Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

04.11.2022 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] . Членом двору був лише позивач. Житловий будинок зареєстровано за колгоспним двором. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину, а саме на Ѕ житлового будинку, після смерті матері. Вказав, що йому також належить інша Ѕ у праві власності на будинок, однак він не може її зареєструвати. Просив визнати за ним право власності на Ѕ вказаного будинку. Відповідач відзиву на позов не подав. Позивач в судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, однак представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, представник відповідача проти позовних вимог не заперечив. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії свідоцтва про право приватної особистої власності на будівлі від 25.08.1989 року вбачається, що будинковолодіння [ADDRESS] в цілому належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . З копії довідки № 5996 від 10.08.2018 року, виданої КП ЛОР «Червоноградське МБТІ», вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] . З копії виписки з погосподарської книги за 30.06.1990 року, виданої Рава-Руською міською радою, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , членом даного господарства був [PERSON] . З копії виписки з погосподарської книги за 15.04.1991 року, виданої Рава-Руською міською радою, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року відносився до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , членом даного господарства був [PERSON] . З копії свідоцтва про право на спадщину від 28.10.2021 року вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] (Ѕ житлового будинку [ADDRESS] станом) є [PERSON] . Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.112 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про власність"\~щодо спільної\~сумісної власності\~поширюються на\~правовідносини,\~ які\~виникли після\~введення в\~дію цього\~ Закону\~(з\~15\~квітня 1991\~року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року відносився до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , членом даного господарства був лише позивач, який станом на 15.04.1991 року не втратив права на частку в майні даного колгоспного двору. За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: approved