Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Позивач 19.08.2021 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що концерн «МТМ» здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення цокольного поверху літ.А-9, загальною площею 250,5 кв.м., розташоване у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Об`єкт теплопостачання належить на праві власності відповідачу на підставі договору дарування від 09.10.2009 р. Відповідач користується послугами постачання теплової енергії в гарячій воді, які надає Концерн «МТМ», та зобов`язана своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а в даному випадку за послуги централізованого опалення. Нежитлове приміщення, яке займає відповідач, розташоване у багатоквартирному житловому будинку, відповідне обладнання якого приєднане до внутрішньобудинкових систем та, відповідно, є споживачем послуг і суб`єктом у сфері житлово-комунальних послуг. З урахуванням вимог ЦК України, ГК України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, концерн «МТМ» надіслав відповідачу договір № 345277 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.09.2020 р. Проте, вищезазначений договір повернувся на адресу позивача з довідкою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Посилаючись на ст.ст.3, 6, 203, 208, 626, 627, 322, 628, 638, 642, 643, 649 ЦК України, Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р., наказ Мінбуду від 22.11.2005 р. № 4 «Про затвердження порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання», зі змінами внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 06.11.2007 р. № 169, позивач просить визнати договір № 345277 від 01.09.2020 р. «Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води» між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] укладеним, стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою від 06.09.2021 р. було відкрито провадження і призначено підготовче судове засідання на 25.10.2021 р. 25.10.2021 р. підготовче судове засідання відкладено на 26.11.2021 р. на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 26.11.2021 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 22.02.2022 р. 22.02.2022 р. розгляд справи відкладено на 21.04.2022 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. 21.04.2022 р. розгляд справи відкладено на 13.06.2022 р., а 13.06.2022 р. на 07.09.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 07.09.2022 р. розгляд справи відкладено на 13.10.2022 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. 13.10.2022 р. розгляд справи відкладено на 22.11.2022 р. на підставі наказу № 16 від 10.10.2022 р. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом з наданих позивачем письмових доказів, Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, предметом діяльності якого, відповідно до п. 2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року № 99 р, є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут (а.с.23, 26). На виконання своєї мети Концерн «МТМ» здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді до нежитлового приміщення цокольного поверху літ.А-9, загальною площею 250,5 кв.м., що розташоване у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування від 09.10.2009 р. [PERSON] є власником 47/50 часток згаданого нежитлового приміщення (а.с.10, 11, 12). Нежитлове приміщення, яке займає відповідач, розташоване у багатоквартирному житловому будинку, відповідне обладнання якого приєднане до внутрішньобудинкових систем та, відповідно, є споживачем послуг і суб`єктом у сфері житлово-комунальних послуг. Концерн «МТМ» надіслав відповідачу лист вих. № 1478/09-1 від 22.09.2020 р. (а.с.7) з пропозицією укласти договір № 345277 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.09.2020 р. та один примірник повернути на адресу теплопостачальної організації. Разом з листом відповідачу направлялось 2 примірники договору. Дане поштове відправлення направлялось відповідачу з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте повернулось позивачу із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.8,9). Відповідно до вимог частини першої статті\~901, частини першої статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Ст.ст.7, 8 цього Закону визначають обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, з урахуванням положень якого позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг, а відповідач їх споживачем. Ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Згідно з п.1. ч.2 ст.7 Закону споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, у порядку і випадках, передбачених законом. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному п.2 ч.2 ст.8 Закону підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Типовий договір про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. При укладенні договорів на надання житлово-комунальних послуг сторони не можуть відступати від змісту типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, але мають право конкретизувати його. Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятись від змісту Типового договору. Відповідно до частин першої, шостої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд встановив, що Концерн «Міські теплові мережі»\~є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, який через свої теплові магістралі постачає теплову енергію до будинку, в якому, зокрема, знаходиться належне позивачу нежитлове приміщення, а відповідач, як споживач цих послуг, відмовляється укладати з позивачем договір на їх надання, підготовлений виконавцем на основі типового договору, чим порушує права позивача, і таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України\~шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved