Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту проживання однією сім`єю в обґрунтування зазначивши наступне. [INFO] у віці 68 років, передчасно померла [PERSON] . Разом з нею, до дня смерті, проживали протягом більше ніж п`ять років, а саме з 2013 року, за адресою: [ADDRESS] . Організацією та оплатою поховання та усіх подальших поминальних обрядів, займався він. Після смерті [PERSON] він звернувся у визначений законом термін із заявою про прийняття спадщини до Уманської міської нотаріальної контори, у зв`язку з чим була відкрита спадкова справа. За життя [PERSON] не склала заповіт, а також вони офіційно не оформили свої стосунки, як чоловік і жінка. На час відкриття спадкової справи будь-які інші спадкоємці були відсутні. Але постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, а саме на 1/2 частину земельної ділянки та 1/2 частину, розташованих на ній житлового будинку з надвірними спорудами, оскільки відсутній документ, підтверджуючий шлюбні стосунки спадкоємця зі спадкодавцем. Зазначає, що вказану спадщину він фактично прийняв, оскільки вони зі спадкодавцем проживали однією сім`єю, вели спільний побут, мали з покійною взаємні права та обов`язки, разом утримували житло, у якому проживали. Крім того, право на вищевказане спадкове майно спадкодавець набула прийнявши його у спадок, але за життя належним чином таке право не оформила У зв`язку із зазначеними обставинами, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить суд встановити факт проживання однією сім`єю понад п`ять років, з 2013 року і по день смерті [INFO] між ним [PERSON] , [INFO] , та померлою [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку, який належить на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі витягу з ДРРП на нерухоме майно від 12.03.2018 року № 116620540 та на земельну ділянку на підставі витягу з ДРРП на нерухоме майно від 12.03.2018 року № 116620540, спадщину після якої, [PERSON] фактично прийняла але юридично не оформила своїх спадкових прав, оскільки померла [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Кравченка Р.М. надійшла письмова заява, у якій просить суд справу слухати у його відсутність та у відсутність його довірителя, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява сільського голови Шевчук Тетяни, у якій просить суд справу слухати у відсутність їх представника та прийняти рішення у відповідності до правових норм законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України\~судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст.\~80, 81 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис про смерть № 25. Після її смерті, 24.03.2022 року Уманською міською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 79/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованим 24.03.2022 року На день смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований та проживав її співмешканець [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою, виданою Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області від 25.03.2022 року за № 117. Вказана інформація сільською радою надана на підставі погосподарської книги № 5. Також останнім було здійснено поховання [PERSON] , що підтверджується договором № 59/1 від 10.03.2022 про організацію та проведення поховання, укладеним між [PERSON] та ФОП [PERSON] агенція «Похоронний Дім». Відповідно до постанови [PERSON] , державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори, від 24 березня 2022 року, на підставі заяви [PERSON] від 24.03.2022 про прийняття і видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті співмешканки [PERSON] , померлої [INFO] , державним нотаріусом була відкрита спадкова справа і на момент її відкриття спадкові договори, спадкові справи та заповіти на ім`я та від імені [PERSON] , були відсутні. Вказаною постановою, [PERSON] , державний нотаріус Уманської міської державної нотаріальної контори, відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщина на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та 1/2 частку земельної ділянки, що знаходяться по [ADDRESS] , та належить померлій, [INFO] , [PERSON] , яка залишила заповіт посвідчений Дмитрушківською сільрадою Уманського району Черкаської області 28.02.2015 за реєстровим № 14 на все майно на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що у спадкоємця [PERSON] відсутній документ, який підтверджує шлюбні стосунки із спадкодавцем. Свідки [PERSON] та [PERSON] , які не з`явилися в судове засідання та подали письмові заяви, у яких просять суд справу проводити у їх відсутність, підтвердили факт проживання однією сім`єю померлої [PERSON] та позивача у справі [PERSON] , починаючи з 2013 року. Також підтвердили, що останні проживали як подружжя, вели спільний побут тощо. Судом також встановлено, що дійсно [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане Уманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області), за життя, 28 лютого 2015 року було складено заповіт, яким вона усе належне їй майно заповіла дочці [PERSON] . Згідно відмітки на вказаному заповіті, зареєстрованим в реєстрі за № 14, заповіт не змінений та не відмінений. Спадкова справа після смерті [PERSON] , згідно витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі від 10.08.2017 сформованому за № 48713747, була відкрита приватним нотаріусом Ящуком Д.О. за 124/2017. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , у відповідності до матеріалів спадкової справи № 124/2017, станом на 16.02.2018, була [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Ящуком Д.О. 16.02.2018 за № 115/02-14. Згідно довідки виданої Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області від 21.02.2018 року за № 222, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . Житловий будинок на приватизованій земельній ділянці розміром 0,2988 га за вказаною адресою. У відповідності до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 116620540 та № 116624417, сформованими 12.03.2018 року, власником відповідно 1/2 частини житлового будинку із відповідною частиною надвірних споруд та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,2988 га, розташованих за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в\~постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними (абз. 1 п. 2 постанови). Згідно п. 7\~Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Аналіз даних норм законодавства дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Судом встановлено, що позивач, як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON] , позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відсутній документ, що підтверджує їх родинні стосунки, а саме, свідоцтво про укладення шлюбу. Факт, про вставлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, оскільки надає правові підстави для реалізації спадкових прав після смерті його цивільної дружини. Згідно ч. 1 та ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність безпосередньо досліджених наданих позивачем доказів в їх сукупності, суд вважає їх достатніми та взаємопов`язаними для встановлення факту родинних відносин, а тому суд дійшов висновку, що оскільки заявлений факт спільного проживання без реєстрації шлюбних відносин між ним та покійною [PERSON] має юридичне значення для охорони прав, свобод та інтересів позивача, зокрема реалізації права на спадкування, то у зв`язку з цим позов в цій частини є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7\~передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 55 Конституції України\~передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Відповідно до ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності з\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.03.2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування», а саме в п. 10 роз`яснив, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно положень ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до приписів ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, що позивач [PERSON] на момент відкриття спадщини, а саме на час смерті його цивільної дружини [PERSON] , проживав разом з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини і спадщину фактично прийняв та своєчасно звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у виді 1/2 частини будинковолодіння та Ѕ частини земельної ділянки, на якій це будинковолодіння розташоване, йому було відмовлено. При цьому, в судовому засіданні було встановлено, що вищевказане спадкове майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , дійсно належало спадкодавцю [PERSON] , на підставі заповіту, складеного її покійною матір`ю, але спадкодавець [PERSON] за життя своїх спадкових прав не оформила, тому у державному реєстрі речових прав, власником цього майна ще рахується [PERSON] . Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доказів у їх сукупності, вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] і в частині визнання за ним права власності на 1/2 частину спадкової земельної ділянки та 1/2 частину розташованих на ній житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, тому наявні достатні підстави для визнання за позивачем права власності на вищевказане майно. Таке визнання, на думку суду, не порушує прав, свобод чи інтересів\~інших осіб і може бути прийняте, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, але позивач у своїй заяві на стягненні судових витрат не наполягає.

Outcome: approved