Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Стислий виклад заявлених до суду вимог У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним вище позовом, який мотивував тим, що він є засновником та директором аграрного товарно-виробничого підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропартнери-2009», яке здійснює свою господарську діяльність на території с-ща Липова Долина та колишнього Липоводолинського (Роменського) району Сумської області, працює в с-щі Липова Долина 12 років та має сформовану ділову репутацію серед односельчан, працівників, партнерів. [INFO] року голова Липоводолинської селищної ради [PERSON] у мережі Інтернет на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Fасеbоок» поширив неправдиву інформацію про нього, застосовуючи при цьому ганебні, образливі та принижуючі вислови та словосполучення, а саме розмістив публікацію під назвою «[INFO]», в якій поширив інформацію наступного змісту: « [INFO]» ( [INFO] [PERSON] у мережі Інтернет на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Facebook» знову розмістив публікацію під назвою « [INFO] », в якій поширив неправдиву інформацію, що ображає його, принижує честь і гідність та завдає шкоди його діловій репутації, наступного змісту: « [INFO].» ( [INFO] [NUMBER] ). Крім того, [INFO] в мережі Інтернет на веб-сайті «Сумські дебати» опубліковано статтю під назвою «[INFO]», в якій поширено неправдиву інформацію, що не відповідає дійсності та принижує його честь і гідність, наступного змісту: «[INFO].» ([INFO]). Позивач зазначив, вищевказану недостовірну інформацію відповідачами доведено до відома невизначеного кола осіб у повідомленнях [PERSON] на його персональній сторінці у соціальній мережі «Fасеbоок» та у статті «[INFO]», опублікованій на веб-сайті «Сумські дебати». Згідно з офіційними даними Державної служби статистики України населення с-ща [ADDRESS] станом на 01 грудня 2020 року становить 5060 чоловік, у розділі «Друзі» на персональній сторінці у соціальній мережі «Fасеbоок» у [PERSON] значиться 2598 чоловік, тому зміст публікації відповідача доведений до відома, як мінімум, 2598 чоловік, що становить більшу половину населення селища Липова Долина Роменського району Сумської області. Позивач також зазначав, шо поширена відповідачами інформація містить образливі, принижуючі та ганебні вислови і терміни, є неправдивою та такою, що порушує його право на повагу до честі, гідності та ділової репутації. Крім того, поширена інформація не має ознак оціночних суджень відповідачів, а містить виклад конкретних обставин та подій, які, нібито, стосуються конкретно його, [PERSON] , як фізичної особи та керівника аграрного підприємства, та в результаті поширення вищезазначеної недостовірної інформації відповідачем, йому заподіяно моральну шкоду внаслідок приниження його честі, гідності та ділової репутації. Відповідачі безпідставно надали негативну соціальну оцінку йому в очах його численних працівників, колег, односельців, друзів та знайомих, принизили його соціальну цінність, як людини, а також опорочили набуту протягом багатьох років трудової та громадської діяльності суспільну оцінку його ділових і професійних якостей. Зазначив, що моральні страждання, яких він зазнав через поширення відповідачами неправдивих відомостей про нього, виражались в тому, що він сильно переживав, хвилювався і на запитання про те, чи скоював він описані правопорушення, повинен був постійно виправдовуватись перед сусідами, друзями, родичами та іншими людьми, що постійно спричиняло йому ще більші моральні страждання. Унаслідок цього він втратив апетит, у нього порушився нормальний режим сну вночі, почав втрачатися інтерес до роботи та побутових справ, до цього часу перебуває в стані сильного душевного дискомфорту через те, що оточуючі люди можуть сприймати його як правопорушника. Також зазначив, що оскільки в мережі Інтернет на веб-сайті «Сумські дебати» ([INFO]) немає жодних даних про особу-власника цього інтернет-видання, саме тому позивач пред`являє вказаний позов до власника веб-сайту - [PERSON] . Просив суд визнати недостовірною інформацію, поширену на необмежене коло осіб, шляхом опублікування [PERSON] [INFO] о 16 год 09 хв у мережі Інтернет на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Fасеbоок» публікації (допису) під назвою «[INFO]», [INFO] об 11 год 51 хв у мережі Інтернет на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Fасеbоок» публікації (допису) під назвою « [INFO] », та [PERSON] [INFO] о 18 год 56 хв у мережі Інтернет на належному йому веб-сайті «Сумські дебати» публікації (статті) під назвою «[INFO]», а також зобов`язати [PERSON] спростувати поширену ним недостовірну інформацію, опубліковану в мережі Інтернет на його персональній сторінці у соціальній мережі «Fасеbоок» у публікації (допису) під назвою «[INFO]» від [INFO] року о 16 год 09 хв та у публікації (допису) під назвою « [INFO] » від [INFO] року об 11 год 51 хв, у спосіб, в який така інформація була поширена, а саме - шляхом опублікування у мережі Інтернет на персональній сторінці [PERSON] у соціальній мережі «Fасеbоок» публікації (допису) під назвою «[INFO] », та зобов`язати [PERSON] спростувати поширену ним недостовірну інформацію, опубліковану в мережі Інтернет на належному йому веб-сайті «Сумські дебати» у публікації (статті) під назвою «[INFO]» від [INFO] року о 18 год 56 хв, у спосіб, в який така інформація була поширена, а саме - шляхом опублікування у мережі Інтернет на веб-сайті «Сумські дебати» публікації (статті) під назвою «[INFO]» від [INFO] року». Окремо заявив вимогу про стягнення зі [PERSON] та [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі по 50 000 грн. 00 коп. з кожного, та судові витрати з кожного окремо. Пояснення позивача, представника позивача, заперечення співвідповідача, представника співвідповідача по даній справі Позивач [PERSON] під час судового розгляду даної справи заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та суду пояснив про те, що він, ознайомившись зі статтями-дописами у мережі «Фейсбук» на сторінці під назвою « [PERSON] », в них помітив брудні слова і вимушено звернувся до суду з вищевказаним позовом. Передісторія даних статей розпочалася 1-1,5 роки тому і стосувалася питань навколо роботи належної позивачу зерносушарки, розміщеної у с-щі [ADDRESS] , проведення громадських слухань з цього приводу, ініціювання різних перевірок, часткове припинення роботи цього об`єкта тощо. Усі ці дописи бачили його друзі, партнери і конкуренти та недостовірність зазначеної інформації приходилося спростовувати йому особисто. У період 16 і [INFO] року він перебував на лікуванні у [PERSON] , лікуючи загострення ендокринного захворювання, яке було вперше виявлено у нього у вересні-жовтні 2021 року на ґрунті складного морально-емоційного стану, пов`язаного із питаннями по сушарці. Поширення двох постів зі сторінки у мережі «Фейсбук» із ім`я « [PERSON] » відбувалося під анкетними даними цього співвідповідача із розміщенням його фото (як його особистих, так і інших давніх фото із його особистого життя, якими тільки він може особисто володіти), обіймаючи посаду на публічній службі. На даний час між позивачем та [PERSON] відсутні будь-які стосунки; про публікацію в мережі «Фейсбук» та на сайті «Сумські дебати» від дізнався від друзів по мобільному телефону, а про іншу статтю в «Сумські дебати» йому зробили її репост і він про неї прочитав у своїй стрічці новин на сторінці «Фейсбук» з використанням свого смартфону, але не відразу, не у день поширення цієї інформації. Після подання позову до суду співвідповідачем [PERSON] припинилося поширення будь-якої негативної та недостовірної інформації з приводу його господарської діяльності та про нього, як про фізичну особу та як підприємця, також [PERSON] почав після цього лояльніше ставитися до нього, без поширення будь-якого бруду про нього та його підприємницьку діяльність. Медичні документи про стан його здоров`я та його погіршення не долучені до матеріалів справи, окремо до зазначеного співвідповідача з позасудовими вимогами-претензіями про видалення інформації про нього зі сторінки «Фейсбук» чи її спростування до [PERSON] він не звертався, і на даний час війна із країною-агресором та даною справою жодним чином не пов`язана, зміст поширених публікацій схожий із змістом тих публікацій, які поширювалися [PERSON] раніше з метою «очернити» його ім`я (схожість спостерігається у стилі й способі викладення матеріалів). Уточнив те, що йому не повідомлено жодним правоохоронним органом про підозру у вчиненні жодного кримінального правопорушення, пов`язаного з порушенням умов ведення господарської діяльності, він не допитувався в жодному процесуальному статусі у жодній кримінальній справі; про замовника статті на сайті «Сумські дебати» йому не відомо жодної інформації, редактор цієї інтернет-газети йому про це не повідомляв. Представник позивача, адвокат Воронець Н.Б., підтримала поданий позов [PERSON] у повному обсязі та суду пояснила про те, що [PERSON] є відомою особою у Роменському районі Сумької області, є відомим підприємцем, має більше 2500 підписників на свою сторінку у мережі «Фейсбук», проте у двох поширених статтях із особистої сторінки « [PERSON] » у мережі «Фейсбук» [PERSON] висловив образливі слова: «сволота, подонки, скоти, подонки, негідники», які принижують його честь, гідність та ділову репутацію, із приводу сушарки відносно [PERSON] зазначає, що він «відмиває» через неї мільйони гривень «чорного налу», а за цей нал роздає хабарі. У публікації [INFO] року в електронній газеті «Сумські дебати» про місцеву мафію зазначав, що під цією сволотою буде горіти земля, [PERSON] називає агробароном, махінатором. Проте у поширеній інформації [PERSON] не навів достовірних доказів та відомості у підтвердження поширеної інформації, ображаючи його як фізичну особу та як керівника підприємства, підриваючи його авторитет. Із приводу завданої моральної шкоди зазначала про те, що позивач переніс душевні переживання та хвилювання, у нього порушувався режим сну, відчував себе особисто приниженим та у повсякденному житті й побуті, він має на утриманні трьох дітей, на роботі підпорядковані працівники «шушукалися» про нього з приводу оприлюднених публікацій, що в сукупності також призвело до душевного дискомфорту, зниження якості його життя, оскільки всі образи ним сприймалися як безпідставні та бездоказові, і насправді так і є. Дописи на сторінці «Фейсбук» від [INFO] розміщені на особистій сторінці [PERSON] , яку він активно підтримує; власник сайту, на якому розміщена публікація про місцеву мафію в електронному виданні «Сумські дебати» є відомий. Співвідповідач [PERSON] , заперечуючи проти заявленого позову, у судовому засіданні 12 липня 2022 року суду пояснив про те, що з часу обрання його на посаду Липоводолинського селищного голови неприязних відносини із позивачем у нього не виникало, він постійно проводив роботу з підприємцями з приводу підвищення розміру орендної плати за користування землею селищна для належного утримання територіальної громади, збільшення бюджетних надходжень. Більше року тому на сесію ради прийшли місцеві мешканці-пенсіонери, які скаржилися на забруднення навколишнього середовища відходами, включаючи повітря від роботи зерносушарки, належної позивачу, і відповідне колективне рішення сесії ради ухвалено щодо припинення роботи цього об`єкту, жителі також просили перенести сушарку в іншу місцевість, бо на відстані біля 15 метрів цей об`єкт розташований від житлових будинків, громадські слухання з приводу роботи зерносушарки проводилися за ініціативи Роменської РДА та Сумської обласної держадміністрації, він лише перебував у складі комісії, яка проводила перевірку стану роботи цього об`єкту, жодних самостійних рішень по цьому об`єкту він не приймав й він не є прихильником будь-яких сварок чи конфліктів, хоча сварки та «травля» проти нього була організована саме людьми за участі позивача. До виборів на посаду селищного голови він не був зареєстрованим у жодній соціальній мережі чи месенджері, проте його син [PERSON] із метою поширення політичної інформації та висвітлення його позиції по ряду питань створив сторінку під його ім`ям у соціальній мережі «Фейсбук», доступ до якої мав він сам особисто, його син [PERSON] , [PERSON] , заступник селищного голови [PERSON] , [PERSON] , прес-секретар ради та ще якісь особи, яких він не зміг назвати, проте які могли отримати доступ від зазначених ним осіб, пароль та логін на цю сторінку цим особам надавав його син [PERSON] . Уточнив, що раніше він використовував цю сторінку для поширення певних публікацій та постів, проте вищевказані дві статі він не поширював, їх не писав і відповідно у подальшому їх не мав наміру видаляти, коментарів під цими статтями він не писав, а їх писала та особа, яка мала доступ до сайту із відповідним кодом доступу. Разом із цим, він особисто погоджується із тим, що викладено у цих двох статтях, і не заперечує проти наведеного викладу фактів, погоджується із їх загальним викладом, спростовувати будь-яку інформацію у цій справі він не буде. Уточнив те, що [INFO] року був днем народження у його дружини і він цього дня жодних постів та дописів на сторінці « Фейсбук » під його ім`ям не публікував, бо приймав участь у сімейному колі у святкуванні дня народження, [INFO] року був робочим днем, протягом якого відбувалося засідання комісії, він був більшу частину дня достатньо зайнятим. Про публікацію статті в Інтернет-газеті «Сумські дебати» [INFO] року він нічого не знає, хоча виклад обставин у газеті наведено схоже від особи, яка була обізнана про ситуацію навколо сушарки та тодішніх відносин, особисто він не замовляв цю статтю та її не складав. 16 та [INFO] року він не використовував комп`ютер для цілей поширення будь-якої інформації, той хто поширив інформацію, той і мав відповідний доступ до цього сайту. На початку 2022 року відбувалася некоректна робота його службового ноутбука (підвисання при роботі, важко завантажувався тощо), проте фактів несанкціонованого втручання у роботу Інтернет-мережі ради чи його ноутбуку він не пам`ятає, 16 січня мобільний телефон був поряд із ним, 18 січня він також мобільний телефон не втрачав, 17 січня не пам`ятає, проте він іноді може губити певні особисті речі; доступ до приміщення ради у неробочі, включаючи вихідні дні, мало багато осіб, включаючи начальників відділів, його заступник та секретар ради, проте такий порядок доступу осіб до приміщення ради змінився після проведених 14 січня 2022 року обшуків в приміщенні ради. Уточнив, що він заходив на свою сторінку у «Фейсбук» зі службового ноутбуку під час робочого часу (він розміщується на одному зі столів, де проводяться засідання в його службовому кабінеті, у відкритому чи закритому стані, на ньому не встановлено пароля на вхід, всі члени його команди знають де розміщено ключ від його службового кабінету) та власного мобільного телефону-смартфону, ноутбук вдома він не використовував. Представник відповідача, [PERSON]., підтримавши заперечення проти заявленого позову, додатково суду пояснила про те, що детально сутність заперечень її довірителя викладена у відгуку на заявлений позов, та додатково суду зазначила про непроведення її довірителем верифікації та персоналізації сторінки в мережі «Фейсбук» (http://facebook.com) « [PERSON] » саме за ним особисто (на сайті хоч і розміщено його фото, проте позивачем не доведено те, що саме він відкрив цю сторінку особисто та підтримує її із відповідною відміткою), вказана сторінка не є офіційним аккаунтом голови Липоводолинської ОТГ [PERSON]. та не є його особистою сторінкою як громадянина-фізичної особи [PERSON] , до складення і поширення інформації у двох статтях-постах на сайті «Фейсбук» її довіритель жодного відношення не має (такі дії міг зробити будь-яка особа, оскільки він є публічною особою, про нього в мережі інтернет може будь-хто отримати необхідну інформацію, включаючи фото, створити (зареєструвати) сторінку в соціальній мережі «Фейсбук» з аналогічними даними і викласти від його імені, під його анкетними даними на вказаній сторінці будь-яку негативну інформацію про інших осіб). Також зазначала, що суду позивачем не надано доказів авторства цих двох статей у мережі «Фейсбук» та їх поширення в цій соцмережі саме [PERSON] , а надані суду скріншоти із сайту «Фейсбук» не надають можливість ідентифікувати особу-поширювача, такі роздруківки не можуть бути доказом поширення такої інформації і того, що її довіритель є власником такої інформації. Уточнила те, що [PERSON] іноді використовував сторінку в мережі «Фейсбук» (відвідував її зі свого службового комп`ютера, телефона, проте свого ноутбуку чи нетбука він не має), проте до цієї неофіційної сторінки мали доступ працівники апарату ради практично в необмеженому колі осіб, про зламування його сторінки у «Фейсбук» він нікого не повідомляв, співвідповідач частково погоджується із поширеною інформацією, якась частина його згоди і правди в цій інформації все таки є, проте хтось скористався ситуацією яка була в той час, і поширив зазначену інформацію. Також у матеріалах справи відсутні докази погіршення стану здоров`я позивача, що призвело до моральних страждань і хвилювань та взагалі при недоведеності порушення особистого немайнового права позивача відсутні підстави для стягнення моральної шкоди із зазначеного співвідповідача. Співвідповідач фізична особа-підприємець [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом надсилання судових викликів на адресу офісного приміщення цієї сторони та через розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, що узгоджується з вимогами частини 11 статті 128 ЦПК України (а.с.240 т.1, а.с.6,28-32, 49,51 т.2). В установлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, залучений співвідповідач до суду не надав. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 27 січня 2022 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 23 лютого 2022 року о 14 год 30 хв із викликом сторін. 23 лютого 2022 року підготовче судове засідання відкладено до 14 год 30 хв 22 березня 2022 року у зв`язку з клопотанням представника позивача. 22 березня 2022 року підготовче судове засідання відкладено до 14 год 30 хв 12 квітня 2022 року у зв`язку з клопотанням представника позивача. 12 квітня 2022 року підготовче судове засідання відкладено до 13 год 30 хв до 10 травня 2022 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 10 травня 2022 року підготовче судове засідання відкладено до 10 год 30 хв 30 травня 2022 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача. 30 травня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд даної справи по суті на 13 год 30 хв 07 червня 2022 року з викликом сторін по справі. 07 червня 2022 року оголошено перерву у судовому засіданні до 13 год. 30 хв. до 16 червня 2022 року у зв`язку з викликом свідків. 16 червня 2022 року оголошено перерву у судовому засіданні до 13 год 30 хв до 12 липня 2022 року у зв`язку з направленням нагадування про витребування інформації, та для заслуховування особистих пояснень позивача та відповідача. 12 липня 2022 року оголошено перерву у судовому засіданні до 13 год 30 хв до 28 липня 2022 року для надання можливості врегулювання спору у позасудовому порядку та підготовки справи до судових дебатів. 28 липня завершено розгляд справи по суті, проведено судові дебати, суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення судовому рішення, проте 29 липня 2022 року поновлено судовий розгляд для з`ясування певних обставин, витребування доказів. 11 серпня 2022 року за клопотанням представника позивача надано цій стороні час для уточнення інформації по співвідповідачу [PERSON] 20 вересня 2022 року за клопотанням представника позивача проведена заміна первинного співвідповідача ФОП [PERSON] на фізичну особу [PERSON] 12 жовтня 2022 року суд витребував інформацію про зареєстроване місце проживання [PERSON] для вручення йому судових повісток, 09 листопада 2022 року судове засідання не відбулося через відсутність світла в приміщенні суду, 30 листопада 2022 року завершено дослідження доказів після поновлення судового розгляду, проведені повторно судові дебати. 01 грудня 2022 року ухвалено судове рішення по суті спору. Установлені судом фактичні обставини справи щодо двох заявлених вимог [PERSON] народився [INFO] у м.Карлівка Карлівського району Полтавської області, є громадянином України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15,16,17,18). [INFO] о 18 год 09 хв у мережі Інтернет у соціальній мережі «Fасеbоок» на сторінці під назвою « [PERSON] » розміщена в електронному вигляді друкова інформація під назвою «[INFO]» з наступним текстом: «[INFO]» ( [PERSON] (а.с.19-20,120). [INFO] о 18 год 56 хв у мережі Інтернет на веб-сайті «Сумські дебати» опубліковано статтю під назвою «[INFO]» з наступником текстом: «[INFO].» ([INFO]) (а.с.33-35,120). [INFO] о 11 год 51 хв [PERSON] також у мережі Інтернет у соціальній мережі «Fасеbоок» на сторінці під назвою « [PERSON] » розміщено друковану в електронному вигляді інформацію під назвою « [INFO] » з наступним текстом: «[INFO] » ([INFO]) (а.с.21-32,120). На компакт-диску CD-R збережено два відео-файла із розширеннями «.МР4»: на відео- файлі «1» відображено запис екрану смартфона при входженні (відвідуванні) сторінки у мережі «Фейсбук» під назвою « [PERSON] », під час якого відкривалася для швидкого прогляду стаття «[INFO]» від 18 січня, роздрукований текст якої наявний в матеріалах справи та наведений вище, а також у спосіб прокручування (руху умовним курсором уверх та вниз) відтворено текст статті «[INFO]» (до останньої розміщено 58 коментарів, 19 поширень із цієї статті, одній особі сподобалась зазначена інформація станом, про що проставлена відповідна позначка синього кольору), загальна тривалість відео 01 хв 25 сек, цей файл створено 09 травня 2022 року о 14.01 год, об`єм 11,1 Мб, а на відео- файлі «2» відображено запис екрану смартфона при входженні (відвідуванні) Інтернет-видання на сайті «Сумські дебати» і появи назви першої статті-публікації на цьому сайті під заголовком «[INFO]» (сам текст статті-публікації на відео не відтворювався), надалі на записі відображені інші публікації-статті, які стосуються позивача та співвідповідача [PERSON] , загальна тривалість відео 01 хв 07 сек, цей файл створено 09 травня 2022 року о 14.01 год, об`єм 8,9 Мб (а.с. 120). Відповідно до офіційних даних Державної служби статистики України населення с-ща [ADDRESS] станом на 01 січня 2020 р. становить 5060 чоловік (а.с.36-39). Зареєстрованим місцем проживання співвідповідача [PERSON] , як фізичної особи, є адреса: [ADDRESS] , місце проживання залученого співвідповідача [PERSON] на території м.Суми не зареєстроване (а.с.49,50 т.1, а.с.30 т.2). За відкритими для вільного доступу відомостями із сайтів WHOIS, cityhost.ua, листа-інформації Міністертва цифрової трансформації України назва реєстратора домену debaty.sumy.ua є ТОВ "СІТІХОСТ", CityHost.ua (місцезнаходження в м.Києві) ([INFO]), і це товариство є розпорядником інформації про власника домену, а інша достовірно підтверджена інформація про власника цього сайту не зазначена на самому сайті https://debaty.sumy.ua. Із витребуваної станом на 06 червня 2022 року судом інформації від ТОВ «Хостмастер» вбачається те, що зазначене підприємство є адміністратором домену верхнього рівня .UA, забезпечує працездатність системи доменних імен у зазначеному домені та можливість реєстраторам надавати послуги з делегування доменних імен кінцевим користувачам, це підприємство не надає послуг хостінгу, доменне ім`я debaty.sumy.ua є доменним іменем другого рівня в публічному домені SUMY.UA, адміністрування якого не відноситься до компетенції ТОВ «Хостмайстер» і відповідно це підприємство не може надати відомості щодо цього доменного імені, вказані відомості можуть бути отримані у відповідних реєстраторів доменів, що здійснюють їх підтримку (а.с. 132,141,) За повідомленням ТОВ «СІТІХОСТ» при реєстрації доменного імені dеbaty.sumy.ua клієнтом зазначалася наступна інформація: [PERSON] , [ADDRESS] , [NUMBER] , електронна адреса: [INFO] (а.с.181-182,207, 213,214 т.1). Свідок зі сторони відповідача [PERSON] - [PERSON] суду пояснив про те, що він є депутатом Липоводолинської селищної ради Сумської області, часто пересікається із головою селищної ради [PERSON]. та надає йому підказки щодо використання комп`ютерного обладнання, маючи доступ до приміщення селищної ради, в тому числі він обізнаний про те, що [PERSON] має один пароль для входу на всі програми, в тому числі і доступ до інтернет-ресурсу цього співвідповідача в програмі «Фейсбук», на останню програму співвідповідач здійснює вхід із свого мобільного телефону (смартфону). Уточнив, що сторінка у « Фейсбук » під назвою « [PERSON] » була створена з метою розповсюдження інформації перед виборами селищного голови, коли співвідповідач був кандидатом у селищного голову, була створена зазначена сторінка також для доведення своєї позиції по ряду питань щодо змін у громаді, так як місцева газета визнана неефективним інформаційним ресурсом. Доступ до цієї сторінки також здійснюється із комп`ютера, який розміщений у селищній раді, до якого мають доступ багато людей-працівників ради, пости-публікації у «Фейсбук» від 16 та [INFO] року він бачив на сайті, а хто їх поширив йому не відомо, [PERSON] про це йому нічого не говорив, особисто сам селищний голова без сторонньої допомоги робіт не зміг би їх поширити, так як він, на думку даного свідка, має слабкі технічні навички по використанню комп`ютерної техніки (він не обізнаний як правильно ввести пароль, змінити чи видалити його тощо); особисто йому відомий пароль [PERSON] від програми «Фейсбук» в інтернет-браузері Google Chrome, але він не заходив під його іменем і не публікував жодних постів у січні 2022 року, він особисто не бачив щоб секретар ради та заступник селищного голови використовували комп`ютер селищного голови для будь-яких поширень інформації, особисто селищний голова не просив у нього допомоги на вхід чи поширення інформації у мережі «Фейсбук», також йому усно не скаржився селищний голова на незаконне використання його сторінки будь-якими особами у час поширення вищевказаних постів, також він не знає, хто поширював дописи-коментарі до вказаних двох статей, селищний голова використовує службовий ноутбук на сесіях ради та при необхідності він працює із інших службових комп`ютерів, службові комп`ютери також розміщені у заступника селищного голови, секретаря ради [PERSON] , головного бухгалтера та інших службових осіб ради, до введення воєнного стану із м. Охтирка приїздили фахівці з комп`ютерних технологій та надавали послуги з ремонту та налаштування комп`ютерної техніки в раді, але з 01 березня 2022 року у штаті ради з`явилася окрема посада фахівця з комп`ютерних технологій, скарг на роботу спеціалістів із м. Охтирка не було. Зазначав, що він обізнаний про те, що між [PERSON] та [PERSON] існує напружена ситуація; також окремі працівники виходять на роботу у вихідні дні, маючи доступ до службових приміщень ради, ключі від них були у наступних осіб: у селищного голови, у даного свідка, головного бухгалтера, у співробітника відділу архітектури та містобудування, у землевпорядника ради, у заступника голови ради та у [PERSON] (секретаря ради), а також окремо ключі від вхідних дверей були у [PERSON] . Допитаний свідок зі сторони відповідача [PERSON] - [PERSON] суду показав про те, що про поширення інформації у мережі «Фейсбук» 16 січня та [INFO] року інформації-постів на сторінці його батька « [PERSON] » у мережі « Фейсбук » йому нічого не відомо, зауважив на тому, що [INFO] року був вихідний день, в який він разом із батьком святкували день народження його матері і приблизно у період часу з 15 год 00 хв та до 15 год 30 хв вони всі разом перебували за святковим столом. Сторінка у «Фейсбук» на ім`я його батька « [PERSON] » реєструвалася на прохання його батька [PERSON] з метою викладення постів у передвиборчий період його батька на виборах селищного голови, тобто для проведення агітаційної діяльності та розміщення політичної реклами, доступ до цієї сторінки спочатку мав він та його батьком (він має логін та пароль на вхід до програми «Фейсбук», змінював обкладинку сторінки, розміщував фото, публікації, проте публікації від 16 та [INFO] року він особисто не розміщував, його батько не просив розміщувати інформацію за нього), а вже потім всі члени команди його батька, які теж мали доступ до його сторінки і вони могли розміщувати на ній інформацію (раніше, у період виборчої компанії, 1-2 роки тому він надавав допомогу батьку, проте на даний час вже такої допомоги не надає, бо батько почав краще працювати із технікою), його батько є невпевненим користувачем електронної техніки, вдома та на роботі його батько використовує ноутбук, і також смартфон, доступ до сторінки «Фейсбук» мають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (це представники команди його батька), а також можуть мати ще 5-6 осіб, доступ до службового кабінету його батька має [PERSON] , [PERSON] , вони заходили на цю сторінку, але він особисто не бачив, щоб вони в його присутності перебували на цій сторінці. Уточнив, що він не цікавився із приводу відносин між [PERSON] та його батьком, проте він знає про те, що [PERSON] ображав його батька, писав не дуже гарні пости та коментарі, він також не чув скарг його батька на незаконне використання його сторінки у мережі «Фейсбук». Свідок зі сторони відповідача [PERSON] - [PERSON] суду показав про те, що він із публікаціями на сторонці « [PERSON] » в мережі «Фейсбук» від 16 та від [INFO] року знайомився, проте зміст їх не читав, вони можуть стосуватися будь-якої особи, хто їх розмістив він не знає (самостійно з технічного боку [PERSON] цього не зробить, він когось би все рівно просив про це), співвідповідач [PERSON] говорив йому, що він їх не публікував. Йому відомо, що селищний голова не досконало володіє комп`ютерною технікою і користується соціальними мережами, неодноразово звертався до нього за допомогою відкрити ту чи іншу сторінку на його службовому комп`ютері; соціальна сторінка « [PERSON] » у мережі «Фейсбук» створена ще до набрання повноважень [PERSON] в якості селищного голови з метою інформування населення про роботу ради, для публікації інформації про життєдіяльність громади, пароль та логін йому особисто надавався на паперовому носії, який йому повідомляв сам [PERSON] . [INFO] року [PERSON] постійно приймав участь у роботі однієї з постійних комісій ради з питань землеустрою та регламенту у першій половині робочого дня, з 09 год 00 хв і до 12 год 45 хв, постійно користувався мобільним телефоном, перебуваючи на зв`язку, свідок періодично відлучався із зали засідань у власних справах. Також доступ до вищевказаної сторінки у «Фейсбук» (тобто володіння логіном та паролем) також мають [PERSON] (заступник селищного голови), [PERSON] (вона від селищної ради поширює офіційні відомості), та інші особи ради всього 4-5 осіб, сторінка ради наповнюється секретарем ради та прес-секретарем ради [PERSON]., доступ до службового кабінету селищного голови до подій січня 2022 року був практично вільний (в ньому розміщується службовий ноутбук, який переважно використовується на сесіях ради, після останніх подій до нього доступ є обмеженим), також [PERSON] зі стаціонарного комп`ютера даного свідка в його службовому кабінеті та з комп`ютера прес-секретаря ради заходив на свою сторінку «Фейсбук», також із портативного комп`ютера [PERSON] виходив на цю сторінку [PERSON] , до вказаних вище подій до приміщення ради міг потрапити будь-хто, у неробочі дні 5-6 осіб мало доступ. Відносини між селищним головою та позивачем є «натягнутими», висловлюють один до одного певні претензії; на цю сторінку він самостійно не заходив, [PERSON] не мав доступ до своєї сторінки у його присутності і також не просив його щось видаляти чи публікувати на вищевказаній сторінці у вищезазначені дати. Свідок зі сторони відповідача [PERSON] - [PERSON] , яка у селищній раді працює з 18 січня 2021 року діловодом відділу організаційно-кадрової роботи Липоводолинської селищної ради, суду показала про те, що вона читала пости-публікації у «Фейсбук» на сторінці « [PERSON] » у програмі «Фейсбук» від 16 та [INFO] року ([INFO] року на робочому місці вона не перебувала, а [INFO] року вона перебувала на роботі), проте з приводу цих статей вона не зверталася до селищного голови за роз`ясненнями й коментарями щодо їх появи у мережі «Фейсбук». Уточнила, що до її службових повноважень віднесені обов`язки по наповненню офіційного сайту селищної ради про роботу ради та її старостинських округів, інформаційно-просвітницька робота, налагодження зв`язків із громадськістю. Зазначена сторінка у «Фейсбук» на ім`я співвідповідача [PERSON] була створена його сином [PERSON] , саме він надав їй доступ до неї, для поширення привітань і поширення інформації ще у січні 2021 року. Свідок уточнювала те, що [PERSON] не просив з її службового комп`ютера надати йому доступ для входу на його сторінку у «Фейсбук», селищний голова їй не надавав жодних розпоряджень на розміщення у січні 2022 року інформації у вказаній програмі будь-яких статей-постів, хто її поширив вона не знає, вона не володіє інформацією про те, хто постійно наповнює сторінку « Фейсбук » під назвою « [PERSON] », інші працівники ради за допомогою у наповненні цієї сторінки інформацією до неї не зверталися, розмов із іншими співробітниками ради із цього приводу вона не чула, інформацію до статті в інтернет-газету «Сумські дебати» вона особисто не готувала, нею проводиться співпраця лише із місцевою друкованою газетою. Норми права, які підлягають застосуванню судом при вирішенні даного спору а) щодо вимоги про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації: Як передбачено ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 68 Конституції України закріплено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Право людини на захист від посягань на честь, гідність і ділову репутацію закріплено в таких актах, як Загальна декларація прав людини, прийнята і проголошена резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, так і конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. Частиною 4 статті 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з нормами ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Частиною 1 статті 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема, і права на недоторканність ділової репутації належить позивачеві. Зокрема, до спеціальних способів захисту відносяться і спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. За нормами ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У п. 46 рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції. Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно зі ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що електронна (цифрова) інформація - це аудіовізуальні твори, музичні твори (з текстом або без тексту), комп`ютерні програми, фонограми, відеограми, програми (передачі) організацій мовлення, що знаходяться в електронній (цифровій) формі, придатній для зчитування і відтворення комп`ютером, які можуть існувати і (або) зберігатися у вигляді одного або декількох файлів (частин файлів), записів у базі даних на зберігаючих пристроях комп`ютерів, серверів тощо у мережі Інтернет, а також програми (передачі) організацій мовлення, що ретранслюються з використанням мережі Інтернет. У статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що: - веб-сайт - це сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо; - власник веб-сайту - це особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу; - власник веб-сторінки - це особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та яка управляє і (або) розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки. Власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею; - доменне ім`я - це ім`я, що використовується для адресації комп`ютерів і ресурсів в Інтернеті. Згідно із статтею 2 Закону України «Про електронні комунікації» (який набрав чинності з 01 січня 2022 року) домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, що має унікальну назву (доменне ім`я), що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється. Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. Європейський суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, слід визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (пункт 42 рішення від 21 вересня 2006 року у справі «Грабчук проти України» (заява № 8599/02); пункт 48 рішення від 12 січня 2012 року у справі «Довженко проти України» (заява № 36650/03)). б) щодо вимоги про стягнення моральної шкоди: У відповідності до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. У силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Висновки суду Із урахуванням установлених обставин, пояснень сторін по справі, суд уважає, що між сторонами у даній справі виник цивільний спір із приводу визнання недостовірної поширеної відповідачами інформації про позивача, зобов`язання перших спростувати поширену інформацію у відповідний спосіб, а також про стягнення моральної шкоди з відповідачів, завданої приниженням його честі, гідності та ділової репутації, та поширенням неправдивої, образливої інформації з ганебними висловами і термінами; даний спір врегульовано вищенаведеними нормами права. а) щодо вимог про визнання недостовірною поширеної інформації, зобов`язання її спростувати: 1. Щодо двох статей від [INFO] року та від [INFO] року в соціальній мережі «Фейсбук» під назвами «[INFO]», «[INFO]» відповідно: Суд уважає, співвідповідач [PERSON] , розміщуючи своє фотозображення та анкетні дані у соціальній мережі «Facebook» на доступній для всіх сторінці під назвою « [INFO] », позиціював дану сторінку як його особисту, поширюючи на ній від часу її створення відповідну громадсько-політичну інформацію, практично пов`язував цю сторінку, в тому числі і станом на 16 і [INFO] року, виключно з собою в якості її володільця та користувача (тобто своє ім`я та фото поєднував із зареєстрованим профілем на зазначеній сторінці) (арк. 19-20,119-120 т.1). Обставини щодо реєстрації вищевказаної сторінки у соціальній мережі «Facebook» під назвою « [PERSON] » саме за співвідповідачем [PERSON] до січня 2022 року з використанням ним сформованого логіну та паролю визнав сам співвідповідач під час заслуховування його вступних слів, це також підтвердили допитані свідки зі сторони співвідповідача [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також, використовуючи особисту сторінку в зазначеній вище мережі, [PERSON] погодився з умовами та правилами користування цією мережею, які передбачають, що публікація матеріалів чи інформації з використанням налаштування «Доступно всім» означає, що особа дозволяє використовувати всім його матеріали чи інформацію, включаючи людей поза «Facebook», отримувати доступ до цієї інформації і використовувати її. Разом із цим, зазначений співвідповідач не дотримався вимог абз.1 п.1 Розділу 3 Ваші зобов`язання перед Facebook і спільнотою ([INFO]), передаючи логін та пароль для входу на вказану сторінку в соціальній мережі членам своєї команди, своєму синові, тому на підставі абз. 1 Розділу 3 Обмеження відповідальності Умов надання послуг компанією «Фейсбук» (Meta), ч.4,6,7 ст. 277 ЦК України саме він несе відповідальність за її використання, включаючи поширення на зареєстрованій на його ім`я сторінці будь-якої інформації. Оскільки допитані в суді свідки зі сторони співвідповідача [PERSON] та сам співвідповідач не підтвердили фактів поширення ними та особисто [PERSON] вищевказаної інформації в мережі «Фейсбук» 16 та [INFO] року, не вказали на осіб, які могли здійснити чи вчинили дії із поширення зазначеної інформації, ураховуючи неподання [PERSON] та уповноваженою ним особою (особами) скарг на несанкціонований доступ до його сторінки та її неправомірне використання до адміністраторів цієї соціальної мережі до подання даного позову до суду, ураховуючи первинну реєстрацію зазначеної сторінки за співвідповідачем за його дійсними анкетними даними та фотозображенням (зазначеним співвідповідачем виконаний обов`язок зазначати свої анкетні дані, які використовуються особою у повсякденному житті, як це визначено абз. 1 п.1 Розділу 3 Ваші зобов`язання перед Facebook і спільнотою ([INFO]) і подальше використання цієї сторінки після оприлюднення двох статей у січні 2022 року, зміст коментарів підписників про підтримку поширеної інформації у двох статтях на ім`я співвідповідача [PERSON] та його відповіді на них, суд уважає достовірно доведеною позивачем обставину поширення саме [PERSON] на його особистій сторінці в мережі «Фейсбук» двох статей під назвами «[INFO]», «[INFO] і [INFO] року. При цьому, заперечення цього факту [PERSON] та його представником, посилаючись на незначну комп`ютерну грамотність володільця зазначеної сторінки, суд розглядає в якості обраного й непереконливого способу захисту від пред`явленого позову до цього співвідповідача. Із лінгвістичного аналізу публікації на сторінці « [PERSON] » сайту «Фейсбук» від [INFO] року під назвою «[INFO]» проглядається емоційне обурення автора, його критичне ставлення до неуточнених вчинків п`ятьох фізичних осіб із прізвищами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по відношенню до [PERSON] ; із часу розміщення цієї інформації автором статті зазначається про те, що з цього моменту для них автор статті створить нестерпні умови й зазначені особи пошкодують за раніше вчинені по відношенню до нього дії. Також у тексті публікації зазначається про поширення в найближчий час інформації в окремій статті із детальним викладенням існуючої суперечливої ситуації із вищевказаними особами та автором цієї статті. У даній статті автором використовувався фразеологічний вислів «під ними буде земля горіти», зміст якого викладений вище, а застосовані слова «сволота, подонки, «скоти», «негідники» в контексті оприлюдненої статті стосувалася особисто позивача у даній справі (у статті зазначалося його прізвище серед прізвищ інших чотирьох осіб), ці слова застосовані із розмовної лексики, які використовуються у побутовому спілкуванні, вони не є літературними висловами, які поширювалися з метафоричним застосуванням. За своєю сутністю слово «сволота» означає просте лайливе слово, воно має збірне значення, характеризує підлих людей, «подонок» є розмовне слово, означає людину, яка викликає зневагу, слово «скот» є елементом грубовато-експресивної лексики, є лайкою, застосоване у метафоричному змісті та означає дослівно чотирьохногі свійські сільськогосподарські тварини, слово «негідник» означає людину, яка здійснює підлі вчинки. Зазначені слова є образливими висловами переважно із нецензурної лексики, які використовувалися для висвітлення власної, вкрай критичної думки автора статті про особисте ставлення до позивача та інших чотирьох осіб, яка загалом сформульована у принизливій формі. Разом із цим, авторська думка щодо особистості позивача не містила фактичних даних про певні події за його участі, про його вчинки тощо, тобто за своєю юридичною сутністю вищенаведені слова у контекстному формулюванні у наведеній публікації є оціночними судженнями, які висвітлюють лише особисте і критичне ставлення [PERSON] до позивача та інших чотирьох осіб. За змістом норм ст. 277 ЦК України, ч.1, 2 ст. 30, ст.47-1 Закону України «Про інформацію» вищенаведені оціночні судження співвідповідача [PERSON] відносно позивача не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності, правдивості (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, оскільки вони у своєму змісті не містять будь-яких фактичних даних, які б можна перевірити на предмет їх правдивості та дійсності, а тому суд не може застосовувати обраний позивачем неналежний спосіб захисту у виді спростування суб`єктивної думки співвідповідача [PERSON] , хоча і викладеної у брутальній і лайливій формах із використанням вищезазначених слів, виразів та мовно-стилістичних засобів. Тому суд уважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в цій частині і щодо вимоги позивача про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію поширену необмеженому колу осіб. Подібні за своїм змістом правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 428/3780/20-ц, від 24 червня 2021 року у справі № 552/1030/20, від 25 травня 2022 року у справі № 185/871/18, від 18 листопада 2020 рок у справі № 303/7289/17. 2. Із змістовного аналізу іншої публікації на сайті «Фейсбук» від [INFO] року під назвою «[INFO]» проглядається власний узагальнений виклад автором статті умов господарювання на землі, проблеми із наповненням місцевих бюджетів податковими надходженнями від плати за використання земельних ділянок, особливостей укладення договорів оренди земельних ділянок у сільській місцевості та використання землі в сільській місцевості. Надалі наводяться вжиті місцевою владою заходи по перегляду розмірів орендної плати за земельні ділянки комунальної власності і збільшення її розмірів до 12 %, які спрямовувалися на підвищення бюджетних надходжень, автором наводився приклад із одним із орендарем земельних ділянок гр. [PERSON] по перегляду розміру орендної плати за земельні ділянки з 3% на більший відсоток, придбання тротуарної плитки для потреб громади, пропозиція надати [PERSON] грошові кошти для самостійного придбання майна на потреби громади та придбання неї плитки, про проведення за місцем роботи та проживання автора цієї статті обшуків, які були безрезультатними, а [PERSON] не вдалося підкинути заздалегідь підготовлені грошові кошти і звинуватити автора статті у хабарництві. Надалі автор статті зазначає про те, що за [PERSON] стоять інші люди, які намагаються знищити місцеву громаду. Автор публікації зазначає про швидку реакцію правоохоронців на заяву [PERSON] та проведення обшуків. Надалі у статті ствердно зазначається про інформування багаторазово на громадських слуханнях та серед депутатського корпусу про заїзд на сушарку до позивача колон автомобілів, без жодних документів, і незаконно отримання ним мільйонів грошових коштів готівкою в якості доходів, з яких не справляються податки. Тобто у цій частині публікації автор, із одного боку, повідомляє про джерело отриманої ним інформації (інформація отримана на громадських слуханнях та від депутатів місцевої ради), а, з іншого боку, особисто узагальнює цю інформацію і надалі констатує певні факти, які містять ознаки кримінальних правопорушень у діях позивача. Далі у тексті статті автор зазначає про обізнаність щодо таких дій позивача правоохоронців, які не вживають відповідних законних дій, а на незаконні отримані позивачем грошові кошти ним надається неправомірна вигода, вчиняються інші негарні історії по відношенню до невизначеного кола осіб. При цьому, за семантико-лінгвістичним значенням назва самої статті «Кримінальне чтиво» є розмовним словосполученням, застосоване в якості метафоричного вислову, означає низькоякісний твір кримінального змісту для читання, тобто, на думку суду, сама назва публікації включає нехтуючо-образливу, протизаконну сутність; для висловів у цій статті, які стосуються позивача та останній ініціює перед судом їх до спростування, також характеризуються застосуванням сучасних розмовних слів та словосполучень (зокрема, такі як «відмивають мільйони чорного налу, на цей нал роздаються хабарі, робляться всілякі негарні історії») (арк. 21-32,119-120 т.1). Разом із цим, за характером висловлювань і вжитих автором словосполучень вищенаведена інформація, викладена лише у двох реченнях 13 абзацу цієї статті про позивача, є фактичними твердженнями, оскільки містить у своєму змісті посилання на обставини як такі, що реально існують, і про які особисто [PERSON] узагальнено зазначав як загальновідомі для всіх жителів місцевої громади обставини, це факти про зайняття позивачем незаконними операціями з використанням належної йому сушарки, що призводить до отримання ним необлікованих доходів, і як наслідок до вчинення ним дій по ухиленню від сплати податків (ознаки таких дій охоплюються складами кримінального правопорушення, передбаченого ст.212 КК України «Ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів)») від ведення ним підприємницької діяльності, а також щодо надання хабарів (надання неправомірних вигод) невизначеному колу осіб (ознаки таких дій охоплюються складами кримінальних правопорушень, передбачених ст.354 КК України «Підкуп працівника підприємства, установи чи організації», ст. 369 КК України «Пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі», стаття 369-2 КК України «Зловживання впливом», стаття 368-3 КК України «Підкуп службової особи юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми»). Отже, наведена вище у статті інформація містить негативні відомості про позивача, оскільки в ній стверджується про порушення ним норм податкового законодавства і вчинення ним незаконних дій, які за ознаками охоплюються певними складами кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним кодексом України, що, на думку суду, виключає віднесення поширених відомостей про позивача до оціночних суджень, критичних зауважень чи думок про його господарську діяльність, про його відносини із податковими та правоохоронними органами та іншими суб`єктами, перелік яких у статті не уточнений. Однак, співвідповідач [PERSON] , в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, не довів суду достовірності поширених ним відомостей про факти вчинення протиправних дій позивачем, оскільки в матеріалах справи відсутні документальні та інші підтвердження вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, про наявність у нього незнятих та непогашених судимостей (судимості) за вчинення кримінальних правопорушень у сфері господарської та службово-професійної діяльності. До цього, відсутність незнятих та непогашених судимостей у позивача останній особисто підтвердив під час надання ним пояснень суду в присутності його представника. Таким чином, наведену вище і поширену [PERSON] негативну інформацію щодо позивача із урахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості фізичної особи слід визнати недостовірною, і на підставі ч.4,7 ст.277 ЦК України такі поширені відомості підлягають спростуванню в обраний позивачем ефективний спосіб захисту його порушеного права, як громадянина України, жителя місцевої громади, керівника ТОВ «Агропартнери-2009», депутата селищної ради, користувача соціальною мережею «Фейсбук», і відповідно позов у цій частині та щодо вимоги про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію підлягає частковому задоволенню. Подібні за своїм змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року усправі № 761/6866/16, у постановах Касаційного цивільного Суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 757/25649/17, від 11 червня 2020 року у справі №757/1884/15, від 23 грудня 2020 року у справі №484/2781/19. 2. Щодо статті під назвою «[INFO]» від [INFO] року, розміщеної у мережі Інтернет на веб-сайті «Сумські дебати», який зареєстрований за [PERSON] : Лінгвістичний аналіз публікації на сайті «Сумські дебати» від [INFO] року ([INFO]) підтверджує те, що в самій назві «[INFO]» використовується фразеологізм, який разом із лайливим словом «сволота» означає те, що для всіх негідних людей, зазначених у цій статті, її автором будуть створені нестерпні умови. Загальний зміст цієї статті полягає у висвітленні наявної між [PERSON] та позивачем неузгодженої і проблемної ситуації із приводу роботи сушарки, належної [PERSON] , яка отруює місцевих жителів, про нехтування позивачем законодавством, безпекою та здоров`ям людей, а також про наявність взаємних непорозумінь між позивачем та [PERSON] і про бажання позивача принизити ім`я селищного голови, що пов`язувалося, в тому числі, із ініціюванням позивачем кримінального провадження відносно [PERSON] та проведення правоохоронцями безрезультатних обшуків у нього. Також стаття містить два редакційних нагадування про певні події за участі двох сторін у даній справі, а саме: перше - інформація про те, що позивач увів в оману екологічну комісію, запустивши роботу сушарки посеред селища; друге - через незаконні операції позивача із землею, внаслідок яких бюджет с-ща [PERSON] недоотримав від одного до двох мільйонів гривень. Автор цієї статті на сайті «Сумські дебати» не зазначений, проте редакційна повна назва цієї статті «[INFO]" свідчить про кримінальний, протизаконний зміст самої публікації із віднесенням позивача до складу незаконної, таємної злочинної організації, яка сформована на території громади під назвою «мафія». У тексті статті також наводиться слово «агробарон» із [PERSON] , яке застосовано в якості гіперболи (різновид стилістичного прийому) і пов`язується зі свідомим перебільшенням (підвищенням) статусу позивача, розмовне слово «жамардіївці» застосовано у зневажливому контексті і буквально означає узагальнену пов`язаність невизначеного кола наближених осіб особисто із позивачем, застосовано у тексті статті розмовне слово «махінатори», що пов`язується із особою, яка займається шахрайськими діями, яке без наведення посилань на певні факти, носить описовий зміст і власне виявляє особисте ставлення до позивача, вислів через цілий ряд «махінацій», в якому слово махінацій викладено у лапках, означає викладення оціночного судження в іронічному і непрямому значенні цього слова. На думку суду, перший-четвертий абзаци цієї статті не містять посилань на фактичні дані, наведена інформація має оціночний характер та описує суб`єктивне й критичне ставлення до особи позивача, його дій й інших вчинків, тобто є за своїм змістом оціночними судженнями. Надалі у п`ятому та шостому абзацах цієї статті наводиться цитата речень зі сторінки під назвою « [PERSON] » на сайті соціальної мережі «Фейсбук» зі статті співвідповідача [PERSON] під назвою «[INFO]», датовану [INFO] року (стаття від [INFO] року) із емоційно-збудженим викладом оціночних суджень, що практично підтверджує розміщення цієї статті на сайті за власною ініціативою його власника (реєстранта) без зазначення автора цієї публікації. Лише два останніх абзаци вищенаведеної статті містять редакційні посилання-нагадування, перше з яких викладено у виді оціночних суджень, із застосуванням розмовних слів (обдурив комісію, запустив свою сушарку) та слова в іронічному значенні («махінації»), гіперболи «агробарон», про нібито у шахрайський спосіб уведення позивачем в оману членів неуточненої відомчої чи регіональної екологічної комісії і про початок роботи сушарки посеред селища, яка створює нестерпні умови для місцевих жителів. Натомість другий абзац (останнє речення статті) містить редакційне посилання-нагадування саме на фактичне вчинення позивачем дій, які містять ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.212 «Ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів)» КК України, тобто твердження про факти, і ця інформація про позивача розглядається судом в якості недостовірної й негативної, яку суд уважає за необхідне визнати недостовірною і такою, що підлягає спростуванню у спосіб визначений позивачем, оскільки зазначений співвідповідач також в порушення ч.1 ст. 81 ЦПК України не довів суду належними та допустимими доказами факту (фактів) вчинення кримінальних правопорушень саме позивачем за вказаною нормою кримінального закону. Також слід узагальнено зазначити про те, що текст самої статті складений редакцією Інтернет-видання «Сумські дебати» із використанням як власного стилю й узагальнених нагадувань певної інформації, яка раніше поширена на сайті цього видання, так і цитат зі статті під назвою «[INFO]» із сторінки « [PERSON] » на сайті «Фейсбук» (а.с.33-35 т.1). При вирішенні позову в цій частині суд приймає до уваги те, що позов про визнання недостовірною, зобов`язання спростувати вищенаведену інформацію заявлено позивачем до заміненого судом співвідповідача фізичної особи [PERSON] , як реєстранта (власника) сайту «Сумські дебати», на якому розміщена лише вищевказана стаття, без одночасного заявлення такої ж вимоги до співвідповідача [PERSON] із наведенням відповідних доводів та аргументів щодо цієї сторони (саме це вбачається із викладення фактичних даних щодо підстави позову у тексті позовної заяви та з прохальної частини позову, в якому сформульовано предмет позову в цій частині). Разом із цим, суд ураховує та практично застосовує у даному спорі правові позиції Верховного Суду про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічний висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Також Верховний Суд у постановах від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) та від 02 лютого 2022 року у справі № 199/4585/18 (провадження № 61-5734св21) зазначив, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. У пункті 6.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) викладено висновок, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства у адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адрес українського сегменту мережі Інтернет. Також схожі за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 742/3715/17 (провадження № 61-9702св19), від 01 грудня 2021 року у справі № 310/6999/19 (провадження № 61-14120св21). На думку суду, належне вирішення заявлених позивачем вимог передбачає залучення до участі у справі і безпосереднього автора висловлювань, що є предметом позову, залучити якого до участі у справі без відповідного клопотання позивача суд не має процесуальної можливості. За змістом заявленого позову вбачається ненаведення позивачем жодних доводів та аргументів про те, хто є саме автором статті на сайті «Сумські дебати», також авторство чи співавторство по складанню вищевказаної статті від певної особи позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами. При цьому, суд ураховує те, що під час розгляду даної справи по суті судом установлено дійсного власника вищевказаного сайту з відкритою для доступу всіх відвідувачів інформацією без з`ясування точних даних про зареєстроване місце проживання фізичної особи [PERSON] , проте судом не установлено автора чи співавторства певних осіб при складанні вищевказаної статті, під час розгляду даної справи автор (автори) вищенаведеної статті залишився невідомим (хоча представник позивача під час надання пояснень суду уважала автора цієї статті [PERSON] без подання суду належних доказів цьому і без наведення відповідних доводів у тексті самого позову). Крім цього, відомості про те, хто є власником веб-сайту «Сумські дебати» чи володільцем облікового запису у відповідних розділах сайту «Сумські дебати», включаючи «Контакти», «Головна» тощо також відсутня (https://debaty.sumy.ua/, https://debaty.sumy.ua/contacts). Тому з урахуванням наведеного належним відповідачем у цій частині заявленого позову із урахуванням наведених вище правових позицій суд розглядає саме фізичну особу [PERSON] , як особу, яка зазначалася при реєстрації сайту «Сумські дебати», який в силу вищенаведених норм права, є власником цього сайту (а.с.207,213, 217 т.1). Отже, наведену вище і поширену на сайті «Сумські дебати», власником якого є [PERSON] , негативну інформацію щодо позивача про нібито вчинення ним кримінального правопорушення із урахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості фізичної особи у заявлених позовних межах слід також визнати недостовірною, а тому вона на підставі ч.4,7 ст.277 ЦК України також підлягає спростуванню в обраний позивачем ефективний спосіб захисту порушеного цивільного права щодо вчинення ним кримінального правопрушення у сфері порушення податкового законодавства, і відповідно позов у цих межах підлягає частковому задоволенню. Щодо доводу представника співвідповідача [PERSON] - [PERSON] про те, що сторінка « [PERSON] » в соціальній мережі «Фейсбук» не є авторизованою саме за його анкетним даними і таку сторінку він особисто не авторизував на своє ім`я і відповідно не поширював дві вищенаведених статті, то суд уважає за необхідне зазначити наступне. Із досліджених відеоматеріалів огляду сторінки « [PERSON] » на сайті «Фейсбук» та друкованих витягів двох статей із цього сайту дійсно вбачається відсутність значка підтвердження синього кольору щодо персоналізації зазначеної сторінки під назвою « [PERSON] » у Фейсбук саме за анкетними і персональними даними [PERSON] , тобто проглядається непідтвердження ідентифікації зазначеного відповідача в якості авторизованого користувача зазначеної веб-сторінки у соціальній мережі Facebook і відповідно вона не позначена в якості персональної веб-сторінки в цій соціальній мережі. Разом із цим, така процедура підтвердження проводиться за власною ініціативою відповідного зареєстрованого користувача сайту «Фейсбук» шляхом заповнення відповідної форми, яка визначається адміністратором цього сайту для всіх бажаючих, у подальшому відповідні адміністратори цього сайту розглядають подану заявку та можуть схвалити чи відхилити її, якщо відповідна особа не відповідає визначеним чотирьом критеріям, неподання такої заявки-запиту про підтвердження зазначеної сторінки за анкетними даними співвідповідача під час надання пояснень суду підтвердив особисто співвідповідач [PERSON] та допитаний свідок [PERSON] . Із огляду на це, суд уважає, що надсилання запиту на значок підтвердження у мережі «Фейсбук» не є перешкодою для використання сформованої сторінки у « Фейсбук », не є взагалі обов`язковою процедурою підтвердження належності такої сторінки певній особі та залежить від оціночної перевірки адміністраторами веб-сайту відповідності особи визначеним критеріям за умови подання нею відповідної заявки (зазначені умови підтвердження належності певної сторінки особи в мережі «Фейсбук» викладені на сайті у відкритому доступі за посиланням: [INFO]). Із урахуванням тих обставин, що сторінка у мережі «Фейсбук» на ім`я « [PERSON] » реєструвалася сином співвідповідача [PERSON] за згодою останнього, використовувалася до та після січня 2022 року ним особисто та членами його команди та працівниками селищної ради в громадсько-політичних цілях, а також приймаючи до уваги факти неподання адміністраторам зазначеного сайту особисто [PERSON] чи уповноваженими ним особами скарг на будь-які порушення, повідомлень про порушення конфіденційності чи зламування облікового запису і його несанкціонованого використання, і норми абз. 1,2 п. 3 Обмежень відповідальності Умов надання послуг у мережі «Фейсбук» (Меta) (зокрема, про надання продуктів щодо поширення інформації у виді «як є», і наскільки це дозволено законом, компанія не гарантує, що вони завжди будуть безпечними, надійними й працюватимуть без помилок, переривань, затримок і недоліків, а також компанія не контролює й не спрямовує дії або висловлювання людей і не відповідає за їхню поведінку (в Інтернеті та за його межами) і за будь-який контент, який вони поширюють (зокрема, образливий, невідповідний, непристойний, незаконний і небажаний з інших причин ([INFO]), а також подальше використання сторінки, з якої відбулося поширення двох статей із специфічним і подібним стилем викладу інформації, і схвальні коментарі підписників під цими статтями та висловлення подяк за підтримку саме особою з фотозображенням та даними співвідповідача [PERSON] , то суд уважає факт поширення двох вищевказаних статей 16 та [INFO] року саме позивачем є доведеним сукупністю досліджених доказів та підтверджується ґрунтовним аналізом зафіксованих у них фактів, умов користування мережею «Фейсбук» ( [PERSON] До цього, показання свідків зі сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо підтвердження ними інформації про те, що вони мали код та пароль для входу на сторінку у мережі «Фейсбук» під назвою « [PERSON] » як в інформативних, так і в службових цілях, наведену позивачем інформацію 16,[INFO] року особисто вони не поширювали, також вони її не поширювали за дорученням чи проханням [PERSON] , хоча знайомилися із нею та були обізнані про її зміст, суд приймає в якості належних і допустимих доказів, оскільки вони є взаємоузгодженими і доповнюють одні одного, є змістовними й не суперечливими, узгоджуюються із дослідженими письмовими доказами, в тому числі, із огляду на своєрідний і схожий стиль викладу поширеної інформації, коментарів-дописів до неї. Разом із цим, до частини показань допитаних свідків зі сторони співвідповідача [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в яких вони посилались на необізнаність про ті обставини хто саме поширив вищенаведену інформацію у січні 2022 року на сторінці « [PERSON] », суд ставиться критично і не приймає їх в цій частині в якості належних доказів зі сторони співвідповідача [PERSON] в обґрунтування його заперечень проти позову, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених письмових доказів, в тому числі, оприлюдненими неодноразовими особистими коментарями саме особою з фотозображенням та анкетними даними співвідповідача [PERSON] під цими статтями, які інші учасники спілкування та коментування визнавали саме в якості особистих дописів цього співвідповідача. Додатково суд ураховує також те, що частина зазначених свідків перебувають у певній службовій підпорядкованості, співпраці зі співвідповідачем [PERSON] та під його керівництвом, призначаються на посади за ініціативою голови селищної ради (це свідки, [PERSON] (секретар селищної ради), [PERSON] (перший заступник селищного голови), [PERSON] (як працівник апарату селищної ради), інші є активними учасниками його команди з депутатським статусом, близьким родичем (це свідки, [PERSON] , [PERSON] ), які всі разом заінтересовані у створенні певного іміджу для [PERSON] в якості голови місцевої територіальної громади по характеру службової діяльності та особистих стосунків із ним. б) щодо вимог про стягнення з кожного з відповідачів моральної шкоди: За змістом заявленого позову [PERSON] просить суд стягнути окремо з першого та окремо з другого співвідповідача грошовий еквівалент моральної шкоди в розмірі 50000 грн. При цьому завдану йому моральну шкоду позивач пов`язував із приниженням його честі, гідності та ділової репутації через поширення повністю недостовірної, неправдивої, в певній частині образливої за її змістом й негативної інформації про нього, приниженням його честі, гідності та ділової репутації та душевними стражданнями через хвилювання, постійними виправдовуваннями перед знайомими, друзями та колегами по роботі про те, що він не вчиняв жодних злочинів, тривалому перебуванні у стані сильного душевного дискомфорту з докладанням зусиль по налагодженню свого особистого і громадського життя, по захисту своїх прав в судовому порядку. При цьому, за змістом заявлених вимог [PERSON] заявлено позов до двох співвідповідачів у частині стягнення моральної шкоди за поширення в оприлюднених статтях образливих та ганебних висловів, які порушують його право на повагу до його честі, гідності та ділової репутації. Із урахуванням вищевстановлених обставин щодо поширення відповідачами частково недостовірної інформації та інформації із образливими висловами, її змісту, способу оприлюднення на невизначене коло осіб у соціальній мережі та на сайті з відкритим загальним доступом (перший співвідповідач поширив відповідну інформацію у двох статтях в якості її автора, а другий співвідповідач поширив власну редакційну інформацію на власному сайті та процитував частину статті, розміщену першим співвідповідачем на іншому веб-сайті), також розміщення на день розгляду даної справи на двох сайтах зазначеної вище інформації про нібито вчинення позивачем кримінальних правопорушень у сфері господарської діяльності та у сфері службово-професійної діяльності, сукупно, на думку суду, це завдано моральної шкоди позивачу, яка полягала у приниженні одночасно його честі, гідності та ділової репутації. При цьому, при оцінці особи позивача з точки зору соціальних відносин, його професійної діяльності та як людини, судом ураховується те, що позивач є громадянином України, депутатом селищної ради, керівником ТОВ «Агропартнери-2009», яке проводить господарську діяльність із обробітку земель на території Роменського району Сумської області, є користувачем соціальної мережі «Фейсбук» та має в цій мережі певну кількість друзів та підписників, є мешканцем місцевої громади, тобто є відомою особою у громадсько-політичних та підприємницьких колах місцевої громади. Також, суд уважає, що стягнення моральної шкоди за поширення відповідачами інформації про позивача у виді оціночних суджень (суб`єктивної думки), які містять у своєму тексті образливі та ганебні вислови про [PERSON] , а також за поширення недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на повагу до його честі, гідності та ділової репутації, що має місце у даному спорі, та який передбачено ст.23,276,280,1167 ЦК України, й він узгоджується із подібними правовими позиціями, викладеними Верховним Судом у постановах Касаційного цивільного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 200/20351/18, від 30 вересня 2020 року у справі № 728/1144/19. Із огляду на вищенаведене, разом із констатацією самого факту поширення недостовірної інформації про позивача й порушення його права на повагу до його честі, гідності та ділової репутації, приймаючи до уваги засади розумності, справедливості й співмірності, суд уважає за необхідне стягнути з першого відповідача у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди [PERSON] 10000 грн., з другого співвідповідача на користь позивача - 5000 грн., що буде для позивача достатньою і справедливою сатисфакцією, ефективним та дієвим способом захисту порушеного особистого немайнового права цієї сторони. Разом із цим, суд уважає недоведеним позивачем належними та допустимими доказами фактів перенесення ним душевних страждань у виді хвилювань, постійних виправдовувань перед знайомими, друзями та колегами по роботі про те, що він не вчиняв жодних злочинів, а також обставин його тривалого перебування у стані сильного душевного дискомфорту з докладанням зусиль по налагодженню свого особистого і громадського життя після поширення відповідачами зазначеної вище інформації на сторінці «Фейсбук» та на сайті «Сумські дебати», які б сукупно і додатково могли б впливали на визначення грошового еквіваленту завданої йому моральної шкоди. До цього, відповідно до норм ст.23,1167 ЦК України до сутнісного змісту моральної шкоди закон не відносить вчинення стороною будь-яких активних дій по здійсненню захисту своїх прав у судовому порядку, вжиття підготовчих дій до цього, подолання певних складностей із судовим захистом своїх прав, а тому ці доводи позивача суд уважає непереконливими, недоведеними та безпідставними і відповідно у задоволенні позову в цій частині слід відмовити із наведених підстав. Розподіл судових витрат по справі Згідно з нормами ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог. У даній справі позивачем сплачено по 2481 грн судового збору за двома вимогами про стягнення моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації, та по 992 грн 40 коп. за немайновими вимогами про визнання недостовірною інформації, зобов`язання її спростувати до двох відповідачів, проте позов по немайновій вимозі до співвідповідача [PERSON] про визнання недостовірною, зобов`язання спростувати інформацію задоволений на 50 %, вимога про стягнення моральної шкоди з цього відповідача також задоволена частково на 20%, дві позовні вимоги до [PERSON] також задоволені частково (по перші вимозі на 50%, по вимозі про стягнення моральної шкоди на 10 %), а тому зі [PERSON] слід стягнути на користь позивача 992 грн 40 коп судового збору, а з [PERSON] на користь позивача 744 грн 30 коп повернення судового збору (а.с.1-4). Також 21 січня 2022 року між адвокатським об`єднанням «Семеген і Партнери», в особі керуючого партнера Воронець Н.Б. (виконавцем) та [PERSON] (клієнтом) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги зі складанням документів у підтвердження наданих послуг. Згідно з п.1.1, 3.1-3.2, 4.1-4.2 цього договору предметом цієї угоди є надання протягом річного строку усіма законними способами Клієнту правової допомоги у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом порушених, оспорюваних чи невизнаних його прав, на розмір гонорару по цьому правочину впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, складність справи, обсяг правових послуг, гонорар погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється окремим розрахунком. У даній справі позивач поніс 23549 грн 25 коп за надану йому професійну правничу допомогу адвокатом Воронець Н.Б., згідно з актом наданих послуг № 181 від 19 липня 2022 року у даній цивільній справі сторони визначили загальний розмір витрат за правничу допомогу у розмірі 23549 грн 25 коп, при цьому в підписаному акті деталізується кількість і вид наданих послуг: за одноразове побачення з клієнтом, попередній аналіз справи, опитування клієнта, збір інформації та документів, а також надання консультації та правової інформації ці витрати визначені в розмірі по 1135 грн, за одноразове вивчення та аналіз норм законодавства та судової практики - 3405 грн, за складання адвокатського запиту - 567 грн 50 коп, за підготовку, складання та подання до суду позову з додатками - 5675 грн, за чотирьохразову участь у судових засіданнях 11633 грн 75 коп. Визначаючи розмір витрат за надану правову допомогу суд ураховує те, що дана справа за предметом та сутністю спору не є складною, час безпосередньої активної участі представника позивача у дев`яти судових засіданнях сумарно складає 11 год 22 хв, розумний і достатній час для оцінки правової проблематики, підготовки позовних матеріалів, збору доказів без вивчення норм законодавства та судової практики, підвищене значення даної справи для сторін спору, яке стосується приниження честі, гідності та ділової репутації репутації позивача двома фізичними особами. При цьому, суд практично співставляє та застосовує критерії реальності вищевказаних витрат, розумності їх обсягу та необхідності витрачання певного часу на їх надання з огляду на установлені обставини справи (перш за все ураховуючи незначну складність справи, усталеність судової практики з даного виду спорів, що надало можливість у короткий проміжок часу сформувати правову позицію представнику позивача по справі, визначитися із предметом доказування у даній справі та доказової основи позову) та відомі суду дані про фінансовий стан сторін (позивач є працевлаштований, відповідачі є фізичними особами, перший відповідач є також працевлаштованим, інший співвідповідач є власником сайту «Сумські дебати»). Із урахуванням викладеного вище, при невизнанні першим співвідповідачем заявленого позову в повному обсязі, яку суд окремо розглядає в аспекті розподілу судових витрат в якості клопотання про зменшення розміру витрат за надану правничу допомогу, з огляду на співмірність цих витрат із предметом спору та його складністю, фактичним обсягом наданих послуг, їх вищенаведену часткову обґрунтованість, суд відповідно до ч.2-5 ст.138 ЦПК України вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню зі співвідповідачів на користь позивача, підлягає зменшенню до 8000 грн (2000 грн складання і подання позову до суду, 6000 грн участь представника відповідача у судових засіданнях), і саме такий визначений розмір витрат підлягає стягненню зі співвідповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених судом вимог (а.с.192,193-194,195-196,197,198,199,200).

Outcome: partial