Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

АТ «Кредобанк», правонаступником якого по даній справі є ТзОВ «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції», звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 10.05.2018р. відповідач уклав кредитний договір із АТ «Кредобанк» та отримав кредит у розмірі 25000грн. із зобов`язанням повернути грошові кошти разом із процентами згідно умов Договору у строк до 09.11.2022р.; АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором; [PERSON] не виконував свої зобов`язання за Договором, що призвело порушення прав первісного позивача, а тому останній вправі був вимагати повернення кредиту у випадку порушення умов Договору; враховуючи порушення зобов`язання за кредитним договором [PERSON] станом на 23.02.2021р. має заборгованість у сумі 58181,63грн, право вимоги якої перейшло до ТзОВ «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» на підставі договору факторингу, укладеного 25.06.2021р.; відтак правонаступник банківської установи просить стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що 10 травня 2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-110542, згідно з умовами якого АТ «Кредобанк» надало відповідачу кредит у розмірі 25000грн., який він зобов`язувався повертати щомісячними платежами в строк до 09.11.2022р. відповідно до умов кредитного договору. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL-110542 від 10.05.2018 року вбачається, що [PERSON] станом на 23.02.2021 року заборгував банківській установі 58181,63грн, з яких 25000грн. - заборгованість за основним боргом; 28980,93грн заборгованість за простроченими відсотками; 4200,7грн нарахована пеня. Згідно Договору факторингу №250621/1 від 25.06.2021р. АТ «Кредобанк» відступив право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТзОВ «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції». У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як установлено\~судом відповідач\~ [PERSON] \~порушив умови\~договору,\~неналежно виконуючи\~взяті на\~себе зобов`язання.\~Даних про\~належне виконання\~відповідачем умов\~кредитного договору\~суду не\~представлено. Зазначене\~підтверджується наданим\~розрахунком заборгованості\~та рухом\~коштів по\~рахунку. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором, заборгованості за простроченими відсотками, а також пені, нарахованої за неналежне виконання умов договору, що передбачено у поданому позивачем розрахунку виходячи із законодавчих норм; а у зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в розмірі 2270грн. Разом з тим відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу адвоката; частиною 2 ст. 137 ЦПК України\~встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; при цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Як роз`яснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені; до складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. Зважаючи на ту обставину, що позивачем ТзОВ «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» не підтверджено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу в заявленому в позові розмірі 7563грн, а тому вимога сторони позивача про стягнення витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню.

Outcome: partial