Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] , через свою представницю - адвоката Хмельницьку Людмилу Миколаївну, звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.11.2017 між нею та відповідачем укладений шлюб, який зареєстрований Консульством України у місті Дубай (ОАЕ), актовий запис № 19). За час перебування у цьому шлюбі дітей вони не мають. Крім того, позивачка вказує, що зазначений шлюб виявився невдалим, сім`я розпалася остаточно та існує лише формально. Причина розпаду сім`ї полягає у тому, що вона з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. Як зазначено, на даний час їхня сім`я припинила існувати, вони остаточно прийняли рішення щодо припинення спільного проживання, як подружжя, у них різний сімейний бюджет, відсутні спільні права та обов`язки. Сумісне життя та збереження сім`ї стало неможливим, між ними зникло почуття любові та взаємоповаги, вони стали чужими людьми і примирення між ними бути не може. На її думку, їх спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. На підставі викладеного вище, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який укладений 23.11.2017 та зареєстрований Консульством України в місті Дубай (ОАЕ), актовий запис № 19. Ухвалою суду від 08.09.2022 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, хоча повідомлялася судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Між тим, у прохальній частині позовної заяви позивачкою заявлене клопотання про розгляд справи без її участі. Крім того, вона не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча судом повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , який повідомлявся у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Враховуючи думку позивачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, 23.11.2017 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Консульством України в місті Дубай (ОАЕ) складено відповідний актовий запис № 19 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23.11.2017. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Також встановлено, що за час перебування у цьому шлюбі сторони спільних дітей не мають. До того ж, судом не встановлено наявності спору щодо поділу спільного майна між сторонами. Суд враховує позицію позивачки про можливість розірвання шлюбу, оскільки сторони разом не проживають, не мають спільного бюджету, спільне господарство ними не ведеться, намірів зберегти сім`ю не мають. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Вони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин протягом тривалого часу. Відповідач не надав заперечень щодо розірвання шлюбу. Крім того, встановлено, що сторони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між ними неможливе. До того ж, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається і про це жодна із сторін не заявляли. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 10 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною другою статті 112 СК України, визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved