Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

В липні 2022 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованість за спожиті послуги в розмірі 20 674,28 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . У будинку, зокрема і квартирі, за вищевказаною адресою, позивачем безперебійно надаються житлово-комунальні послуги. Однак, відповідач належним чином не здійснює оплату таких послуг, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість станом на 11.07.2022 р. на загальну суму 20 674,28 грн. На даний час заборгованість не оплачена та завдає збитків позивачу, у зв`язку із чим відповідачу нараховуються інфляційні нарахування у сумі 1405,86 грн. та 3% річних у сумі 507,35 грн. Провадження у справі відкрито ухвалою від 27.11.2022 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. До початку судового засідання представник позивача подав заяву в якій зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка, будучи повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ «Перший український експертний центр» надає послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 29 квітня 2020 року. [PERSON] згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] та вона є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 6-1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово - комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово - комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово -комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»). Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати надані житлово - комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п. 4 Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 29 квітня 2020 року, кожен співвласник зобов`язаний оплачувати управителі надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. У разі несвоєчасного внесення платежів сплачувати пеню у розмірі, встановленому законом/договором. Оскільки ТОВ «Перший український експертний центр» надавались власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] житлово-комунальні послуги, яка отримувала вказані послуги і користувалася ними, а відтак у відповідача виник обов`язок оплати цих послуг. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За період з 01.07.2019 року по 30.06.2022 року загальний розмір заборгованості відповідача з оплати житлово-комунальних послуг становить 18 761,07 грн. та підтверджується розрахунком позивача. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначену суму і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача основну заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 18 761,07 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення 3 % річних від простроченої суми боргу та суму індексу інфляції, суд зазначає наступне. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити грошові на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються в тому числі на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат в розмірі 1405,86 грн. та 3% річних в розмірі 507,35 грн. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 2481,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved