Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

23.09.2022\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~вищевказаним позовом,\~в якому\~просив стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] основний\~борг у\~розмірі 18\~298\~гривень 15\~копійок,\~проценти у\~розмірі 1\~716\~гривень 01\~копійка,\~інфляційні втрати\~у розмірі\~2\~722\~гривень 24\~копійки,\~3%\~річних у\~розмірі 281\~гривень 24\~копійки,\~та суму\~судових витрат,\~посилаючись на\~такі обставини. Згідно позовної заяви, 19.01.2022 року між сторонами укладено договір позики у простій письмовій формі. 19 січня 2022 року, тобто у день укладання договору позики відповідач надав позивачеві розписку, якою засвідчив факт прийняття у позику грошові кошти у розмірі 18298,15 гривень, зі строком повернення позики не пізніше 18.02.2022 року. Проте, відповідачка не здійснила повернення суми позики у визначений договором строк. Позивач стверджує,\~що договором\~позики від\~19\~січня 2022\~року не\~було визначено\~розмір процентів\~від суми\~позики.\~Відтак,\~на підставі\~положень ч.1\~ст.\~536\~ЦК України\~та ч.\~1\~ст.1048\~ЦК України,\~позивач має\~право на\~нарахування процентів\~за договором\~позики.\~Згідно позовної\~заяви,\~станом на\~24.08.2022\~рік у\~відповідачки утворилась\~заборгованість у\~розмірі:\~23\~017,64\~грн., яка складається\~із:\~суми боргу\~у розмірі\~-\~18\~298,15\~грн.; нарахування процентів\~у розмірі -\~1716,01\~грн.; інфляційного збільшення\~у розмірі\~-\~2\~722,24\~грн.; 3% річних у розмірі - 281,24 грн. Позивач зазначає, що станом на дату звернення до суду з даним позовом, відповідачка свої зобов`язання за договором позики від 19.01.2022 року не виконала. Враховуючи все вищевикладене, позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2022 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено проведення розгляду справи по суті. 24.11.2022 року в судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив слухати справу, призначену на 24.11.2022 року без його особистої участі, та зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 січня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у простій письмовій формі. На підтвердження укладання між позивачем та відповідачем договору позики, відповідачкою 19 січня 2022 року, тобто у день оформлення договору позики та отриманнягрошових коштів від позивача на користь [PERSON] було видано розписку про підтвердження факту отримання грошових коштів. Отже, сторони договору позики від 19 січня 2022 року належним чином виконали умови чинного законодавства України. Судом встановлено, що вищевказаний Договір позики було укладено для задоволення особистих потреб позичальника, є таким, що укладений між двома фізичними особами у простій письмовій формі та не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності позивача. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з положеннями\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилом ч. 1\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Згідно ч.ч.1-2\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов`язанням. Також, відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписка від 19.01.2022 року) перебуває у позивача, так як, відповідно до ч. 3\~ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обов`язку. Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного договору позики від 19.01.2019 р. [PERSON] зобов`язалася повернути отримані грошові кошти в сумі 18298,15 гривень у строк до 18.02.2022 року. Станом на дату подання цього позову відповідачка не повернула позивачеві жодних грошових коштів. Таким чином, відповідачка прострочила виконання зобов`язання за Договором позики від 19.01.2022 року. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, у порушення умов договору позики, а також ст.ст. 509, 526, 1046, 1048 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Частина 1 статті 546 ЦК України визначає види забезпечення виконання зобов`язання, неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток, право довірчої власності. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або певне майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Частиною 1 ст. 536 ЦК України передбачається, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що договором позики від 19 січня 2022 року не було визначено розмір процентів від суми позики. Відтак, на підставі положень ч.1 ст. 536 ЦК України та ч. 1 ст.1048 ЦК України, позивач має право на нарахування процентів за договором позики. Розмір процентів, право на нарахування та стягнення з Відповідача, надають вищезазначені норми ЦК України на рівні облікової ставки НБУ. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Разом з\~тим,\~у відповідності\~до ст.\~625\~ЦК України\~-\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання.\~Боржник,\~який прострочив\~виконання зобов`язання,\~зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми. Судом встановлено\~станом на\~24.08.2022\~рік у\~відповідачки утворилась\~заборгованість у\~розмірі:\~23\~017,64\~грн., яка складається із: -\~суми боргу\~у розмірі\~-\~18\~298,15\~грн.; - нарахування процентів\~у розмірі -\~1716,01\~грн.; - інфляційного збільшення у розмірі - 2 722,24 грн.; - 3% річних у розмірі - 281,24 грн. Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 1, 5\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved