Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

[PERSON] 17.06.2021 року звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В обґрунтування позову зазначено, що 24.04.2021 року державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В., після розгляду заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину на одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 1 групи інвалідності, після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.04.2021 року №418/02-31. Позивач вважає, що відмовою відповідач порушив її конституційні права, невірно трактуючи норми чинного законодавства з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі. [INFO] чоловік позивача - [PERSON] , помер. Разом з тим, за життя [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ Черкаської області в період часу з 12.10.1983 року до 13.11.1994 рік. В період з 06 до 25 червня 1986 року (під час служби в органах внутрішніх справ) виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на посаді водія ВПЧ-6 УВС Черкаського облвиконкому в званні старшини внутрішньої служби та отримав 10.11 рентген опромінення. Згідно посвідчення мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Згідно посвідчення, був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, першої категорії. У відповідності із довідкою до акту огляду МСЕК серія 12ААА №013373 від 25.07.2019 року, йому було встановлено першу групу інвалідності безстроково, причина інвалідності - захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації аварії на ЧАЕС. Згідно довідки серії 12ААА №033727 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 25.07.2019 року ступінь втрати професійної працездатності становив 90%. З встановленням першої групи інвалідності, відповідно до норм чинного законодавства, він набув право на отримання одноразової грошової допомоги. Відтак, звернувся до ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» та постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року. Ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області підготовлено висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про міліцію» №565-ХІІ від 20 грудня 1990 року, який складений на підставі матеріалів працівника міліції [PERSON] у відповідності з 3.2. Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ №850 та нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 460 950,0грн. (501 750,0грн. одноразова грошова допомога - 40800,0грн. раніше виплачена сума). Однак, Міністерством внутрішніх справ України [PERSON] було відмовлено в одержані одноразової грошової допомоги. Не погоджуючись із зазначеною відмовою МВС України, [PERSON] звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання дій МВС України неправомірними. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду (справа №580/1487/20) від 15.07.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного суду від 19.10.2020, позов було задоволено частково, а саме: «Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення та виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850. Зобов`язано ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для розгляду питання про призначення та виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] відповідно до висновку УМВС України в Черкаській області від 20.02.2020, у зв`язку із встановленням 1 групи інвалідності, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині судового рішення». Позивач вказує, що вказаними вище судовими рішеннями встановлено, що аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що за колишніми працівниками органів внутрішніх справ, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №565-ХІІ, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Однак, [PERSON] помер [INFO] , саме тому Ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області листом №К-283 від 30.12.2020 року повідомлено, що Міністерством внутрішніх справ України не може бути прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги, оскільки Постановою КМУ від 21.10.2015 року №850 не передбачено прийняття рішення щодо померлої особи. Позивач вважає, що оскільки ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області, ще за життя її чоловіка [PERSON] , було підготовлено висновок 20.02.2020 року про призначення останньому одноразової грошової допомоги в розмірі 460950 грн., а тому вона, як дружина померлого, відповідно до положень ст.ст. 60,61 СК України, ст.ст.1216, 1218, 1222, 1227 ЦК України, має право на отримання вказаної грошової суми у спадок за законом після свого чоловіка, а відтак державний нотаріус мав видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на одноразову грошову допомогу в сумі 460950 грн. З огляду на викладене, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила: -Скасувати постанову державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.04.2021 №418/02-31; -Зобов`язати державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. прийняти рішення про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на одноразову грошову допомогу в сумі 460950,0грн., у зв`язку із встановленням 1 групи інвалідності померлому [PERSON] . Ухвалою суду від 23 червня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 02.08.2021 року від державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. надійшов відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі з огляду на те, що фактично рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 (справа №580/1478/20), Міністерством внутрішніх справ України залишено без виконання, а склад спадкового майна, а саме: виплата [PERSON] одноразової грошової допомоги не визначеним. За таких обставин, спадкоємиця [PERSON] позбавлена умов для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на конкретне, юридично визначене, спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Темчишина С.П., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, в подальшому подала до суду заяву, в якій справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилась, проте надала суду письмову заяву, в якій просила проводили розгляд справи без її участі. У вирішенні справи покладалась на компетенцію суду. Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який був зареєстрований 28 лютого 2002 року у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що було зроблено відповідний актовий запис №212. [PERSON] помер [INFO] , що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.11.2020, яке видане виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис №111. [PERSON] , як спадкоємиця після смерті [PERSON] , звернулась до державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] на одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням 1 групи інвалідності. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.04.2021 №418/02-31 державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори після розгляду заяви [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщин на одноразову грошову допомогу, яка б мала бути призначена до виплати [PERSON] , з огляду на те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду МВС України лише було зобов`язано розглянути питання щодо призначення допомоги, але не призначено. За таких обставин, державний нотаріус прийшов до висновку про відсутність складу спадкового майна. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат», та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Як наголошувалося Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року №2, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Перевіряючи законність дій нотаріуса, суд повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з`ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення. Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити. Приймаючи оскаржувану постанову, нотаріус виходила з того, що після померлого [INFO] [PERSON] було заведено спадкову справу в Черкаській районній державній нотаріальній конторі № 110/2021. З заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого - [PERSON] (інвалід 2 групи). Відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат» та п.п.4.14 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право па спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно п.п.4.15, п.п.4.18 п.4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві. З наданих копій документів встановлено, що УМВС України в Черкаській області подав висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1992 року № 565X11 «Про міліцію», складений на підставі матеріалів працівника міліції [PERSON] , [INFO] , прапорщика внутрішньої служби, старшого водія ВПЧ-6 ВПО по охороні ЧВО «Азот» у зв`язку з подією: інвалідність, нараховано одноразову грошову допомогу. Проте рішенням Черкаського окружного адміністративного суду, після розгляду письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом [PERSON] до МВС України, ліквідаційної комісії управління МВС України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, вирішено «зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] відповідно до висновку УМВС України в Черкаській області від 20.02.2020 року, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині судового рішення». Проте за життя [PERSON] відповідно до поданих документів УМВС України в Черкаській області не призначило, відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду, грошову допомогу. Отже, вказаним рішенням Черкаського окружного адміністративного суду МВС України лише було зобов`язане розглянути питання щодо призначення допомоги, але не призначено, а отже і відсутній склад спадкового майна. На підставі вищевикладеного склад спадкового майна не визначений, а тому спадкоємець позбавлений умов для отримання свідоцтва про право на спадщину на конкретне спадкове майно. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України, то це є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Так, відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності ; вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси) ; на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах або займаються приватною нотаріальною діяльністю, законом може бути покладено вчинення інших дій, відмінних від нотаріальних, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» визначено обов`язки нотаріуса, до яких віднесено: здійснення своїх професійних обов`язків відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримання правил професійної етики; сприяння фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснення прав і обов`язків, попередження про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігання в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмова у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; ведення нотаріального діловодства та архіву нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливе ставлення до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допущення їх пошкодження чи знищення; надання документів, інформації і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, його територіальних органів при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства; постійне підвищення свого професійного рівня, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29-1 цього Закону, проходження підвищення кваліфікації; виконання інший обов`язків, передбачених законом. У відповідності до п.3 ч. 1 ст.34 Закону «Про нотаріат» нотаріуси видають свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» , нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників. Внесення до Єдиного реєстру боржників державного або комунального підприємства не є підставою для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства; 9) в інших випадках, передбачених законом. У відповідності до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року затверджено порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Пунктом 4.14 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус відмовив у вчинення нотаріальної дії у зв`язку з тим, що вчинення такої дії буде суперечить законодавству України, пославшись також на те, що відсутній склад спадкового майна. Разом з тим, суд не погоджується з висновками нотаріуса, які викладені в постанові від 24.04.2021 року, з огляду на таке. Ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області підготовлено висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про міліцію» №565-ХІІ від 20 грудня 1990 року, який складений на підставі матеріалів працівника міліції [PERSON] у відповідності з 3.2. Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ №850 та нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 460 950,0грн. (501 750,0грн. одноразова грошова допомога - 40800,0грн. раніше виплачена сума). Міністерством внутрішніх справ України [PERSON] було відмовлено в одержані одноразової грошової допомоги. Не погоджуючись із зазначеною відмовою МВС України, [PERSON] звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання дій МВС України неправомірними. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду (справа №580/1487/20) від 15.07.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного суду від 19.10.2020, позов було задоволено частково, а саме: «Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення та виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850. Зобов`язано ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для розгляду питання про призначення та виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] відповідно до висновку УМВС України в Черкаській області від 20.02.2020, у зв`язку із встановленням 1 групи інвалідності, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині судового рішення В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено». Як вбачається з листа МВС України Управління МВС України в Черкаській області від 30.12.2020 №К-283 адресованого адвокату Тимчишиній С., яка діє в інтересах [PERSON] , що до наданих матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] додано копію свідоцтва про його смерть, що настала [INFO] , тобто до дня відправки матеріалів до МВС - 04.11.2020 та надходження їх до МВС - 10.11.2020. У зв`язку з тим, що Порядком не передбачено прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги щодо померлої особи, в МВС України відсутні підстави для прийняття рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] на підставі висновку УМВС України в Черкаській області від 20.02.2020 відповідно до встановлених судом зобов`язань. У зв`язку з цим, матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] повертаються без прийняття рішення. Згідно довідки №39/01-15 від 12.04.2021 виданої Управлінням соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області, виданої [PERSON] , вбачається, що виплата одноразової компенсації дружинам, які не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, за померлого чоловіка [PERSON] , учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» управлінням соціального захисту населення Черкаської державної адміністрації не проводилась. Суд звертає увагу на те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 року, яке набрало законної сили 19.10.2020 року встановлено, що за колишнім працівником внутрішніх справ, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Отже, за життя [PERSON] мав право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 1 групи інвалідності, вказану допомогу не отримав у зв`язку з протиправною бездіяльністю МВС, міг отримати її, але [INFO] помер. Відповідно до ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до частин першої, другої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з частиною першою статті 1298 ЦК України свідоцтво про право за спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Правова позиція Верховного Суду у справі № 243/2404/19 чітко визначає, що «при вирішення спорів про право на спадщину на належні спадкоємцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкоємцем, вони можуть увійти до складу спадщини». За таких обставин, враховуючи те, що одноразова грошова допомога була нарахована [PERSON] висновком Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 20.02.2020 року, але не була отримана ним за життя у зв`язку з протиправною бездіяльністю МВС, суд вважає, що виносок нотаріуса про відсутній склад спадкового майна не відповідає встановленим обставинам справи. Також, суд звертає увагу на те, що в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії не вказано якому саме закону буде суперечити вчинення такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку скасувати постанову державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. №418/02-31 від 27.04.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на одноразову грошову допомогу, яка б мала бути призначена до виплати [PERSON] . З приводу вимоги [PERSON] про зобов`язання державного нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, суд приходить до переконання, що в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Так, Конституцією України закріплені принципи здійснення державної влади на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову (частина перша статті 6) та положення, згідно з яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19). Про це йдеться і в Рішенні Конституційного Суду України у справі про фінансування судів від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (абзац перший пункту 2 мотивувальної частини). Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі №754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат». У постанові від 10 квітня 2019 року у справі №161/9939/17 (провадження №61-40053св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Тобто, суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Зміст наведених правових норм і рішень Конституційного Суду України у їх системному зв`язку дає суду підстави для висновку, що жодним іншим органом або посадовою, службовою особою, окрім нотаріуса або в сільських населених пунктах - посадової особи органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини, не можуть здійснюватись повноваження і прийматись рішення, які згідно Закону України «Про нотаріат» належать до компетенції нотаріуса, в тому числі і судами, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та реєстрацію нерухомого майна, що також підтверджується правовою позицією викладеною у Постанові об`єднаної палати КЦС ВС у справі №473/1878/19 від 01.03.2021 року. Виходячи із вищевикладеного, суд не може зобов`язати нотаріуса на здійснення конкретних нотаріальних дій із зазначенням конкретного рішення, яке повинно бути ухвалено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial