Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В позові вказала, що вона є власником будинку, за адресою: [ADDRESS] . 16. В будинку зареєстрований, але не проживає з 2015 року [PERSON] [INFO] , який житло залишив добровільно. З 11.06.2018 року відповідач відбуває покарання в державній установі «Харківська виправна колонія (№ 43)». Витрат на утримання будинку та сплати за житлово-комунальні послуги не несе, його особисті речі у будинку відсутні. Наявність реєстрації відповідача у належному позивачу житловому будинку змушує позивача нести додаткові витрати на утримання житла, створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Прохає суд: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] , на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування (а.с.7). Згідно довідки Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 11.01.2022р., [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає з квітня 2015р. (а.с.10) Згідно акту вуличного комітету від 10.01.2022р., [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказано адресою фактично не проживає. (а.с.11). Відповідно довідки ДУ «Харківська виправна колонія (№43») від 17.10.2019р., [PERSON] засуджений 02.11.2017р. Деснянським райсудом м. Харкова до 4 років позбавлення волі. Початок строку покарання 27.03.2018р. (а.с.9). Згідно повідомлення начальника ДУ «Харківська виправна колонія (№43)» засуджений [PERSON] 16.03.2022 був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць 10 днів на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.02.2022 та ст.81 КК України. Після звільнення мав намір проживати за адресою [ADDRESS] . Як зазначає позивач, [PERSON] не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має, квартирою він не цікавиться. Наявність реєстрації відповідача у належному позивачу житловому будинку змушує позивача нести додаткові витрати на утримання житла, створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, оскільки відповідач з 2015 року не проживає у будинку, належному позивачці, не користується даним житлом, не з`являється в ньому, хоча перешкод в цьому йому ніхто не чинить, дане житло залишив добровільно, не є його співвласником, не несе жодних витрат по його утриманню, добровільно не знімається з реєстрації в ньому, суд вважає за необхідне задовольнити позов.

Outcome: approved