Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [PERSON] є їх спільною з відповідачем донькою, яка народилась [INFO] . 06 березня 2008 року шлюб між сторонами розірвано. На час звернення до суду [PERSON] досягла 18 років та продовжує навчання в Ужгородському національному університеті на 1 курсі з денною формою навчання на філологічному факультеті, термін закінчення навчання 30 червня 2026 року. У позовній заяві позивачка також вказує, що після досягнення дочкою повноліття відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, може працювати та отримувати дохід, а його частину віддати на утримання дитини. Зазначає, що [PERSON] працює в ДСНС -пожежником/рятувальником та отримує дохід близько 15000 - 17000 тисяч гривень, тобто має постійний дохід та має можливість приймати участь в утриманні доньки на час її навчання до досягнення нею 23 років. У зв`язку з наведеним, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, у розмірі јусіх доходів щомісячно до закінчення навчання або до досягнення нею 23 років. У судове засідання позивачка не з`явилась, однак, згідно з поданою заявою, просить розглянути справу у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідовила, у зв`язку з чим суд розглянув справу у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як встановлено з заяв, поданих позивачкою та відповідачем, сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання спільної дочки - [PERSON] , [INFO] , яка навчається. Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів на час навчання у розмірі јусіх доходів щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку, що суд приймає як визнання позову. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що 22.10.2004 складено відповідний актовий запис № 1211, батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , місце державної реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що 22.10.2004 видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є повнолітньою та продовжує навчатися у м. Ужгороді, що підтверджується довідкою Філологічного факультету ДВНЗ "Ужгородський національний університет" від 23.09.2022 № 403, згідно з якою [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання ОС «Бакалавр» спеціальності «Середня освіта» філологічного факультету. Термін закінчення навчання 30.06.2026 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 95 від 06.03.2008 року. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , після державної реєстрації шлюбу 15.02.2022 з [PERSON] , [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У ході судового розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатись. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є працездатним, отримує дохід та, відповідно, має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Вказане відповідач не заперечив та визнав позовні вимоги. Суд також враховує матеріальне становище повнолітньої дочки, стан здоров`я відповідача, який є молодим, працездатним чоловіком. Відповідно ст. 200 СК України, розмір аліментів на повнолітню дитину визначається без зазначення мінімального розміру для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З огляду на викладене, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Крім того, беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог позивачки, яка відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved