Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

20.04.2020 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», просить визнати недійсним з моменту укладення договору умову пункту 3.3 кредитного договору № 677621711 від 09.12.2019 р. щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі 1,3% від суми несвоєчасно виконаних зобов`язань за кожен день прострочення; визнати недійсну з моменту укладення договору умову пункту 4.2 кредитного договору № 677621711 від 09.12.2019 р. щодо застосування правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме: 1,70% за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту; визнати недійсну з моменту укладення договору умову пункту 4.3 кредитного договору № 677621711 від 09.12.2019 р. щодо зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70% розповсюджується на весь період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником, до моменту завершення строку, встановленого пунктом 1.3 договору. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 09.12.2019 р. між ними було укладено кредитний договір № 677621711 на суму 13 990,00 грн, на його думку окремі пункти укладеного договору є несправедливими. 27.09.2021 р. матеріали позовної заяви передано судді (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2021 р.). Ухвалою суду від 01.10.2021 р. відкрито провадження в справі. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відзив на позовну заяву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суду надано договір № 677621711, укладений 09.12.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - «Товариство») та [PERSON] (далі - «Позичальник»), укладено договір 677621711, за яким Товариство зобов`язалося надати Позичальникові кредит на суму 13 990,00 грн. строком на 30 днів, на умовах строковості, зворотності та платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно пункту 1.4 договору. У пункті 4.14 договору Позичальник підтверджує, що отримав від Товариства до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені в законодавстві України; що інформація надана Товариством з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Суд вбачає, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - «Правила»). Уклавши цей договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайт Товариства www.moneyveo.ua (пункт 4.1 договору), отже Правила є у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Товариства до укладення договору. Згідно пункту 1.6 договору розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. За домовленість сторін права та обов`язки сторін визначені частиною 2 договору, зокрема, згідно підпункту 2.2.2 договору Позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором; у випадку неповної та/або невчасної сплати кредиту та процентів за користування ним сплатити також пеню в розмірі, нарахованому відповідно до умов цього договору; відповідальність сторін визначена частиною 3 договору, зокрема, у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним Товариство має право нараховувати Позичальнику пеню у розмірі 1,3% від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня до дня повного погашення заборгованості за кредитом (пункт 3.3 договору); згідно пункту 4.2 договору сторони погоджуються, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений пунктом 1.3 договору, або додатковими угодами між сторонами зобов`язання Позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена пунктом 1.4 цього договору процентна ставка менша ніж 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою, визначеною пунктами 1.4-1.5 договору, скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме: 1,70% за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту; згідно пункту 4.3 договору сторони погодили, що зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70% розповсюджуються на весь період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником, до моменту завершення строку, встановленого пунктом 1.3 договору; згідно пункту 4.4 договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані згідно пункту 4.2 та пункту 4.3 договору після закінчення строку кредиту, визначеного в пункті 1.3 цього договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні частини другої статті 625 ЦК України. Згідно пункту 4.10 договору Позичальник засвідчує, що умови цього договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків Товариства і Позичальника. Згідно пункту 4.11 договору сторони засвідчують, що укладення цього договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна зі сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа договору, права та обов`язки сторін, інші умови договору), та умови є взаємовигідними для кожної із сторін. Зазначений договір укладений в електронній формі з проставленням електронного підпису [PERSON] . До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа першогоГлави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суду надано документи, які свідчать про те, що 09.12.2019 р. між сторонами було укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на суму 13 990,00 грн. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника, що засвідчує факт передачі грошових коштів від Товариства до Позичальника і факт укладання між ними договору у формі електронного документу. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Що стосується того, що укладена угода не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки умови укладеного договору є несправедливими, то кредит на суму 13 990,00 грн. надавався строком на 30 днів, на умовах строковості, зворотності та платності, Позичальник прийняв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно пункту 1.4 укладеного договору. Доводи [PERSON] про несправедливість та невідповідність умов укладеного між сторонами договору закону не знайшли свого підтвердження, а тому вимоги про визнання положень договору недійсними є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Кодексу, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 1 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко прояснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні і грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Втім в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність положень договору № 677621711 вимогам законодавства та про несправедливість його умов, оскільки доводи [PERSON] ґрунтуються виключно на його поясненнях і спростовуються самим змістом договору, отже відсутні підстави для визнання положень означеного договору недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду в якості письмових доказів: копію договору № 677621711 від 09.12.2019 р., копію додатку № 1 до договору № 677621711 від 09.12.2019 р., копію сторінок свого паспорту, копію своєї картки платника податків. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про визнання положень договору недійсними не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed