Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

В жовтні 2022 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області звернувся представник позивача [PERSON] - адвокат Будова Н.М. з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса в сумі 16 307,80 грн., також, просила судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що виконавчим документом у виконавчому проваджені №64617351 був виконавчий напис №1120 від 19.01.2021, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №2001237835103 від 04.02.2019, укладеним з АТ «ПУМБ», за період з 30.04.2020 по 23.11.2020 в сумі 42 771,30 грн., з яких 2 495,06 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1 271,76 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 8 014,62 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 29 507,40 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 1 164,52 грн. - строкова заборгованість за процентами; 250 грн. - плата за вчинення нотаріальної дії. Так, 23.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №64617351 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міської нотаріального округу Хара Н.С. за реєстровим №1120 від 19.01.2021 про стягнення з позивача користь відповідача заборгованості у розмірі 43 021,30 грн. Вважаючи виконавчий напис №1120 від 19.01.2021 незаконним, за позовом [PERSON] , рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2022 справі №381/349/22 позовні вимоги позивача були задоволені, визнано таким, що підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса за реєстровим №1120 від 19.01.2021 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості розмірі 43 021,30 грн. Так, згідно звіту про здійснені відрахування та виплати на підставі постанови приватного виконавця від 26.07.2021 ВП №64617351 із заробітної плати позивача проводилися відрахування коштів в розмірі 20% заробітної плати з серпня 2021 року по січень 2022 року в загальному розмірі 16 397,80 грн. Ухвалою судді від 05 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання. В судове засідання представник позивача - адвокат Будова Н.М. не з`явилася, електронною поштою надіслала письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача ПАТ «ПУМБ»» в судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлений судом належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи повідомлена судом належним чином. Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи повідомлена судом належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що виконавчим документом у виконавчому проваджені №64617351 був виконавчий напис №1120 від 19.01.2021, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №2001237835103 від 04.02.2019, укладеним з АТ «ПУМБ», за період з 30.04.2020 по 23.11.2020 в сумі 42 771,30 грн., з яких 2 495,06 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1 271,76 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 8 014,62 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 29 507,40 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 1 164,52 грн. - строкова заборгованість за процентами; 250 грн. - плата за вчинення нотаріальної дії. Так, 23.02.2021 приватним виконавецем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №64617351 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міської нотаріального округу Хара Н.С. за реєстровим №1120 від 19.01.2021 про стягнення з позивача користь відповідача заборгованості у розмірі 43 021,30 грн. Вважаючи виконавчий напис №1120 від 19.01.2021 незаконним, за позовом [PERSON] , рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2022 справі №381/349/22 позовні вимоги позивача були задоволені, визнано таким, що підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса за реєстровим №1120 від 19.01.2021 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості розмірі 43 021,30 грн. Постановою приватного виконавця Юхименко О.Л., ВП №64617351 від 26.07.2021 звернуто стягнення на доходи боржника, а саме на пенсію, що позивач отримує дохід від особи, якою є ТОВ «ЕПІЦЕНТР К». Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2022 справі №381/349/22 позовні вимоги позивача були задоволені, визнано таким, що підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса за реєстровим №1120 від 19.01.2021 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості розмірі 43 021,30 грн. Рішення набрало законної сили 16.05.2022. Судом встановлено, що після ухвалення судом рішення про визнання виконавчого напису таким, що і підлягає виконанню та набрання ним законної сили, виконавче провадження №64617351 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса реєстрованим №1120 від 19.01.2021 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 143021,30 грн. було закінчено на підставі п. 5 ст. 39, ст. Закону України "Про виконавче провадження". Даний факт підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 15.04.2022. В рамках виконавчого провадження ВП №65381501 з позивача [PERSON] були утримані кошти, шляхом проведення щомісячного відраховування 20% з заробітної плати. Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати на підставі постанови приватного виконавця від 26.07.2021 ВП №65381501 з заробітної плати [PERSON] проведено відрахування коштів з серпня 2021 року по січень 2022 року в загальному розмірі 16 307,80 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Верховний Суд за результатами аналізу положень статті 1212 ЦК України дійшов до висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Наведені висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 р. у справі № 910/1531/18, від 29.05.2019 р. у справі № 757/42443/15-ц, від 28.01.2020 р. у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 р. у справах № 201/6498/20, № 206/2212/18 тощо. Отже, зважаючи на викладене вище, суд, встановивши на підставі досліджених доказів, що під час виконавчого провадження № 64617351 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за №1120, стосовно якого суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за період з дня відкриття виконавчого провадження постановою державного виконавця від 23.02.2021 до 11.07.2022 - дня закінчення виконавчих дій було стягнуто з боржника [PERSON] - 16 307,80 гривень, які на тепер підлягають стягненню з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України, як безпідставно набуті. Таким чином, враховуючи усе наведене, встановлені судом обставини та оцінивши наявні в справі докази, суд вважає заявлені позивачем [PERSON] вимоги обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, що не спростовані відповідачем ПАТ «ПУМБ», а відтак суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову [PERSON] повністю. Крім того, на підставі імперативних приписів частин першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 992,40 гривень. Відповідно до статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved