Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

У жовтні 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» про визнання недійсним кредитного договору. Так, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 30.11.2020 року позивачем була отримана постанова про відкриття виконавчого провадження №63711355, що винесена приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. від 24.11.2020 року, яка, в свою чергу винесена на підставі виконавчого напису № 78628, виданого 23.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем. З метою отримання необхідної інформації щодо підстав вчинення виконавчого напису, позивач направив запити до приватного виконавця про надання інформації щодо підстав вчинення виконавчого напису, а також надання копій матеріалів виконавчого провадження № 63711355. У подальшому ним було отримано відповідь від приватного виконавця разом із копіями документів, з яких слідує, що 23.10.2020 приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 78628 на договорі надання онлайн кредиту від 15.07.2019 року № 80936190715 в сумі 1500,00 грн,. який був укладений між позивачем та ТОВ «ФК «ГОРИЗОНТ»» (код ЄДРПОУ - 39013897). В подальшому, через електронний кабінет позивач зареєструвався на ресурсі ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для моніторингу та встановлення інформації про можливі зловживання персональними даними позивача, з боку невідомих йому осіб. Детально ознайомившись із Договором, позивач встановив, що такий Договір позивачем не підписувався та не укладався. Більш того, зазначений Договір не містить підпису позивача та підпису відповідача, а начебто персональні дані, що зазначені в розділі 7 «Реквізити та підписи сторін», у більшій мірі не відповідають дійсності, зокрема, електронна адреса, номер телефону, а також відсутні дані щодо видачі паспорта громадянина України. Позивач звертає увагу, що ним договір про надання онлайн кредиту від 15.07.2019№ 80936190715 з ТОВ «ФК «ГОРИЗОНТ»» - взагалі не укладався. Будь-який відносин із відповідачем немав. Позивач стверджує, що він не підписував письмово або за допомогою електронного підпису даний кредитний Договір та не мав наміру його укладати, а тому цей договір не можна вважати таким, що укладений, зокрема в письмовій формі. Також, позивач вказує, що він не отримував та не застосовував одноразовий ідентифікатор (СМС - повідомлення), а так само не реєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача, а тому зобов`язання за кредитним договором між позивачем і відповідачем не виникало. Також, номер телефону, з використанням якого здійснювалась реєстрація позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача, позивачу не належить, а отже і електронний підпис також. Відповідно до Договору, взагалі позивач не може бути однозначно ідентифікований як сторона (підписант) кредитного договору, як наслідок, є факт порушення вимоги матеріального закону щодо обов`язкової форми кредитного договору. Крім того, позивач навіть не міг собі уявити, що дзвінки, які періодично надходили на його номер телефону та його родичів є наслідком фіктивного договору надання онлайн кредиту від 15.07.2019 № 80936190715, про який йому взагалі не було відомо. Оскільки, вищевказане може свідчити по викрадення персональних даних позивача, з метою отримання від його імені коштів. При цьому, вищевказаними фінансовими компаніями без будь-якої ідентифікації особи позичальника видано сторонній особі грошові кошти під ім`я позивача, з приводу чого останній звернувся до національної поліції. 13.05.2021 року за фактом самоправних дій невстановлених осіб за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України, Житомирським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, внесено відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження № 12021065400000929. Згідно інформації, яку позивач отримає на договірних засадах від ТОВ «Українське бюро кредитних історій», у формі витягу невстановлена в т.ч. слідством особа, повторно реєструється за тим одним і тим самим номером телефону [NUMBER] та електронною поштою, з метою отримання кредиту. Більш того, як встановлено, згідно інформації, отриманої від ТОВ «Українське бюро кредитних історій», невідомі особи більше двадцяти раз намагалися подати заявку на отримання кредиту від різних фінансових установ. З врахуванням зазначеного, позивач просить суд: - визнати недійсним договір надання онлайн кредиту від 15.07.2019 року № 80936190715, який укладений між Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГОРИЗОНТ»» (код ЄДРПОУ - 39013897) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГОРИЗОНТ»» (вул. Шота Руставелі 44, офіс 104, м. Київ, 01033 код ЄДРПОУ - 39013897) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] ) судові витрати в сумі 10908,00 грн. 01.11.2021 ухвалою суду було відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду представник позивача направив заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, вимоги позову підтримує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Згідно ч.1 ст. 627 та ч.1 ст.628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Отже інформація, яка повинна бути надана до моменту укладання договору однією із сторін є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов`язковість її оприлюднення прямо передбачена Законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними», роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним необхідно перевіряти додержання ст.ст.215,1048-1052,1054-1055 ЦК України, та ст.ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів». Окрім цього, варто зазначити, що у статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит відповідача перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.82 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до п. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належним чином того, що останній не підписував та не оформлював даний договір, оскільки в матеріалах позову наявні лише посилання на відсутність обставин укладення такого договору, які не підкріплюються належними доказами. Також, суд вважає, що наявність самого кримінального провадження ще не свідчить про те, що товариство вчинило шахрайські дії відносно позивача, оскільки відсутнє рішення суду, яке таке підтверджує, а тому посиланя позивача на дані обставини є передчасними. Окрім цього, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права оскаржити виконавчий напис, а в разі його скасування при наявності позовних вимог про стягнення заборгованості, довести обставини, на які останній посилається, а саме про відсутність заборгованості. На підставі викладеного, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, дослідивши наявні докази, надавши їм належну оцінку, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з урахуванням тих обставин, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених чинним законодавством правових підстав для визнання такого договору недійсним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed