклування і не подавав заяв до служби у справах дітей за місцем проживання дитини про призначення днів та годин зустрічей з сином. Враховуючи вищевикладене просить позов задовольнити. 12.11.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.12-13). 16.11.2021 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.14). 29.11.2021 на виконання вимог ухвали суду від 16.11.2021 представником позивача подано заяву про усунення недоліків (а.с.16-17). 14.12.2021 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.23). 31.03.2022 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до судового розгляду справи по суті (а.с.45а). У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, згідно поданої через канцелярію суду заяви просять розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с.60). Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 14.12.2021 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялася за місцем проживання відповідача (а.с.35-36, 41-42, 50-51, 63-64, 75-78, 79-80). Крім того, відповідача повідомлено про дату час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.38-39, 46-47, 58-59, 69-70, 73-74). У судові засідання 28.01.2022, 31.03.2022, 05.08.2022, 06.09.2022, 05.10.2022, 18.11.2022 відповідач не з`явився. Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, згідно поданої через канцелярію суду заяви просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.81). Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідач по справі є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.09.2017Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.7). Згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 21.09.2017 шлюб між громадянами України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 29.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2213, розірвано (а.с.8). Дитина проживає з матір`ю, яка звертається за медичною допомогою з приводу захворювань і профілактичних щеплень, що підтверджується довідкою лікаря педіатра [PERSON] від 01.07.2021 (а.с.9-10). З інформації, наданої Житомирським дошкільним навчальним закладом №33 №56 від 30.04.2021, вбачається, що [PERSON] є вихованцем молодшої групи ЖДНЗ №33. Відвідує дошкільний заклад з 23.08.2019 року і має охайний вигляд. Активну участь у житті та вихованні дитини приймає мати, бабуся та дядько. [PERSON] у дошкільному закладі не з`являвся, батьківських зборів жодного разу не відвідував, навчанням та станом здоров`я сина не цікавився (а.с.11). Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав відповідача (а.с.82), який затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №935 від 02.11.2022 року, виходячи з інтересів дитини виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до положень ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи викладене, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , а також те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує дитину харчуванням, медичним доглядом, лікуванням; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, суд приходить до висновку, що позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню.

Outcome: approved