Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

В серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування , третя особа ,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в 2011 році помер її батько [PERSON] , якому на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,7738 га надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва .Після смерті [PERSON] , мати позивачки [PERSON] фактично прийняла у спадщину 1/3 частину земельної ділянки площею 2,7738 га , яка складається з 2,6761 га рілі та кормових угідь площею 0,0977 га , надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , але спадкових прав не оформила . За життя в серпні 2012 року мати склала заповіт , яким все своє майно заповідала позивачці. [INFO] мати померла. Після її смерті відкрилася спадщина на майно. Позивач має намір оформити спадщину та успадкувати земельні ділянки. Посилалася на те, що у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухомість, вона позбавлена можливості офіційно у нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину, так як не має необхідних документів для оформлення спадщини. Вказала, що в даний час вона фактично вступила у володіння спадковим майном , так як користується нерухомістю. Просила визнати за нею право власності на 1/3 частку земельної ділянки , що належала матері ,в порядку спадкування за заповітом . У судове засідання представник позивача не з`явилася , подала заяву слухати справу у її відсутність, позов підтримала, просить задовольнити. Представник відповідача Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував , прохав ухвалити рішення на розсуд суду, відзив не подав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував , відзив не подав. Представник третьої особи, Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував . Суд, дослідивши письмові докази по справі , матеріали цивільної справи № 627/915/18, дійшов до наступних висновків. В силу положень\~статті 1216 ЦК України\~спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною першою\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У пункті 23\~постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від 30травня 2008 року №7 «Про судовупрактику усправах проспадкування»\~судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень\~статей 1296-1299 ЦК України\~питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. За змістом пункту 4.9 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті\~1270, статтею\~1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.14, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців необхідно витребувати документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до\~статті 49 Закону України «Про нотаріат»\~на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до змісту статей\~11,\~15ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в\~статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Відповідно до частини 5\~статті 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини 3\~статті 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року в справі № 523/3522/16-ц (провадження № 61-21211св18) зроблено висновок, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Як свідчить ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець ( батько позивача ) [PERSON] помер [INFO] в с.Ходунаївка Краснокутського району Харківської області , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.08.2011 . ( а.с. 19) Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 754113 754112 від 20.06.2003 р. , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,7738 га ( 2,6761 га ріллі та 0,0977 га кормових угідь ) надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Краснокутської селищної ради Богодухівського району ( колишня- Козіївська сільська рада Краснокутського району ) Харківьської області . ( а.с. 25) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та його дружина [PERSON] прийняла 1/3 частину спадщини , оскільки постійно проживала з чоловіком на час відкриття спадщини , відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України , про що свідчить довідка Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 14.03.2017 № 480 ( а.с. 21). Окрім [PERSON] , спадкоємцями майна померлого [PERSON] є його діти : [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину по 1/3 частці кожний , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.04.2020 , посвідченого державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області та зареєстрованого в реєстрі № 176. ( а.с. 23) Крім того , інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 27.07.2021 підтверджується , що власниками по 1/3 частці вище вказаної земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 32) [INFO] [PERSON] померла , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23.02.2014 .( а.с. 18) За життя [PERSON] склала заповіт , посвідчений секретарем Козіївської сільської ради Кранокутського району Харківської області за реєстром № 240 від 15.08.2012, згідно якого все своє майно заповідала дочці [PERSON] . На час смерті [PERSON] була зареєстрована одна в с.Ходунаївка , однак відповідно до акту від 22.03.2020 , складеним депутатом Козіївської сільської ради та двох свідків , з [PERSON] на час смерті проживала з дочкою [PERSON] , яка доглядала за нею та надавала матеріальну допомогу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина , яка складається з 1/3 частки земельної ділянки 2,7738 га ( 2,6761 га ріллі та 0,0977 га кормових угідь ) надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона фактично успадкувала після свого чоловіка [PERSON] , однак не формила спадкових прав. Оголошенням в районній газеті « Промінь» від 22.12.2018 р. підтверджується, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 754112 від 20.06.2003 р. , виданий на ім`я [PERSON] втрачено. Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері .Однак, постановою Краснокутської державної нотаріальної контори від 23.10.2018 , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку . Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 06.03.2019 ( справа № 627/915/18) , за [PERSON] визнано право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,7733 га надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що належала на праві приватної власності матері [PERSON] . Рішення набрало законної сили 15.04.2019 ( а.с. 30-31). Частинами 4, 5 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються\~при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За загальним правилом , спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Оскільки , позивачка успадкувала вище вказану земельну ділянку та майновий пай , що належали матері , тому вона вважається такою , що прийняла спадщину в цілому після смерті матері [PERSON] . В силу положень частини 3\~статті 1268ЦК України\~, [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері , з огляду на що спірне майно, яке складається з 1/3 частки земельної ділянки , входить до спадкової маси, яка залишилась після смерті [PERSON] . Відсутність у [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вказане майно ,в силу вимог частини третьої\~статті 1296 ЦК України\~, не позбавляє її спадкоємців права на спадщину та не може свідчити про те, що [PERSON] не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивачки, так як вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших.

Outcome: approved