Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Волторніст Сергій Миколайович звернувся до Лохвицького районного суду з позовом до Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.10.2020 року серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право власності на земельну ділянку розміром 4,1495 га, яка розташована на території Бодаквянської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі 08.04.2021 року до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа заведена за № 27/2021. Дружина померлого [PERSON] , яка проживала на день смерті чоловіка разом з ним, відмовилася від прийняття спадщини на користь дочки - [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2022 року за вих.№ 132/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , оскільки в Державному земельному кадастрі відсутня інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5322681100:00:004:0147, а згідно поданих заявником документів існують розбіжності у кадастрових номерах спадкової земельної ділянки. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд встановити факт, що земельній ділянці , яка належить [PERSON] , який помер [INFO] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 163446 площею 4,1495 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бодаквянської сільської ради Лохвицького (після об"єднання Миргородського ) району Полтавської області дійсно присвоєно кадастровий номер 5322681100:00:012:0083 замість зазначеного в державному акті кадастрового номеру 5322681100:00:004:0147; визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку після померлого [PERSON] . В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, надали заяви про підтримання позовних вимог, справу просять розглядати без їх участі. Відповідач по справі на розгляд справи не з"явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, щодо задоволення позову покладаються на розсуд суду. Третя особа на розгляд справи не з"явилася з невідомих причин, належним чином повідомлена про розгляд справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як встановлено судом, [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.10.2020 року серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право власності на земельну ділянку розміром 4,1495 га, яка розташована на території Бодаквянської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі 08.04.2021 року до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа заведена за № 27/2021. Дружина померлого [PERSON] , яка проживала на день смерті чоловіка разом з ним, відмовилася від прийняття спадщини на користь дочки - [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2022 року за вих.№ 132/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , оскільки в Державному земельному кадастрі відсутня інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5322681100:00:004:0147, а згідно поданих заявником документів існують розбіжності у кадастрових номерах спадкової земельної ділянки. Судом встановлено, що [PERSON] отримав у приватну власність земельну ділянку розміром 4,1495 га на території Бодаквянської сільської ради як член КСП "Жовтень". В Державному акті відображено кадастровий номер 5322681100:00:004:0147, який присвоєно під час виготовлення державних актів згідно розпорядження голови Лохвицької РДА № 354 від 19.12.2005 року. В той же час, в зв"язку з вступом в дію з 01.01.2013 року Закону України " Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року № 3613-ІV та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 " Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" було виявлено невідповідність (задвоєння) кадастрового номеру, який присвоєно земельній ділянці в 2006 році та який відобоажено в Державному акті. Земельній ділянці присвоєно новий кадастровий номер 5322681100:00:012:0083. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 163446 від 09.11.2006 року втрачено, але наявність даного документа та наявність права на успадкування земельної ділянки розміром 4,1495 га , підтверджується витягом з Державного земельного кадастру, де зазначено підставу виникнення права власності у [PERSON] на земельну ділянку та архівним екземпляром Державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За приписами п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). З огляду на вказані норми чинного законодавства суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved