Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Андрієвський О.А. звернувся до суду із позовом, вказавши, що в 2014 році він познайомився з [PERSON] , жителькою с. Миньківці Славутського району Хмельницької області. Вони почали зустрічатися, а потім вона переїхала проживати до його батьків в м. Шепетівка. Від спільного проживання [INFO] у них народилася донька [PERSON] . В червні 2018 року [PERSON] забравши доньку [PERSON] переїхала проживати в м. Славута, де стала співмешкати з іншим чоловіком. Через деякий час вона народила від нього хлопчика. Потім [PERSON] за дітьми не доглядала, не займалася їх вихованням та утриманням, часто залишала їх самих у будинку, тому його мати забрала доньку [PERSON] до себе, де вона проживає до теперішнього часу. Відповідачка [PERSON] не цікавиться донькою, не займається її вихованням, не цікавиться її життям та здоров`ям, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. Вона не цікавиться навчанням доньки в школі, ніколи не відвідувала навчальний заклад, в якому навчається її дитина, батьківські збори, не зустрічалася з її вчителями, не приймала участі у житті дитини. Позивач звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . 15.02.2022 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради надав висновок, згідно якого він вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] не надає кошти на утримання доньки, хоча повинна піклуватися про неї нарівні із батьком дитини. Оскільки [PERSON] ухиляється від утримання належним чином доньки, не надає добровільно матеріальну допомогу, тому є підстави стягувати з неї на його користь аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. Просив суд позбавити відповідачку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на його користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінінуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, уточнивши їх в частині прізвища відповідачки " [PERSON] " замість " [PERSON] ", оскільки відповідачка не перебувала з позивачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі та прізвища не змінювала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, тому за згодою представника позивача, суд розглядає справу на підставі наявних доказів у справі в заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі ст. 280-289 ЦПК України. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області підтримав заявлені вимоги, зазначивши, що [PERSON] - мати малолітньої дитини [PERSON] тривалий час не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, не допомогає матеріально її утримувати, не спілкується з дитиною. Дитина проживає з бабусею та батьком - [PERSON] , тому орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Представник відділу служби в справах дітей, сім`ї та молоді Улашанівської сільської ради під час судового розгляду позовні вимоги підтримала, зазначивши, що [PERSON] на території Улашанівської сільської ради не проживає, тому висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] вони надати не можуть. Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, пояснення свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області від 28.07.2022 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із бабусею [PERSON] , яку вона доглядає. [PERSON] є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 16.11.2018 року. З характеристики [PERSON] , 2015 року народження, виданої директором Шепетівського навчально-виховного комплексу "Загально-освітня школа I-III ступенів -гімназія" Хмельницької області вбачається, що [PERSON] навчається у зазначеному навчальному закладі з 01.09.2021 року. Навчанням і вихованням дитини займаються тато - [PERSON] і бабуся - [PERSON] . Вони приводять та забирають дівчинку зі школи, цікавляться успіхами дитини, відвідують батьківські збори. Мама [PERSON] -[PERSON] у школі давно не була, навчанням дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 15.02.2022 року № 03-28/506 слідує, що позбавлення громадянки [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . З довідки Улашанівської сільської ради від 25.10.2022 року № 11.06.-15/423, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та її малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою : [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживають. На виконання ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.10.2022, служба у справах дітей, сім`ї і молоді Улашанівської сільської ради не може надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , оскільки [PERSON] та її донька не проживає за місцем реєстрації. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від 17.11.2022 року, складеного завідувачем сектору з питань опіки, піклування та усиновлення [PERSON] та головного спеціаліста служби у справах дітей Шепетівської міської ради Гайдачука Ю.П. вбачається , що дитина проживає в [ADDRESS] разом з бабусею та батьком дитини. Помешкання облаштоване необхідними меблями та побутовою технікою, в кімнатах чисто, охайно. Дитина оточена увагою та турботою, забезпечена усім необхідним. При обстеженні спостерігали доброзичливі взаємовідносини. Комісія вважає, що житлово-побутові умови [PERSON] добрі. З психологічної діагностики [PERSON] , учениці 2-Б класу, складеної практичним психологом [PERSON] від 17.11.2022 року, вбачається, що у вихованні мати дитини неодноразово використовувала авторитарний стиль, який пригнічував у дівчинки власні уявлення про себе як особистість. Мати [PERSON] фігурує лише у питаннях про весело проведений час , що свідчить про дефіцит уваги з боку матері. [PERSON] має особливо емоційну прив`язку до меншого брата, намагається піклуватися про нього. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона є бабусею [PERSON] , спочатку її син проживав разом з [PERSON] у неї в будинку, відповідачка під її наглядом піклувалася про дитину, займалася її вихованням. Потім стосунки [PERSON] з її сином припинилися і вона переїхала жити до м. Славута, де винаймала квартиру і проживала разом з дитиною. Від тоді [PERSON] почала вести аморальний спосіб життя, часто дитина була голодною та недоглянутою, грошові кошти, які вона та її син надавали для утримання дитини вона використовувала на свої потреби, дитина ходила брудною і часто не відвідувала дитячий садок, бо мати не хотіла вранці вставати та збирати дитину. Коли дитина пішла до школи, то [PERSON] також не завжди водила [PERSON] до школи. Від вчителів почали надходити скарги, вона змушена була повернутися із заробіток до України і забрати онуку. Крім того, у [PERSON] була ще інша дитина, яку вона залишала разом з [PERSON] саму вдома, хлопчик плакав, [PERSON] через свій вік не могла залишатися наодинці із малолітньою дитиною та займатися її доглядом. Іноді мати вночі залишала дітей самих і їхала з невідомими чоловіками на автомобілі з міста. Після того, як вона забрала онуку до себе, [PERSON] не відвідує дитину, дуже рідко спілкується з нею по телефону, не допомагає матеріально і вважає, що опікуватися дитиною повинна бабуся та батько. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона є рідною сестрою [PERSON] , коли та перебувала на заробітках, то вона піклувалася про її онуку - [PERSON] , привозила із села продукти харчування, провідувала дитину. Часто коли вона приїздила до квартири, де жила [PERSON] із [PERSON] , то помічала, що в квартирі було дуже брудно, дитина була неохайно одягнена, в брудному одязі, приготовлена їжа була відсутньою, не зважаючи на те, що [PERSON] постійно надсилала гроші в достатній кількості для оренди квартири та утримання дитини. Вона сварилася з [PERSON] з приводу неналежного виховання дитини, утримання житла в чистоті, [PERSON] постійно обіцяла виправитися, але змінюючи квартири, способу життя не змінювала та про дітей не піклувалася. Внаслідок неналежної поведінки [PERSON] , [PERSON] забрала її бабуся [PERSON] , а іншу дитину забрала інша бабуся. З того часу [PERSON] припинила спілкування з дитиною. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона є хрещеною [PERSON] та її племінницею, часто буває в родині, тому їй відомо, що [PERSON] - донька [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та батьком. [PERSON] раніше, проживаючи з [PERSON] піклувалася про свою доньку. Потім переїхала з м. Шепетівка до м. Славута, винаймала квартиру, перестала виконувати належним чином батьківські обов`язки, дитина не відвідувала школу, бабуся змушена була її забрати проживати до себе. Після цього [PERSON] не відвідувла доньку, не піклується про неї , не спілкується з нею та матеріально не допомагає. Вона бачила [PERSON] і просила змінити поведінку по відношенню до дитини, говорила про те, що дитина хоче її бачити та спілкуватися з нею, але остання ніяк на це не реагувала. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з ч.1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України, зокрема п.2 ч.1 ст.164 СК України, визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька так і для дитини (ст.166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічне позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року по справі № 459/3411/17, провадження № 61-10531св21, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З досліджених доказів вбачається, що відповідачка [PERSON] умисно та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дітиною в обсязі, необхідному для її самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не приймає участі в утриманні доньки, не створює умов для її відпочинку, покращення якості життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, вказують на умисне, свідоме нехтування відповідачкою батьківськими обов`язками та ухилення від виховання неповнолітньої дитини. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно з законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України"). Верховний Суд у постанові від 28.09.2021 року по справі № 459/3411/18 роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Херсонської області про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки оцінюючи докази у зазначеній справі суд дійшов висновку про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, мати взагалі не приймає участі у вихованні дитини, веде аморальний спосіб життя, не відвідує дитину, ухиляється від утримання дитини, дитина висловила свою думку про необхідність позбавлення матері батьківських прав у малюнку, мати взагалі відсутня в її житті. Відповідачка ігнорує відвідування комісії із захисту прав дітей, в телефонній розмові з [PERSON] повідомляла про відсутність у неї обов`язку по вихованню та забезпеченню дитини, і покладає цей обов`язок на бабусю та тата, з якими проживає дитина, її ставлення до дитини є байдужим, дитиною опікується бабуся та батько дитини, з якими вона проживає, судом не встановлено перешкод зі сторони бабусі та батька дитини у спілкуванні із [PERSON] . Вказані обставини дають підстави суду для позбавлення батьківських прав відповідачки відносно дитини [PERSON] , [INFO] , вказане рішення приймається в найвищих інтересах дитини. Крім того, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), в якому зазначив, що якщо мати не підтримує стосунки з дитиною, її можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У зазначеному рішенні розглядалися аналогічні правовідносини, тому суд вважає за можливе застосувати його у вказаній справі. Разом із позовом про позбавлення батьківських прав суд ухвалює рішення про стягнення з відповідачки алміентів на утримання дитини, оскільки остання матеріально не утримує дитину, жодним чином їй не допомагає, ані продуктами харчування, ані одягом, хоча має такий обов`язок відповідно до ст.180-182 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 992, 40 грн. на користь позивача, який їх поніс та в розмірі 992,40 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів на підставі Закону України "Про судовий збір". На підставі ст.150, 164-166 СК України, п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.6-16, 141, 263-265,280-289 ЦПК України,

Outcome: approved