Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач), у якому просила: - визнати за позивачем право власності на весь житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла матір позивача [PERSON] , а після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки житлового будинку по [ADDRESS] , яку позивач прийняла. Однак, при зверненні до нотаріуса з метою оформлення частки покійної на себе, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що згаданий будинок належав колгоспному двору, а встановити, яка часта належала співвласникам неможливо. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 05.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву, витребувано спадкову справу. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник подав заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. У судове засідання позивач не з`явився, однак у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. 08.09.2022 до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області, звернулася позивач із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2006, що відкрилася після померлої [INFO] матері [PERSON] . Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину [PERSON] відсутні, а сестра позивача відмовилася від спадщини на її користь. Спадкоємицею на підтвердження належності спадкодавцю житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] надано свідоцтво про право власності на житловий будинок (раніше [ADDRESS] ) видане 20.11.1987 виконавчим комітетом Липовецької районної ради народних депутатів та довідку, видану Липовецькою міською радою від 30.11.2021 за вих. №1153. Із вищезазначених документів вбачається, що станом на 15.04.1991 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав до суспільної групи колгоспників і в ньому разом із спадкодавцем проживали члени її сім`ї: донька - позивач. Однак, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що згаданий будинок належав колгоспному двору, а встановити, яка часта належала співвласникам неможливо. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст.\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи визначені у заповіті. В силу\~вимог ч.\~1\~ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її,\~а згідно\~з ч.\~3\~цієї ст.\~спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого\~ст.\~1270\~цього\~Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Крім того, згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, що позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2006, що відкрилася після померлої [INFO] матері [PERSON] . За таким заповітом [PERSON] заповіла позивачу все своє майно. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину [PERSON] відсутні, а сестра позивача відмовилася від спадщини на її користь. Позивач прийняла спадщину матері в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК. Однак, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що згаданий будинок належав колгоспному двору, а встановити, яка часта належала співвласникам неможливо. Згідно з п.п. "а" п. 6 постанови ВСУ право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 1\~ст. 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Судом було встановлено, що згідно зі свідоцтва про право власності на житловий будинок (раніше [ADDRESS] ) нині [ADDRESS] , він належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Із довідки, виданої Липовецькою міською радою від 30.11.2021 за вих. №1153 вбачається, що станом на 15.04.1991 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав до суспільної групи колгоспників і в ньому разом із спадкодавцем проживали члени її сім`ї: донька - позивач. Як визначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Крім того, представник відповідача визнав позов під час судового розгляду. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на весь житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved