Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 4 вересня 1987 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Руськополянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] повторно виданим Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської обалсті аівденно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 17.06.2022. Позивачка в позовній заяві вказує, що від даного шлюбу неповнолітніх дітей з відповідачем по справі вони, немають. [PERSON] зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що життя з відповідачем не склалось, так як у них різні характери та погляди на життя. Відповідач не цікавився сімєю, не поважав її, як жінку та зловживав спиртними напоями. Під час сварок часто бив. Позивачка, переконана, що подружні стосунки між нею та відповідачем не можуть більше тривати у коханні, злагоді та взаєморозумінні, так як у них різні погляди на життя і відсутнє взаєморозуміння. Вважає, що з наведених обставин їх шлюб носить лише формальний характер і подальше його збереження є недоцільним тому просить суд, шлюб розірвати. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. В позовній заяві вказала, що у зв`язку з її виїздом за межі України, справу просить розглянути у її відсутності про що також надала нотаріально посвідчену заяву від 17.06.2022. Просила позов задовольнити та ненадавати строк для примирення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за №9050001456938 у судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву, не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній письмових доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 04 вересня 1987 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області, за актовим записом №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] повторно виданим 17.06.2022 Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпастької обалсті Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ). Від даного шлюбу дітей у сторін, немає. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що більше десяти років вони не проживають разом та взагалі не спілкуються. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, про що зазначає у позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який будучи обізнаним про наявність у провадженні суду, пред`явленого до нього позову про розірвання шлюбу, не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин та відсутність у сторін неповнолітніх дітей, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 992,4 грн.

Outcome: approved