Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення коштів у сумі 39344,36 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 20.02.2016 по 19.02.2019 року відповідач користувався земельною ділянкою площею 170 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , проте плату за користування такою ділянкою у встановленому порядку не вносив, чим завдав позивачу збитків на суму 39344,36 грн. Заочним рішенням\~Автозаводського районного\~суду м.\~Кременчука від\~11.07.2019\~року по\~справі №\~524/1115/19\~позов Кременчуцької\~міської ради\~Полтавської області\~до \~ [PERSON] \~про стягнення\~безпідставно збережених\~коштів задоволено.\~Стягнуто з\~ [PERSON] , рнокпп [NUMBER] на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, площа Перемоги, 2; ідентифікаційний код 24388300) грошові кошти за фактичне користування земельною ділянкою у розмірі 39344,36 (тридцять дев`ять триста сорок чотири) грн. 36 коп. та судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.09.2022 року вищевказане заочне рішення скасоване і призначено справу до розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін. 05.10.2022року представником відповідача адвокатом Олійник Л.О. подано відзив на позов. Зазначає, що позивачем при здійсненні розрахунку розміру безпідставно збережених коштів застосовано ставку орендної плати 5 % від нормативної грошової оцінки землі, як для фізичної особи підприємця, що призвело до необґрунтованого завищення розміру заявлених вимог. Крім того, Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області не визначено, як підставу позову, необхідність відшкодування збитків, зо в силу вимог ст. 264 ЦПК України є підставою для відмови у позові. 14.10.2022 позивачем подано відповідь на відзив (заперечення). Наголошують, що відповідач є власником нерухомого майна 1/3 частки громадського центру спілкування та бізнесу і прибудови з боку головного фасаду, по [ADDRESS] , розміщеної на земельній ділянці власником якої є територіальна громада. Відповідач користується земельною діяльною без належної правової підстави та в силу ст. 1212, 1214 ЦК України зобов`язаний повернути кошти Наголошує, що рішенням Кременчуцької міської ради від 29.05.2007 року « Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним і юридичним особам у м Кременчуці» затверджено, крім інших, [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди землі для закінчення реконструкції, експлуатації та обслуговування громадського центру спілкування бізнесу по [ADDRESS] . Вказаним рішенням встановлено плату за землю 5 % від грошової оцінки землі щорічно. В подальшому, 02.07.2007 строком на 5 років,з власниками нерухомості укладено договір оренди землі згідно п 9 вказаного договору орендна плат вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5% від грошової оцінки землі щорічно. У судовому засіданні представник позивача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Пономаренко Н.О позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, змінах до позову, та відповіді на відзив. Представник відповідача\~\~ [PERSON] - адвокат Олійник Л.О. просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Кременчуцької міської ради від 29.05.2007 року « Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним і юридичним особам у м Кременчуці» затверджено, крім інших, [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди землі для закінчення реконструкції, експлуатації та обслуговування громадського центру спілкування бізнесу по [ADDRESS] . Вказаним рішенням встановлено плату за землю 5 % від грошової оцінки землі щорічно. 02.07.2007 року між Кременчуцькою міською радою та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення (кадастровий номер 5310436100:07:001:0024) для закінчення реконструкції, експлуатації та обслуговування громадського центру спілкування та бізнесу по [ADDRESS] , площею 508 кв.м. ( [PERSON] 170 кв.м., [PERSON] 169 кв.м., [PERSON] 169 кв.м.) терміном на 5 років. Згідно із відомостями, що містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 30.01.2019 до Реєстру прав власності на нерухоме майно внесений запис №26256757 [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме 1/3 частини громадського центру спілкування та бізнесу та прибудови з боку головного фасаду за адресою: [ADDRESS] загальною площею 853,1 кв.м. Згідно зі статтею 80\~Земельного кодексу\~України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні. За змістом статей122,123,124\~Земельного кодексу\~України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122\~цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Статтею 206 Земельного кодексу Українивстановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першоїстатті 21 Закону України «Про оренду землі»визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про порушення [PERSON] наведених норм законодавства, з огляду на неоформлення ним як власником частки нерухомості по [ADDRESS] права користування земельною ділянкою у спірний період. Згідно з частиною другою статті 152\~Земельного кодексу\~України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Предметом регулювання глави 83\~Цивільного кодексу\~України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212\~Цивільного кодексу\~України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, без належних на те правових підстав. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 цього Кодексу). За приписами ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За змістом глави 15 Земельного кодексу Україниу редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. При цьому згідно зістаттею 125\~Земельного кодексу\~України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Отже, за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, проте з огляду на приписи частини другої статті 120\~Земельного кодексу\~України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. Відповідачем до матеріалів справи не надано належних доказів оформлення права користування спірної земельної ділянки, зокрема, укладення відповідного договору оренди з позивачем та державної реєстрації права оренди відповідача за спірний період. [PERSON] , як власник 1/3 частки об`єктів нерухомого майна, користувався земельною ділянкою за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування цією земельною ділянкою. Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Суд зауважує, що у разі укладення відповідно до положень чинного законодавства договору оренди в ньому сторони б погодили істотні умови, в тому числі і розмір орендної плати, натомість при зверненні з вимогами за бездоговірне користування земельною ділянкою міська рада в одноособовому порядку здійснює розрахунок та визначає розмір плати за користування ділянкою. При цьому, для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із\~статтями 1212-1214 Цивільного кодексу України\~за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи пов`язані із безпідставним збереженням майна розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі. Як зазначено вище, у заявлений до стягнення період відповідач не оформив орендні правовідносини з позивачем та не зареєстрував своє право оренди на земельну ділянку, відтак таке користування слід визнати таким, що відбулося без достатніх правових підстав. При здійсненні розрахунку безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати позивачем застосовано ставку орендної плати у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки землі. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1/3 частка громадського центру спілкування та бізнесу та прибудова з боку головного фасаду належить на праві власності [PERSON] і знаходиться на земельній ділянці площею 170 кв.м. по [ADDRESS] . Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач не є фізичною особою-підприємцем та не здійснює підприємницьку діяльність. За таких обставин, оскільки належних та допустимих доказів застосування такого розміру річної плати позивачем не надано, з врахуванням доводів представника відповідача, суд вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосувати ставку орендної плати у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі, що є мінімальною ставкою за вимогами податкового законодавства, про що обґрунтовано зауважує представник відповідача у відзиві на позовну заяву. Здійснивши власний перерахунок заявлених до стягнення коштів, суд погоджується з контрозрахунком відповідача, вважає, що обґрунтовано заявленими до стягнення є безпідставно збережені кошти за період з20.02.2016 по 19.02.2019 року обраховані за формулою нормативна грошова оцінка земельної ділянки 2613, 78 грн. х 3 % (річна ставка орендної плати) х 0,6 = сума річного розміру орендної плати за кожний рік (. Ця сума помножується на кількість днів безоплатного користування земельною ділянкою та розділяється на загальну кількість днів у році, внаслідок чого безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати становлять за період з20.02.2016 по 19.02.2019 року 23\~606, 59 грн. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з необхідністю стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за фактичне користування земельною ділянкою у розмірі 23\~606, 59 грн. У відповідності дост. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1152,60 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог

Outcome: partial