Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2014 у справі № 173/2243/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 16 жовтня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. На виконання вищевказаного рішення 21.11.2014 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист. 27.01.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції під час виконання виконавчого листа у справі № 173/2243/14-ц від 21.11.2014 було звернуто стягнення на заробітну плату позивача. Згідно довідки про утримані аліменти АТ «Українська залізниця» філія «Центр з будівництва та ремонту колій» № 652 від 17.06.2022 з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти: червень 2021 року 1\~721, 10 грн., липень 2021 року 3\~378, 16 грн., серпень 2021 року 2\~802, 22 грн., вересень 2021 року 2\~552, 67 грн., жовтень 2021 року 3\~683, 79 грн., листопад 2021 року 4\~128, 65 грн., грудень 2021 року 3\~793, 69 грн., січень 2022 року 3\~340, 21 грн., лютий 2022 року 5\~076, 56 грн., березень 2022 року 1\~094, 35 грн., квітень 2022 року 1\~925, 44 грн., травень 2022 року 2\~412, 23 грн. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2022 у справі № 173/504/22 з позивача на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12 квітня 2022 року і до повноліття дитини. Згідно виписки АТ «Монобанк» за позивачем станом на 14.06.2022 значиться кредитна заборгованість в сумі 4\~499, 82 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Отже, логічний зв`язок обставин, передбачених статтею 192 СК України, з обов`язком утримувати дитину, свідчить, що зміна сімейного стану є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів тоді, коли ці обставини впливають на можливість виплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. У даній справі зміна сімейного стану позивача та створення нової сім`ї зумовила появу додаткових утриманців - малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на утримання якої згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2022 у справі № 173/504/22 з позивача стягуються аліменти. Зміна сімейного стану призвела до появи нових матеріальних (аліментних) зобов`язань у позивача, що у будь-якому разі вплинуло на матеріальний стан позивача та можливість надавати утримання доньці [PERSON] , [INFO] , у раніше визначеному розмірі. У даній справі, народження в сім`ї позивача іншої доньки та стягнення на її утримання аліментів не могло не вплинути на майновий стан позивача, оскільки народження нового члена сім`ї потребує відповідно додаткових коштів на його утримання. Зазначене вище вказує на зміну майнового стану позивача як боржника за аліментними зобов`язаннями щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Погіршення матеріального стану позивача стало наслідком не зменшення його заробітку або доходу, а викликано появою нових утриманців (доньки) через зміну сімейного стану. За правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням встановлених обставин даної справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2014 у справі № 173/2243/14-ц на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Outcome: approved