Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також витрати на правничу допомогу в сумі 1200 гривень. Свої вимоги\~мотивує тим, що вона 23.02.2005 уклала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, тому рішенням суду шлюб між ними розірвано. Діти проживають з нею. Вона піклується про них, намагається забезпечити усім необхідним. Відповідач ж ухиляється від виконання свого обов`язку щодо забезпечення належного рівня життя дітей, необхідного для їх фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку. Аліменти він нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково вказала, що у власності ні вона, ні її діти майна не мають. Проживають вони з дітьми у будинку її батьків. Відповідач коштів на утримання доньок не надає, хоча зобов`язаний це робити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, вказавши, що згідний сплачувати аліменти на дітей у заявленому розмірі. При цьому, звернув увагу на те, що він ніде не працює, оскільки не може знайти роботу. На прожиття заробляє, підробляючи у сусідів. У власності рухомого чи нерухомого майна не має, як і не має на утриманні інших осіб. Стан його здоров`я задовільний. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 11.10.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.02.2005, сторони зареєстрували шлюб 23.02.2005 (а.с. 5). Як вбачається зі світлокопій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] від 03.07.2008, за час\~шлюбу\~у\~сторін народилися\~відповідно [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 16 (а.с. 7, 8). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10.10.2022 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 28-29). Як вказала позивачка, після розірвання шлюбу діти залишитись проживати з нею, що підтвердив у судовому засіданні і відповідач. Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з матір`ю. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, вислухавши позицію сторін з приводу заявлених позовних вимог, прийнявши визнання позову відповідачем, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з нею. Відповідач повинен брати участь в забезпеченні дітей всім необхідним, однак не робить цього, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей, визначивши їх у частці від його доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, а також визнання позову відповідачем, та приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. При цьому, задовольняючи позов, суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позву, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає положенням ст. 183 СК України. В подальшому аліменти на молодшу дитину вираховувати, виходячи з тієї частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, якщо не буде заявлено позов про інший розмір. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: беручи до уваги те, що позов про стягнення аліметів задоволений, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 992,40 грн, від попередньої сплати якого позивачка звільнена. Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачка на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи: - договір про надання правничої допомоги від 16.09.2022, укладений між [PERSON] та адвокатом Кобилинець Т.В., та додаток до нього, відповідно до яких гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких усно узгоджено сторонами (п.п. 2 п. 3 Договору). Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг (п.п. 6 п. 3 Договору). У додатку до Договору визначено розрахунок вартості однієї години надання послуг за кожну з послуг (а.с. 9-10, 11); - акт наданих послуг від 10.10.2022, в якому визначено характер правової допомоги з її вартістю: зустріч, усні консультації, ознайомлення з матеріалами, вивчення правової позиції, аналіз доказів - 1560 грн за 2 години часу, де 780 грн (30 % від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік") складає плата за 1 год. Загальна сума 1560,00 грн. Договірна сума до оплати - 1200 грн (а.с. 12); - ордер серії АТ № 1029010 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Кобилинець Т.В. (а.с. 13); - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001289 адвоката Кобилинець Т.В. (а.с. 14); - квитанцію до прибуткового касового ордера № 16 від 16.09.2022, відповідно до якої [PERSON] сплатила адвокату Кобилинець Т.В. 1200,00 грн (а.с. 15). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що витрати, понесені позивачкою на правничу допомогу, у розмірі 1200,00 гривень є доведеними, обґрунтованими та співмірними. При цьому, відповідачем не було ні подано, ні заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу складає 1200,00 гривень і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141, 430 ЦПК України,

Outcome: approved