Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони є спадкоємцями за законом, спадкового майна яке відкрилось після смерті батька [PERSON] . При зверненні позивача до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. З наведених обставин позивач звернувся з позовом до суду. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності. Відповідачі, у підготовче судове засідання не з`явились, направили до суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , батьки - [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , батьки - [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , батьки - [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] ; копія рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради від 10.04.1956р. про відведення земельної ділянки [PERSON] для особистого будівництва; копія акту відведення земельної ділянки [PERSON] ; копія плану будівництва житлового будинку; копія договору від 14.09.1956р. про надання земельної ділянки у безстрокове користування [PERSON] ; копія дозволу на виконання робіт [PERSON] від 25.09.1956р.; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , власник [PERSON] , складений станом на січень 1989р.; копія рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради № 235 від 13.07.1989р. про дозвіл [PERSON] житлової прибудови по [ADDRESS] ; копія плану будівництва житлової прибудови; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , складений станом на 20.09.2022р.; копія довідки КП «Ренійське БТІ» Ренійської міської ради № 112 від 15.09.2022р. про перенумерацію домоволодіння [ADDRESS] ; копія довідки КП «Ренійське БТІ» Ренійської міської ради № 113 від 15.09.2022р. про документи які підтверджують право власності на житловий будинок; копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1334 від 15.09.2022р., про те, що померлий [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] 1969 р.н. та [PERSON] 1967 р.н.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку [ADDRESS] ; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 11.10.2022р.; інформаційна довідка зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70717489 від 23.11.2022р. про відсутність у реєстрі інформації відносно [PERSON] , померлого [INFO] ; рішення Ренійського районного суду Одеської області про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 24.03.2017 р. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Під час життя [PERSON] заповіту не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. Сторони по справі входять до кола спадкоємців першої черги, у встановлений законодавством строк сторони не звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач, як спадкоємець першої черги, успадкував спадщину шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном, на момент смерті спадкодавця мешкав разом із ним, продовжує нести витрати по утриманню будинку, обробляє присадибну земельну ділянку. Таким чином позивач прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), однак з підстав незалежних від нього не може оформити її належним чином. При зверненні позивача до нотаріуса за оформленням спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Таким чином, позивач вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на спадщину, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Відповідачі на спадщину не претендують, не заперечують проти її прийняття позивачем, про що свідчать надані ними заяви, які знаходиться в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Суд керується вимогами ЦК Української РСР, чинними на час виникнення правовідносин із спадкування, які виникли до 01 січня 2004 року. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, що передбачено ст. 527 ЦК Української РСР. Згідно ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Крім того, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ст. 549 ЦК Української РСР, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, після смерті батька [PERSON] , та в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 549 ЦК Української РСР та ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved