Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Білоцерківський відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністесртва юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.08.2022 року головним державним виконавцем Білоцерківського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністесртва юстиції (м. Київ) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 69676325. Вказане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни від 17.12.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8203, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором №SAMDN51000137651941 від 06.02.2014 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] в розмірі 14 442,88 грн. Позивач вказує, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушено ст.88 Закону України «Про нотаріат». А тому, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8203, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною від 17 грудня 2021 року, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками у період з 25 жовтня 2021 року по 17 грудня 2021 року, на підставі Договору факторингу №РВ-2021-26/10 від 26 жовтня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», яким відступлено право вимоги за Кредитним договором №SAMDN51000137651941 від 06.02.2014 року; вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 25 жовтня 2022 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 25 жовтня 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни належним чином завірену копію нотаріальної справи, на підставі якої 17.12.2021 року було вчинено виконавчий напис №8203 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» заборгованості в сумі 14 442,88 грн., яка не була виконана. Позивач та його представник в судове судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач в судове судове засідання свого представника не направив, про день, яас та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив заяву про визнання позову, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу - просив відмовити.. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Таамара Миколаївна в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась за місцем здійснення нотаріальної діяльності. Згідно інформації, яка міститься у відкритому доступі, діяльність приватного нотаріуса Солонець Т.М. зупинено з 01.07.2022 року на підставі Наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2022 року №434/6. Третя особа Білоцерківський відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністесртва юстиції (м. Київ) в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Приписами ст. ст.12,81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8203 від 17.12.2021 року, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 14 392,88 грн. відповідно до кредитного договору №SAMDN51000137651941 від 06.02.2014 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , та 50 грн. плати за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.10.2021 по 17.12.2021 року /а.с. 7/. Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мочинського М.А. від 19.08.2022 року відкрито виконавче провадження №69676325 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. №8203 від 17.12.2022 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 14 442,88 грн. /а.с. 9/. Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мочинського М.А. від 19.08.2022 року накладено арешт на кошти боржника [PERSON] /а.с. 13-14/ Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мочинського М.А. від 19.08.2022 рокустягнуто з боржника [PERSON] виконавчий збір у сумі 1 444,28 грн. /а.с. 15-16/ Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мочинського М.А. від 19.08.2022 року визначено для боржника [PERSON] розмір мінімальних ситрат виконавчого провадження загальною сумою 169,00 грн. /а.с. 17-18/. Постановами головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мочинського М.А. від 30.08.2022 року скасовано постанову про арешт коштів боржника від 19.08.2022 року, постанову про стягнення виконавчого збору від 19.08.2022 року, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.08.2022 року, постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2022 року /а.с. 19-22/. Надаючи правову оцінку вказаним відносинам, суд враховує наступне. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат`та іншими актами законодавства України (частина першастатті 39 Закону «Про нотаріат»).Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженийнаказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно зіст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі «Про нотаріат`та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (Постанова КЦС ВС від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Також заслуговують на увагу, посилання позивача на відсутність законодавчих підстав для вчинення виконавчого напису. Так, згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (із змінами, внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662), передбачено можливість стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин, за умови подання нотаріусу оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу". п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Зобов`язати Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України№ 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року, тобто Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зазначеним пунктом 2, визнано незаконною та нечинною. Відповідно до ч. 5ст. 254 КАС Українив редакції, що діяла на момент винесення зазначених судових рішень, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 17.12.2021 року не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити товариству у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Таким чином, судом встановлено, що нотаріус вчинив виконавчий напис 17.12.2021 року про стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів та не перевірив, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку. Боржник має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку та може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. За таких обставин, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. №8203 від 17.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 14 442,88 грн. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Отже, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню мають бути задоволені в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Матеріали справи містять докази, понесення позивачем на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 5 000,00 грн. На підтвердження цього відповідачем було надано: - Договір №045/2022 про надання професійної правової допомоги від 26 серпня 2022 року, укладений між адвокатом Чорним Олександром Васильвочием та [PERSON] ; - Копію свідоцтва на право заняття адвокатською діяльніст. Серії КС №10177/10; - Посвідчення адвоката України на ім`я Чорного Олександра Васильовича від 30.08.2021 року; - Ордер на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги №045/2022 від 26 серпня 2022 року; - Копія додаткової угоди до Договору №045/2022 про надання професійної правової допомоги від 26 серпня 2022 року, укладений між адвокатом Чорним Олександром Васильвочием та [PERSON] . Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, при зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. за розгляд позовної заяви, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у виді судового збору в сумі 496,20 грн. (2481?0,4:2=496,00 грн.), тобто 50 % від суми судового збору, яку сплатив позивач при поданні до суду позовної заяви, а іншу частину судового збору 496,20 грн. повернути з державного бюджету. На підставі викладеного і

Outcome: approved