Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просив стягнути [PERSON] заборгованість за договором позики № 2480573 від 09.06.2021 у розмірі 72\~582,91 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.06.2021 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено Договір позики № 2480573 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) позики на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої позикодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі, встановленому договором. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору позики. Строк надання грошових коштів за договором позики наступив, але відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. 13.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь позивача право грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором позики № 2326799 від 15.05.2021, укладеним між ТОВ «Маніфою» та відповідачем, сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складала 36865,20 грн., з яких: 12000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 24865,20 грн. - заборгованість за процентами. На підставі ст.ст. 514, 1048 ЦК України після набуття права вимоги у зв`язку з невиконанням боржником взятих на себе зобов`язань за договором позики здійснено додаткове нарахування відсотків. Станом на 19.01.2022 загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 72582,91 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 12 000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 24865,20 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 35280,00 грн.; інфляційні втрати - 437,71 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором позики, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «Вердикт Капітал», тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.07.2022 цивільну справу № 712/1365/22 за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси. 27.07.20222 дана цивільна справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2022 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 05.12.2022 на електронну адресу суду надіслав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи повторно в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно з частиною 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 09.06.2021 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] був укладений Договір позики № 2480573, відповідно до умов якого позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти (позику) у розмірі 12000,00 грн. строком до 08.07.2021, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та платити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Згідно п.п. 2.4.-2.5. Договору позики № 2480573 від 09.06.2021, проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку № 1 до Договору позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.99000 від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процента ставка за позикою, фіксована: 1.99000 % від суми позики за кожен день користування позикою. Позикодавець надає позичальнику можливість сплати процентів за користування позикою на акційних умовах (відповідно до п.2.4.2) виключно за умови належного виконання позичальником зобов`язань за цим Договором. У випадку недотримання позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах, за Договором застосовується базова процентна ставка за позикою. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. ТОВ «Маніфою» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором. 13.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором позики № 2326799 від 15.05.2021, укладеним між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] , заборгованість якого на дату відступлення права вимоги згідно з реєстром боржників до Договору факторингу складала 36865,20 грн., з яких: 12 000,00 грн - заборгованість за сумою позики; 18865,20 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 6000,00 грн. - заборгованість за процентами за прострочену позику. Відповідач належним чином не виконував умови Договору позики № 2480573 від 09.06.2021, у зв`язку з чим станом на 19.01.2022 виникла заборгованість у розмірі 72582,91 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 12000 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 24865,20 грн., заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 35280,00 грн.; інфляційні втрати 437,71 грн. Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договором позики № 2480573 від 09.06.2021, внаслідок чого станом на 19.01.2022 у нього виникла заборгованість у розмірі 72582,91 грн., суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідача на користь позивача. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд приходить до наступного висновку. Статтею 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, то сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2481,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 4, 5 статті 137 ЦПК України). Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу стороною позивача було надано договір про надання правової допомоги № 05-03/2021 від 05.03.2021, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Вердикт капітал», платіжне дорученням № 0307390000 від 02.12.2021 на суму 90000,00 грн., заявку на надання юридичної допомоги № 46 від 24.11.2021 на суму 9000,00 грн. та витяг з Акту № 4 від 28.11.2021 про надання юридичної допомоги. Оцінюючи в сукупності надані докази, а також беручи до уваги, що відповідачем до суду не подавалося відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат, як це визначено частиною 5, 6 статті 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved