Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

1.Позовні вимоги. У лютому 2018 року позивач КВП КМР «Тепломережі» звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] «про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання», просив суд стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 14399,47 грн. та судовий збір. 2.Позиція позивача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] має заборгованість за період з листопада 2007 року по листопад 2017 року на суму 14399,47 грн. за послуги з централізованого опалення квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яку в позасудовому порядку сплачувати відмовляється. 3.Позиція відповідача. Відповідачем позовні вимоги не визнані та заявлено, що відповідач набув права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08 грудня 2012 року, що виключає його відповідальність за борги, які обліковуються за попередніми власниками зазначеної квартири. Крім того, централізоване опалення за зазначеною адресою споживача [PERSON] , відключено на підставі протоколу № 18 міської комісії від 26 березня 2014 року, і саме з зазначеного періоду послуги з централізованого опалення зазначеної квартири [ADDRESS] не здійснюються. Також,\~на час\~ухвалення зазначеного\~протоколом №\~18\~рішення міською\~комісією від\~26\~березня 2014\~року,\~заборгованості у\~споживача [PERSON] \~за період\~з 08\~грудня 2012\~року і\~по 26 серпня 2014 року дату відключення споживача від центрального теплопостачання згідно до акту, з наданих послуг з централізованого опалення, відсутня. 4.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 02 лютого 2018 року позивачем подано позовну заяву до провадження суду. 05 лютого 2018 року відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження. 12 жовтня 2018 року позивачем подано заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2018 року позовні вимоги Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі» до [PERSON] «про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання» задоволено повністю. 22 жовтня 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення по справі 208/615/18 провадження № 2/208/1392/18 за позовом Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі» до [PERSON] «про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання». Згідно до змісту заяви просить: -заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по цивільній справ № 208/615/18 від 12 жовтня 2018 року скасувати: -цивільну справу № 208/615/18 за позовом Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі» до [PERSON] «про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання» - призначити до розгляду за правилами загального позовного провадження. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву [PERSON] «про перегляд заочного рішення» передано до провадження судді Івченко Т.П.. Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року заяву «про перегляд заочного рішення» призначено до розгляду. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року за наслідком розгляду заяви [PERSON] , постановлено: -визнати причини пропуску заявником строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2018 року по справі № 208/615/18 за позовом Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі» до [PERSON] «про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання», - поважними; -поновити відповідачу [PERSON] у\~цивільній справі\~№ 208/615/18 за позовом Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі» до [PERSON] «про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання» строк для звернення із заявою «про перегляд заочного рішення»; -заяву задовольнити частково; -заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2018 року по справі № 208/615/18 за позовом Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі» до [PERSON] «про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання»- скасувати; -в іншій частині заяви відмовити; -справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначити судове засіданні на 18 жовтня 2022 року, в порядку спрощеного позовного провадження. 04 жовтня 2022 року відповідачем подано відзив на позов. Представником відповідача подано заяву про проведення розгляду справи на підставі наявних доказах. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 5.Фактичні обставини встановлені судом. Відповідач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , набув право власності на квартиру [ADDRESS] , згідно до Договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеного 08 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кир`як С.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2646 (а.с. 46). Згідно довідки про реєстрацію та склад сім`ї № 3/41709, виданої ТОВ «ЄРЦ КП» від 08.12.2017 року (а. с. 6), відповідач [PERSON] є квартиронаймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації відповідача за вказаною адресою 22 січня 2013 року. Відповідно до виписки з особового рахунку по розрахункам за послуги з централізованого опалення від 18.12.2018 року, наданого КП КМР «Тепломережі», розмір заборгованості за адресою відповідача становить 14399,47 грн. (а. с. 7 8), заявлений за період з липня 2007 року по листопад 2017 року. Згідно до протоколу засідання міської комісії для розгляду питань, пов`язаних з відключенням окремих житлових приміщень (квартир) у багатоквартирних житлових будинках від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання за умови встановлення індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання» за № 18 від 26 березня 2014 року (а.с. 47), комісією надано дозвіл на розробку проектно-технічної документації, дозволити виконання робіт, відповідно до укладених договорів з підрядною організацією, з відключення приміщення квартири [ADDRESS] , споживач власник [PERSON] (п. 8 протоколу). 21 липня 2014 року відповідачем [PERSON] подана заява про видачу технічної умови на відключення його квартири від централізованого теплопостачання, прийнята 22 липня 2014 року на ім`я генерального директора КП ДГС «Дніпродзержинськтепломережі». 23 липня 2014 року генеральним директором КП ДГС «Дніпродзержинськтепломережі», [PERSON] затверджено технічні умови за № 10111 на відключення квартири [ADDRESS] , споживач власник [PERSON] 26 серпня 2014 року згідно до акту виконаних робіт, був виконаний монтаж системи автономного опалення, від`єднання батарей і з`єднань стояків централізованого опалення. 6.Норми права застосовані судом. Відповідно до статей 66, 67, 162\~ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322\~ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382\~ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором. 7.Мотиви та висновки прийнятого рішення. Як встановлено судом, спір між сторонами виник з підстав обличковування позивачем - Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Тепломережі» заборгованості за нараховані послуги з центрального теплопостачання за адресою квартира [ADDRESS] , за період з липня 2007 року по листопад 2017 року. В той же час, як встановлено, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , набув право власності на квартиру [ADDRESS] , згідно до Договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеного 08 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кир`як С.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2646. І в період з часу набуття, тобто з 08 грудня 2012 року, і до відключення споживача [PERSON] від централізованого теплопостачання, - 26 серпня 2014 року, на час відключення споживача за адресою квартира [ADDRESS] , заборгованість у споживача була відсутня, що підтверджено в тому числі протоколом засідання міської комісії для розгляду питань, пов`язаних з відключенням окремих житлових приміщень (квартир) у багатоквартирних житлових будинках від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання за умови встановлення індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання» за № 18 від 26 березня 2014 року; заявою про видачу технічної умови на відключення його квартири від централізованого теплопостачання, прийнята 22 липня 2014 року; фактом затвердження 23 липня 2014 року генеральним директором КП ДГС «Дніпродзержинськтепломережі», [PERSON] технічних умов за № 10111 на відключення квартири [ADDRESS] , споживач власник [PERSON] ; актом виконаних робіт від 26 серпня 2014 року, був виконаний монтаж системи автономного опалення, від`єднання батарей і з`єднань стояків централізованого опалення. Враховуючи приписи статей 66, 67, 162 ЖК України, п. 1 ч. 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 5 ч. 3 статті 20 цього Закону, суд погоджується із позицією відповідача, що згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322\~ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382\~ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Як вбачається зі змісту Договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеного 08 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кир`як С.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2646, відсутнє домовленість між сторонами про перехід заборгованості за комунальні послуги на нового власника [PERSON] .. Щодо періоду з 08 грудня 2012 року і по час відключення споживача від послуг з централізованого теплопостачання, що підтверджено належними, допустимими доказами актом від 26 серпня 2014 року згідно до яка проведено роботи - виконаний монтаж системи автономного опалення, від`єднання батарей і з`єднань стояків централізованого опалення, а перед цим було 23 липня 2014 року генеральним директором КП ДГС «Дніпродзержинськтепломережі», [PERSON] затверджено технічні умови за № 10111 на відключення квартири [ADDRESS] , споживач власник [PERSON] .. Щодо нарахувань проведених позивачем після 26 серпня 2014 року, і по листопад 2017 року, сум на надання послуг з централізованого теплопостачання за адресою квартира [ADDRESS] , то з врахуванням вище наведених доказів і фактичних даних встановлених судом, позивачем не надано докази на підтвердження самого факту надання заявлених послуг споживачу [PERSON] як теплопостачання. На підставі зазначеного, судом встановлено, що позиція позивача і надані докази на підтвердження заявлених позовних вимог, повністю спростовані доказами наданими стороною відповідача, а тому з врахуванням досліджених доказів наданих як стороною позивача так і стороною відповідача, за їх сукупністю, суд приходить до висновку про відсутність підстав з заявлених обгрунтувань позивачем, позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. 8.Судові витрати. Враховуючи, приписи ст. 141 ЦПК України витрати позивача у виді судового збору в розмірі 1762 гривні 00 копійок, підлягають покладенню на позивача. В той же час, заявлені відповідачем вимоги до стягнення понесених витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 5\~000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, які обґрунтовані витягом з договору про надання послуг консультування та правової допомоги адвоката, укладеного між [PERSON] , та адвокатом Куценко В.А. (свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2198 від 25 жовтня 2010 року), 18 жовтня 2021 року (а.с. 59), актом виконаних робіт від 03 жовтня 2022 року згідно до договору від 18 жовтня 2021 року, а тому згідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Outcome: approved