Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 30 липня 2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до договору №921510 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та відкрито рахунок, позичальнику встановлено кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в розмірі - 12000,00 гривень, строк кредитування - період дії платіжної картки. Процента ставка за Кредитом є фіксованою та становить 30,00 відсотків річних за користування кредитними коштами та сплачується щомісячно. За умов безготівкового розрахунку платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом Грейс-періоду складає 0,001 % річних. Зазначає, що позичальник взяті на себе зобов`язання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 06.08.2021 року має заборгованість перед банком в розмірі 23109,15 грн., з яких: 11968,48 грн. - заборгованість за основним боргом; 6117,03 грн. проценти за користування кредитом; 14,00 грн. комісія; 1551,87 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 627,61 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 454,93 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; 1382,70 втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) ; 992,53 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 23109,15 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270, 00 грн. Представник позивача, [PERSON] просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, але 21.09.2022 та 29.11.2022 року надав суду заяву в якій просив застосувати строк позовної давності, оскільки строк дії картки закінчився ще у 2017 році просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 30.07.2015 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №921510, згідно якого п. 1.1.4 було викладено в наступній редакції: Банк встановлює Клієнту Кредит у сумі 12000,00 грн. Строк дії Кредиту встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін Кредит подовжується на строк дії Платіжної картки. Процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає 30% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за Несанкціонованим овердрафтом складає 40,00% річних. Щомісячна плата за обслуговування не використаної частини встановленого Кредиту складає 0 процентів. За умов безготівкового розрахунку Платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування Кредитом протягом Грейс-періоду складає 0,001 процентів річних. Судом також встановлено, що позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачу. Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами рівними частинами згідно графіку платежів. Згідно з наданим банком розрахунком, [PERSON] має заборгованість перед банком за вказаним кредитним договором станом 06.08.2021 року в розмірі 23109,15 грн., з яких: 11968,48 грн. - заборгованість за основним боргом; 6117,03 грн. проценти за користування кредитом; 14,00 грн. комісія; 1551,87 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 627,61 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 454,93 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; 1382,70 втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 992,53 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Згідно ст.526 ЦК України з зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно дост.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положенням ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідност.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Відповідно до ст.625 ЦК України,боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 ст.1050 ЦК України - якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 ЦК України. Статтею 81\~ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами. Разом з тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 1 ст.\~259\~ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст.\~261\~ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верхового Суду України, викладеним у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ч. 4ст.\~267\~ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 266\~ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що останню сплату за вказаним кредитним договором [PERSON] було здійснено 13 лютого 2018 року в сумі 3363,33 грн. в рахунок погашення кредиту. З даним позовом АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду 31 серпня 2021 року, тобто поза межами строків позовної давності, що, з урахуванням заяви відповідача про її застосування, відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку суду позивачем не надано. Таким чином, позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, а тому вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача процентів, комісії та втрат від інфляції. Зазначене узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2018 року № 14-10цс18 у справі № 444/9519/12. Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню, у зв`язку із спливом строку позовної давності. Оскільки у задоволенні позовних вимог суд повністю відмовляє, вимоги позивача про стягнення судових витрат на його користь задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed