Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва надійшла заява Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» про примусову госпіталізацію [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , до психіатричного закладу. Заява обґрунтована тим, що 14.11.2022 року о 09.30 за направленням швидкою медичної допомоги з рапортом поліції госпіталізовано [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Підстава для госпіталізації: погіршення психічного стану, неадекватна агресивна поведінка, обумовлена параноїдними симптомами. Зі слів матері [PERSON] у поле зору психіатрів вперше потрапив 4 роки тому. Після звільнення з армії перестав працювати, почав говорити, що хтось за ним слідкує, про тріщини по дому які він почав помічати, які йому здаються підозрілими, перестав за собою слідкувати, тоді вперше звернулись на консультацію до психіатра приватним чином в місті Санкт-Петербург. Лікування не проходив. Зі слів матері, тоді вперше стало відомо про вживання ПАР (амфетамін) сином у минулому. Після повернення додому в 2020 році пройшов спеціалізацію спеціальністю психіатрія та психотерапія. Після чого працював психіатром в міст Кодима Одеської області, але через 3 місяці звільнився, повернувся додому. Потім почали виникати депресивні стани, які різко змінювались на агресію. У червні 2021 року поступово ставав конфліктним, почав погрожувати рідним, розгромив квартиру, була викликана поліція з працівниками якої вступив у конфлікт та почав бійку. Бригадою швидкої медичної допомоги був госпіталізований у психіатричну лікарню м. Глеваха Київської області, де проходив лікування протягом тижня у зв`язку з відмовою від лікування був виписаний. Після виписки влаштувався на роботу у військовий госпіталь психотерапевтом. Був переведений на посаду психіатра, працював у поліклініці військового госпіталю до 31.10.2022 року. Зі слів матері, відомо, що з жовтня місця висловлював бажання повернутись в армію, просив керівництво про це, однак отримав відмову. Поступово ставав дратівливим, конфліктним з оточуючими та колегами. Після звільнення почав погано спати, розповідати, що сняться страшні сни, рідні почали помічати, як він говорить сам до себе, проводить досліди, перевіряє воду, почав ретельно очищати всю квартиру, мити підлогу оцтом, говорив, що це для дезінфекції, постійно звертав увагу на запахи, принюхувався до їжі, насторожливо обирав продукти. 11.11.2022 року викликана поліція, у зв`язку з тим, що пацієнт поводився агресивно, розгромив усе у квартирі, на слова рідних, що «він їх морально вбиває», відповідав: «я для себе вже вас давно вбив». Поліція наклала обмеження на кривдника із забороною перебування протягом 10 днів у квартирі. Відомо, що у ту ніч [PERSON] ночував у друга дитинства, зі слів якого зранку почав поводити себе неадекватно, стукати дверима, погрожувати, спровокував бійку. Після сварки повернувся додому, був тривожним, не міг всидіти на місці, перестав спати, одягнувся в спеціальний одяг та шолом для їзди на мотоциклі. Ходив у ньому по квартирі, на прохання матері переїхати у свою квартиру, спочатку почав плакати та обіймати її, під час обіймів, різко став дратівливим, сказав, що може зламати їй хребет: «..два хребця і мамочки немає..». Рідні викликали поліцію, після чого бригадою швидкої допомоги за рапортом поліції пацієнт був доставлений до КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ», під час госпіталізації у відділення поводив себе агресивно, намагався вступити в бійку із санітаром, накинутись на нього. Госпіталізований швидкою медичною допомогою з рапортом поліції до КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» примусово. Добровільну згоду на огляд, госпіталізацію та лікування, підписати відмовився. 14.11.2022 року о 10 год. 30 хв. оглянутий комісією лікарів - психіатрів (далі - ЛКК) у складі голови ЛКК Ігнатова М.Ю., завідувача відділення № 6 [PERSON] , лікаря-психіатра Лихач В.О., у зв`язку з відмовою від стаціонарного лікування. Відповідно до висновку ЛКК комісія встановила, що пацієнт [PERSON] , [INFO] , страждає на психічний розлад у вигляді: «Гострий шизофреноподібний психотичнй розлад. Галюцинаторно- параноїдний синдром. F-23.2». Висновок ЛКК: у зв`язку з категоричною відмовою пацієнта від стаціонарного лікування, враховуючи те, що [PERSON] [INFO] , виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, потребує госпіталізації до КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві в примусовому порядку. У судовому засіданні представник заявника - лікар-психіатр Лихач В.О. підтримала заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару з підстав, наведених у заяві. Зазначила, що [PERSON] відмовляється від госпіталізації, вважає, що з ним все нормально, проте по відношенню до близьких поводить себе неадекватно. Заінтересована особа (мати [PERSON] ) [PERSON] у судовому засіданні підтримала заяву, повідомила, що [PERSON] поводив себе неадекватно, вчиняє бійки з оточуючими та йому постійно щось здається, стан погіршився після сприйняття факту неможливості повернення на службу до ЗСУ. [PERSON] усвідомленої згоди у судовому засіданні на госпіталізацію також не надав. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне. [PERSON] , [INFO] , госпіталізований до КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» у місті Києві 14.11.2022 року о 09 год. 30 хв. за направленням швидкою медичної допомоги за рапортом поліції у зв`язку із погіршенням психічного стану, неадекватною агресивною поведінкою, обумовлену параноїдними симптомами. 14.11.2022 року комісією у складі в.о. заступника директора Ігнатова М.Ю., завідуючого відділенням № 6 Федіна Ю.С., лікаря-психіатра Лихач В.О., оглянуто [PERSON] , у зв`язку із відмовою від стаціонарного лікування та складено висновок, згідно з яким [PERSON] страждає на психічний розлад у вигляді: «Гострий шизофреноподібний психотичнй розлад. Галюцинаторно- параноїдний синдром. F-23.2». Відповідно до положень п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, якзаконне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг (пп. «e»). Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частиною 2 ст. 28 Конституції України передбачено, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно із ст. 4 Закону України "Про психіатричну допомогу" психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями. Статтею 7 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово - психіатричної експертизи посмертно. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 11 Закону України "Про психіатричну допомогу" психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем - психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь - яку медичну спеціальність, інші особи. Згідно з висновком комісії лікарів від 14.11.2022 року [PERSON] страждає на психічний розлад у вигляді: «Галюцинаторно-параноїдний синдром. F-23.2» . Європейський суд з прав людини у справі Winterwerp v. The Netherlands, рішення від 24 жовтня 1979 року, висловив думку, що для того, щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи у сенсі п. 1 ст. 5 (пп. «е») Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по-перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об`єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги; по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації; по-третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації. З наявних у справі матеріалів убачається, що [PERSON] має документально закріплену історію психічної хвороби. Крім того, комісія лікарів-психіатрів, яка оглядала [PERSON] надала свою медичну оцінку його психічного стану. Таким чином, суд доходить висновку, що у розумінні положень ч. 1, 4 ст. 11 Закону України "Про психіатричну допомогу" такі дії комісії лікарів - психіатрів є правомірними, і засновані на законі. Висновок комісії лікарів-психіатрів містить певні посилання, які, у сукупності з іншими встановленими обставинами справи, дають суду підстави вважати, що у [PERSON] наявний психічний розлад, і у суду не має сумнівів у правильності висновків комісії лікарів - психіатрів, у зв`язку із чим, суд вважає, що стан здоров`я [PERSON] може вимагати невідкладної психіатричної допомоги. Таким чином, у суду не має сумнівів у подоланні презумпції психічного здоров`я, яка гарантована [PERSON] положеннями ст. 3 Закону України "Про психіатричну допомогу", оскільки наявність розладу його психічного здоров`я повністю встановлена і доведена належними та допустимими доказами, які зібрані у справі. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст. 14 Законом України «Про психіатричну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Порядок примусової госпіталізації визначено ст.16 цього ж Закону, в якій зазначено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 341 ЦПК України заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до психіатричного закладу - протягом 24 годин. Справа за заявою про госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги. Згідно з ч. 1, 2 ст. 342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Оцінюючи досліджені у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява про госпіталізацію [PERSON] , [INFO] , у заклад із надання психіатричної допомоги є обґрунтованою, доведеною, а отже її слід задовольнити. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду виконується негайно.

Outcome: approved