Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що не отримувала від банку умови та правила надання банківських послуг і тарифів, що б в сукупності із заявою, довідкою про умови кредитування свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Сам факт підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування не свідчить про беззаперечне ознайомлення клієнта з умовами та правилами надання банківських послуг. Зазначає, що під час підписання анкети-заяви банк ні з якими умовами та правилами її не ознайомлював, також в супереч ст.ст.\~9,\~11 ЗУ «Про споживче кредитування»\~не надав інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Вказане підтверджується відсутністю її підпису під умовами та правилами надання банківських послуг, а також у паспорті споживчого кредиту. Крім того, AT «Ідея банк» нараховує одночасно неустойки та штрафи за порушення виконання договору. Проте, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищевикладене, просить суд кредитний договір, укладений між неюта AT «Ідея банк» визнати недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій. Крім того зазначає, що встановлена банком у кредитному договорі плата за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливою умовою договору та повинна надаватися на безоплатній основі, а тому просить зарахувати сплачені нею кошти, які були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості,в рахунок погашення основного боргу по договору кредиту №C-300-006715-18-980 від 27.04.2018 року. \~ \~ \~ \~Рух справи в суді. \~ \~ \~ \~Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15 січня 2021 року було відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання. Однак, дослідивши матеріали позову, суд дійшов до висновку про необхідність здійснення переходу до розгляду справи за правила спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~28.07.2021 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки при укладенні кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів. Крім того, підписавши договір, позивач засвідчила, що вона погодилася з його умовами. \~ \~ \~ \~26.08.2021 року позивач подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що встановлена у кредитному договорі плата за обслуговування кредиту є несправедливою умовою договору та має бути визнана недійсною. Встановлені судом фактичні обставини справи. \~ \~ \~ \~Суд встановив, що між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було відкрито кредитну лінію та обслуговування Кредитної картки та страхування № C-300-006715-18-980 від 27.04.2018 року, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. \~ \~ \~ \~Договір укладено шляхом підписання [PERSON] заяви-анкети. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг вказані умови використання кредитних карт AT Ідея Банку, Пам`ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Універсал Банку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. \~ \~ \~ \~Згідно п. 2.1.1.2. цього ж Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказана у заяві. \~ \~ \~ \~Крім того, пунктом 1.11 кредитного договору [PERSON] встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Розмір плати за обслуговування кредиту складає 2,95% щомісячно від початкової суми кредиту. Мотиви прийняття рішення судом. \~ \~ \~ \~У силу\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст.\~598, ст.\~599 ЦК України, зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Статтею 215 ЦК України\~встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 Цивільного кодексу України. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~ \~ \~ \~Крім того, згідно зі\~ст.203 ЦК України\~умовою чинності правочину є також його вчинення у формі, встановленій законом. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 217 ЦК\~недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.\~6,\~627 ЦК України\~сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно\~ст. 628 ЦК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 638 Цивільного кодексу України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що факт підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування не свідчить про беззаперечне ознайомлення клієнта з умовами та правилами надання банківських послуг; під час підписання анкети-заяви банк ні з якими умовами та правилами позивача не ознайомлював. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Разом з цим, суд зазначає, що в оспорюваному договорі зазначено про умови надання позики. \~ \~ \~ \~Так, при укладенні Кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Так, підписавши договір, позивач засвідчила, що вона погодилася з його умовами. Крім того, позичальник в подальшому виконувала умови кредитного договору та сплачувала відповідні кошти. \~ \~ \~ \~Окрім цього, позивач погодилася з умовами кредитного договору, де визначена реальна річна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), тобто позивач була обізнана з реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредиту, в який також входила комісія за обслуговування кредитної заборгованості. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що підписавши договір позичальник підтвердила, що вивчила умови договору, його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору їй зрозумілі. Позичальник на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов позики та, в подальшому, прийняла надані Товариством грошові кошти. \~ \~ \~ \~Крім того, згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання потрібно виконувати належним чином відповідно до їх умов, а також вимог закону та інших правових актів. \~ \~ \~ \~Якщо в зобов`язанні встановлено строк (дату) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до положень\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. \~ \~ \~ \~У разі порушення зобов`язання (в т.ч. прострочення його виконання) настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). \~ \~ \~ \~Тобто боржник зобов`язаний сплатити кредиторові неустойку (штраф, пеню) у сумі, визначеній законом або договором. \~ \~ \~ \~Таким чином, договір був укладений і підписаний сторонами у відповідності з умовами закону. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що у визнанні недійсним кредитного договору в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій, слід, відмовити. Водночас, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, судом встановлено, що Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи №496/3134/19 відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20), та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування». Пунктом 1.11 кредитного договору [PERSON] встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Розмір плати за обслуговування кредиту складає 2,95% щомісячно від початкової суми кредиту. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку про те, що положення пункту 1.11 кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно є недійсними. У правовому висновку, який міститься у постанові Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 вказано, що якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. \~ \~ \~ \~Як наслідок визнання недійсним умов кредитного договору в частині визначення плати за обслуговування кредитної заборгованості належить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахувати сплачену позивачем суму в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору №C-300-006715-18-980 від 27.04.2018 року., що на думку суду, буде повністю відповідати нормам чинного законодавства. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст.\~22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору. \~ \~ \~ \~Відтак, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, визначеному станом на день звернення позивача до суду у розмірі 908 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити в частині визнання недійсними умови кредитного договору, якими була встановлена плата за обслуговування кредиту. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved