Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комбі» (код ЄДРПОУ 43369684, місцезнаходження: 65045, м.Одеса, вул. Буніна, 30) до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] ), про стягнення грошових коштів за невиконання умов Договору, в якій просить: стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комбі» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту [NUMBER] від 07.03.2021 у розмірі 10696,80 гривень, та судовий збір в розмірі 2481 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.03.2021 між ТОВ «ФК «Комбі» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено кредитний договір [NUMBER] у формі електронного документу, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 2000 гривень, на строк 14 днів, тобто до 21.03.2021. Однак [PERSON] не виконав умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на 14.12.2021 утворилась заборгованість в розмірі 10696,80 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 2000 гривень та з відсотків за користування кредитом у розмірі 8696,80 гривень. Ухвалою суду від 08 червня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання, призначене на 10.11.2022 представник позивача не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання, в якому просить справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 25 листопада 2022 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2021 між ТОВ «ФК «Комбі» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено договір про надання кредиту [NUMBER] у формі електронного документу. Відповідно до п.1.2 Договору сума кредиту складає 2000 гривень. Кредит надається строком на 14 днів від дати отримання кредиту Позичальником (п. 1.3) Відповідно до п. 1.4 Договору базова процентна ставка становить 1.99 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним та складає 726,35 % річних. Пунктом 1.5 договору передбачено, що індивідуальна процента ставка становить 1.6915 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним, що є 617.3975 % річних. Відповідно до п. 1.6 Договору за користування кредитом протягом узгодженого періоду позичальник зобов`язаний сплатити товариству проценти, нарахування яких здійснюється за індивідуальною процентною ставкою. Відповідно до п. 10.8 Договору Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 3 дня від дати закінчення узгодженого періоду) чи його дострокового розірвання у розмірі, визначеному в п. 10.3.2 Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (а.с.5-10). Згідно з графіком розрахунків до Договору [NUMBER] від 07.03.2021 (Додаток 1) розраховані суми процентів за користування позикою та термін повернення позики: дата платежу 20.03.2021, кредит 2000 гривень, відсотки 473,62 гривень, всього 2473,62 гривень (а.с. 10 зв.). Як вбачається з довідки, що видана ТОВ ФК «Елаєнс» товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комбі», 07.03.2021 на картковий рахунок за реквізитами картки № [NUMBER] , відкритий у АТ КБ «Приватбанк», переведено кошти в сумі 2000 гривень згідно кредитного договору № 6897 ( а.с.11). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором [NUMBER] від 07.03.2021 заборгованість станом на 14.12.2021 становить 10696,80 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 2000 гривень та з відсотків за користування кредитом у розмірі 8696,80 гривень (а.с.13-14). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України). Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, ТОВ «ФК «Комбі» визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у кредит. Правила розміщення на сайті ТОВ «ФК «Комбі»: neocredit.com.ua. у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою товариства до укладання договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] уклав з ТОВ «ФК «Комбі» кредитний договір, шляхом використання електронного цифрового підпису. Згідно п. 10.1 договору він є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та перетвореним у візуальну форму. При цьому, відповідно до п. 10.10 договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Комбі». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил, текст який розміщений на сайті ТОВ «ФК «Комбі». Судом встановлено, що відповідач в момент реєстрації на сайті позивача створив свій особистий кабінет, який є сукупністю захищених сторінок та який забезпечував позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до інформації та документів, необхідних для укладення/виконання договору. Через особистий кабінет відповідач здійснив заповнення заявки на отримання кредиту, вказав всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. Позивач проінформував відповідача про прийняте рішення щодо видачі кредиту смс-повідомленням на телефонний номер [NUMBER] та можливість укладення договору відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" та ст.ст. 641, 642 ЦК України. Відповідач в особистому кабінеті ознайомився з пропозицією позивача щодо укладення електронного договору (офертою), яка була розміщена в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. Відповідач надав відповідь позивачу електронним повідомленням (п. 3.16 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти позивача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий відповідачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію". Позивач надав підтвердження про укладення договору шляхом розміщення інформації в особистому кабінеті відповідача. Відповідачу на телефонний номер було направлено повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який було введено відповідачем разом з паролем особистого кабінету у відповідну графу для підписання електронного кредитного договору. У кредитному договорі в розділі "Реквізити сторін" відобразився введений відповідачем електронний підпис одноразовим ідентифікатором - смс-код. Без отримання смс-повідомлення пароля, без здійснення входу на веб-сайт позивача за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, тому цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Таким чином, позивач надав відповідачу кредит на суму 2000 гривень. Позичальник суму кредиту не повернув, тому така підлягає стягненню. Крім того, позивачем нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі 8696,80 гривень. Суд зазначає, що в Договорі, підписаному сторонами, зазначено розмір відсотків за користування кредитом (п. 1.4, 1.5 Договору). Відповідно до п. 1.4 договору базова процентна ставка становить 1.99 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним та складає 726,35 % річних. Пунктом 1.5 договору передбачено, що індивідуальна процента ставка становить 1.6915 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним, що є 617.3975 % річних. Відповідно до п. 1.6 договору за користування кредитом протягом узгодженого періоду позичальник зобов`язаний сплатити товариству проценти, нарахування яких здійснюється за індивідуальною процентною ставкою. Відповідно до п. 10.8 договору (після 3 дня від дати закінчення узгодженого періоду) чи його дострокового розірвання у розмірі, визначеному в п. 10.3.2 договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, інший, ніж розмір процентів, ніж визначений ч. 2 ст. 625 ЦК України, сторони обумовили в п. 10.3.2 договору. - 3,99 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування. Згідно з умовами договору строку кредиту до 21.03.2021. Так, з 07.03.2021 по 20.03.2021 ТОВ «ФК «Комбі» нарахувало позичальнику проценти за користування кредитом в розмірі 473,62 грн. Водночас після закінчення строку на який було надано кредит, проценти нараховано за умовами п. 10.8 договору по ст. 625 ЦК України. Тому стягнення з позичальника заборгованості відсотками кредиту суд вважає обґрунтованими. Також від представника позивача 05.07.2022 на адресу суду надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Комбі» суму витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 31 серпня 2021 року, що укладений між Адвокатським об`єднанням «Грищенко та партнери Одеса», в особі керуючого партнера Бойко Н.І. та ТОВ «ФК «Комбі»; копію акту виконаних послуг від 13.12.2021, відповідно до якого юридичні послуги виконані у повному обсязі, винагорода за виконані юридичні послуги складає 5000 гривень; копію рахунку на оплату № 164 від 15.11.2021, копію платіжного доручення № 525 від 17.11.2021 на оплату юридичних послуг за рахунком № 164. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн. та на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.

Outcome: approved