Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулася до суду звищеввказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 26.10.2021 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання, виховання та лікування [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 4000,00 (чотири тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення повноліття кожною дочкою. Стягнення аліментів проводити в особі матері [PERSON] ,починаючи з 24.03.2021 року і продовжувати до повноліття дітей. Постановою Старшого державного виконавця Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 15.11.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 67487554. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, рішення суду у добровільному порядку не виконує. Станом на 30.06.2022 року сума заборгованості за аліментами становить 118 863,52 грн., що підтверджується Довідкою-розрахунком від 05.07.2022 року №9173, виданим Старшим державним виконавцем Сквирського відділу державної виконавчої служби. Позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з березня 2021 року по червень 2022 року, що становить 282 178,00 грн, відповідно до наданого розрахунку. З урахуванням наведеного, позичачка просить суд: Стягнути з відповідача 282 178,00 грн. неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі (а.с. 20,23,29). Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128, 130 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Письмових заяв чи клопотань не надав (а.с. 19,26-27,28). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 26.10.2021 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання, виховання та лікування [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 4000,00 (чотири тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення повноліття кожною дочкою. Стягнення аліментів проводити в особі матері [PERSON] ,починаючи з 24.03.2021 року і продовжувати до повноліття дітей (а.с. 30-31). Постановою Старшого державного виконавця Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 15.11.2021 року відкрито Виконавче провадження ВП № 67487554 (а.с. 11). Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, рішення суду у добровільному порядку не виконує. Станом на 30.06.2022 року сума заборгованості за аліментами становить 118 863,52 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком від 05.07.2022 року № 9173, виданим Старшим державним виконавцем Сквирського відділу державної виконавчої служби (а.с.12). Позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з березня 2021 року по червень 2022 року. Статтею 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини першої статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03.04.2019 р. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+…Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 -; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Позивачка визначила загальну суму пені, що підлягає до стягнення із [PERSON] за період з березня 2021 року по червень 2022 року, яка за її підрахунками складає 282178,00 грн. Однак, враховуючи викладене та з урахуванням положень ст. 196 СК України, згідно якої відповідальність платника аліментів за їх прострочення обмежується 100 відсотками заборгованості, яка існувала станом на 30 червня 2022 року, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 118863,52 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial