Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. Позивач 29.09.2022 року звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , на день смерті якої з нею ніхто не проживав і вона за місцем свого проживання була зареєстрована одна. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй мано. Лише на початку вересня 2022 року позивач повернулась в Україну і серед особистих речей померлої виявила відомості про складений заповіт від імені [PERSON] , згідно якого все належне померлій майно остання заповіла позивачу. 16.09.2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, проте їй було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки пропущено строк на прийняття спадщини. Просила врахувати, що з 29.08.2018 року по 05.09.2022 року вона перебувала за межами України, про що свідчать відмітки в її паспорті. Крім того вона не була обізнана щодо наявності заповіту від імені матері, про який також стало відомо лише на початку вересня 2022 року. Мотивуючи свої вимоги позивач посилається на норми ст. ст. 1216, 1269, 1270, 1272 ЦК України. Коломийська міська рада у відзиві на позов просила відмовити у задоволенні позовної заяви. На обґрунтування своєї позиції зазначили, що вимога заявлена позивачем порушує майнове право Коломийської міської територіальної громади. Аналіз норм цивільного законодавства в частині спадкування свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непоборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих цілей. Вважають, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини. Необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, шо має юридичне значення, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням тієї обставини, що Коломийська міська рада отримала копію ухвали про відкриття провадження 12.10.2022 року, граничним строком подання відзиву є 27.10.2022 року (за ухвалою суду про відкриття провадження 15 днів з моменту отримання цієї ухвали), проте наведеним правом не скористалась і подала відзив лише 18.11.2022 року, не зазначивши про причини пропуску встановленого судом строку, а тому підстави для вирішення справи з урахуванням поданого відзиву відсутні. У відповіді на відзив позивач заперечила проти прийняття його до уваги, враховуючи пропуск встановленого судом строку на подання останнього. Крім того просила врахувати, що згідно з практикою Верховного Суду необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.10.2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Коломийської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не прибули, про день, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, надали суду заяву, в якій просять проводити судовий розгляд за їх відсутності, наполягають на задоволенні заявлених позовних вимог з підстав зазначених в позові. Представник Коломийської міської ради для участі в судовому засіданні не прибув, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, які не з`явились, на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до положень ч. 3 ст. 211 та ст. 223 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, ухвалив: розглядати справу у відсутність сторін. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Згідно свідоцтва про смерть від 27.11.2019 року серія [NUMBER] , виданого виконкомом Корницької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла [INFO] , про що складено актовий запис №38. Спадкова справа після смерті [PERSON] , яка помер [INFO] не реєструвалась (витяг зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.09.2022 року. За заповітом від 18.11.2009 року, зареєстрованим в реєстрі за №82, посвідченого секретарем виконавчого комітету Корницької сільської ради, [PERSON] все своє майно, майнові права та обов?язки, які належали їй на момент складання заповіту, а також майнові права та обов?язки, які належатимуть в майбутньому заповідала своїй дочці [PERSON] [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] , на момент смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована одна (довідки від 08.09.2022 року №163 та від 08.09.2022 року №164, видана Корницьким старостинським округом Коломийської міської ради). Згідно відповіді приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорець В.М. від 16.09.2022 року №60/01-16 [PERSON] роз`яснено, що остання в установлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подала, а на момент смерті останнього з нею зареєстрована за однією адресою не була, тому строк для прийняття спадщини пропустила. Відповідно до паспорта [PERSON] серія [NUMBER] від 19.09.2014 року, остання в період з 29.08.2018 року по 05.09.2022 року перебувала за межами України. ІV. Оцінка Суду. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1279 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України). Отже, враховуючи вищевикладені положення ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, повинен у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З роз`яснень даних в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п. 24). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (позиція висловлена в постанові ВС від 13.03.2020 року у справі №314/2550/17). Про поважність пропуску строку на прийняття спадщини через необізнаність щодо наявності заповіту вказував Верховний Суд у своїх постановах і від 26.10.202 року у справі №522/17925/16; від 26.07.2021 року у справі №405/7058/19; від 25.03.2020 року у справі №642/2539/18-ц; від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17; від 28.10.2019 року у справі №761/42165/17; від 06.06.2018 року у справі №315/765/14-ц. З досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно вимог діючого законодавства мала звернутись із заявою про прийняття спадщини до 25.06.2020 року, проте у встановлені строки відповідної заяви не подала, із спадкодавцем на момент смерті не проживала, а тому встановлений шестимісячний строк пропустила. Оцінюючи причини, по яких позивач пропустила шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, суд, з огляду на вищезазначену практику Верховного Суду, розцінює факт необізнаності щодо наявності заповіту у сукупності з тривалим перебуванням за кордоном, за відсутності доказів того, що вказані обставини не могли спричинити перешкод таким, що свідчить про поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Також суд звертає увагу на ту обставину, що п. п. 4, 6 Постани КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції від 16.03.2020 заборонено: з 12:00 години 18.03.2020 року до 03.04.2020 року: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями); перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху; перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі; заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення; з 12:00 години 18.03.2020 року по 03.04.2020 року перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому). Дозволяється здійснення акціонерним товариством «Українська залізниця» окремих пасажирських рейсів у внутрішньому залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури та Міністерством охорони здоров`я, а також окремих пасажирських рейсів у міжнародному залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури, Міністерством закордонних справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби. В редакції від 25.03.2020 року вказаними пунктами Постанови заборонено до 24.04.2020 року: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, крім перевезення: легковими автомобілями; службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами підприємств, закладів та установ за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння і виключно за маршрутами руху, погодженими з органами Національної поліції, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів; в одному міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах, кількості пасажирів, яка одночасно не перевищує половини кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу та визначених у реєстраційних документах, за умови перевезення людей у засобах індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів, крім перевезень автомобільними транспортними засобами, передбаченими в абзаці четвертому цього підпункту; в одному транспортному засобі та автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, кількості пасажирів, яка одночасно не перевищує половини кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу та визначених у реєстраційних документах, за умови перевезення людей у засобах індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів; заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення; з 12:00 години 18.03.2020 року до 24.04.2020 року перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому). Дозволяється здійснення акціонерним товариством «Українська залізниця» окремих пасажирських рейсів у внутрішньому залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури та Міністерством охорони здоров`я, а також окремих пасажирських рейсів у міжнародному залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури, Міністерством закордонних справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби. Указом президента України від 13.03.2020 року №87/2020 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 року, п/п 1 п. 1 якого ухвалено Кабінету Міністрів України вжити в установленому порядку заходів щодо закриття з 0 год. 00 хв 17 березня 2020 року протягом наступних двох тижнів пунктів пропуску через державний кордон України для здійснення регулярного пасажирського сполучення. Зазначені обмеження неодноразово продовжувались протягом 2020 року як на території України, так і на території держав Європейського Союзу, що на переконання суду також свідчить про відсутність у позивача об`єктивної можливості для вчасного звернення із заявою про прийняття спадщини, враховуючи перебування за межами України. Таким чином причини пропуску вказані позивачем в своїй позовній заяві суд вважає тими об`єктивними, непереборними та істотними обставинами для визначення додаткового строку, як це передбачено ст. 1272 ЦК України. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. На підставі викладеного,

Outcome: approved