Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

У вересні 2021р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», в якому просив суд: - стягнути з відповідача на його користь суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 55391147 грн.; витрати на евакуацію транспортного засобу у сумі 8500,0 грн.; витрати за зберігання пошкодженого автомобіля у сумі 24492,0 грн.; витрати за складання звіту про оцінку вартості збитку у сумі 3000,0 грн. та судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 квітня 2020р. був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №131425/4605/0000602 (далі по тексту - договір страхування). Предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані з користуванням, володінням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем «Mercedes-Benz», кузов № [NUMBER] . Вигодонабувачем за договором добровільного страхування та власником наземного транспортного засобу є позивач. 12 лютого 2021р. з застрахованим транспортним засобом стався страховий випадок, а саме: ДТП. На виконання договору страхування позивачем були надані відповідачу усі документи для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Не дивлячись на умови договору страхування, відповідач (страховик), на думку позивача самостійно визначив розмір страхового відшкодування, та зазначив, що застрахований транспортний засіб є конструктивно знищений, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує 70% від ринкової вартості транспортного засобу на момент події. Однак, позивач, не погодився з таким розрахунком страхового відшкодування, та відповідно до проведеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] оцінки матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту становить 733845,72 грн. з ПДВ., що складає 56% від ринкової вартості транспортного засобу. З урахуванням сплаченого відповідачем суми страхового відшкодування, на думку сторони позивача, відповідачем було невірно розраховано суму страхового відшкодування і недоплачена сума у розмірі 553911,47 грн. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25 листопада 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що сума страхового відшкодування була розрахована вірно, згідно умов договору страхування, з урахуванням розміру франшизи та повній конструктивній загибелі застрахованого транспортного засобу. 04 січня 2022р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з посиланням на доводи і аргументи наведені у позові. Додатково звертала увагу суду, що вартість залишків автомобіля за розрахунками відповідача складає понад 80 %. Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідача не подавались. В судове засідання 29 листопад 2022р. сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, поважність причин неявки до суду, не повідомив. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність сторін. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступник підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто договір страхування - це двосторонній, оплатний, строковий, консенсуальний договір. Це договір про надання послуги та на користь третьої особи. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 09 квітня 2020р. між сторонами був укладений договір страхування. Предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані з користуванням, володінням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем «Mercedes-Benz», кузов № [NUMBER] . Відповідно до вказаного договору, страхова сума (ліміт відповідальності) на за шкоду, заподіяну майну становить 1300000 грн. Страхувальник вчасно сплатив страховий платіж та належним чином виконував інші умови укладеного договору страхування, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні. 12 лютого 2021р. з застрахованим транспортним засобом стався страховий випадок, а саме: ДТП на автодорозі М12 поблизу с. Краснопілка Гайсинського району Вінницької області 517км+550м, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz» не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого допустив з`їзд у кювет, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП., що підтверджується постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 квітня 2021р., у справі № 129/700/21. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, що доведено в судовому засіданні. Судом встановлено, що стороною відповідача випадок ДТП, який мав місце 12 лютого 2021р. з застрахованим транспортним засобом визнаний страховим випадком. Згідно листа вих. № 00405048 від 23 червня 2021р. відповідачем було розраховано страхове відшкодування в сумі 179934,25 грн. В основу розрахунків є посилання на конструктивне знищення автомобіля. Судом встановлено, що в позасудовому порядку, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] , яким 16 червня 2021р. було зроблено Звіт № 19/06/21 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz GLC 300 CDI», д.н.з. [NUMBER] (попередній д.н.з [NUMBER] ). Відповідно до вказаного Звіту, на дату оцінки автомобіля, вартість матеріального збитку становить 733845,72 грн. з ПДВ., що складає 56% від ринкової вартості транспортного засобу. З матеріалів справи вбачається, що 10 серпня 2021р. на адресу відповідача було направлено позивачем заяву про виплату страхового відшкодування в повному обсязі, а саме 553911,47 грн. Відповідно до вимог п. 3) ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. В той час покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018р. в справі № 755/18006/15-ц. Судом вставнолено, що позивачем було самостійно за власні кошти здійснено відновлюваний ремонт свого автомобіля, вартість якого склала - 816734,4 грн., що підтверджується договором на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу від 02 квітня 2022р., нарядом замовленням від 02 квітня 2022р, а фактичне проведення ремонту підтверджується актом виконаних робіт від 14 червня 2022р, актом прийому - передачі документів після виконання ремонтно - відновлювальних робіт за договором на технічне обслуговування транспортних засобів від 27 вересня 2022р, актом огляду транспортного засобу від 27 вересня 2022р. Враховуючи наведене, а також ту обставину, що ліміт відповідальності відповідача встановлений в межах 1300000,0 грн., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з врахуванням того, що відповідачем фактично сплачено позивачу кошти в сумі 179934,25 грн., а також беручи до уваги розмір франшизи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 540911,47 грн. Вказана сума є фактично понесеними витратами позивача для відновлення стану пошкодженого транспортного засобу і загальна сума відновлювального ремонту повністю узгоджується із проведеної позивачем оцінкою тому судом на даній підставі відхиляється позасудовий висновок експертного дослідження № 11854 наданий відповідачем. Не заслуговують на увагу, доводи відповідача про конструктивне знищення транспортного засобу оскільки транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, передбачено лише дві підстави, коли транспортний засіб вважається фізично знищеним: у випадку, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019р. по справі № 207/2838/15-ц. Відповідно до п.2.2 договору страхування зазначено, що повне конструктивне або фізичне знищення ТЗ такий рівень пошкодження ТЗ внаслідок настання Страхового випадку, коли вартість відновлювального ремонту дорівнює або перевищує 75% (сімдесят п`ять відсотків) від дійсної вартості ТЗ на момент укладення Договору зазначеної в п. 1.1.6 договору, що складає 1300000,0 грн. Вартість відновлювального ремонту згідно матеріалів справи складає 816734,40 грн., що є меншою ніж 75% від загальної вартості транспортного засобу визначеного п. 1.1.6 договору страхування, тому транспортний засіб не може вважатися конструктивно знищеним. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення витрат на евакуацію транспортного засобу у сумі 8500,0 грн.; витрати за зберігання пошкодженого автомобіля у сумі 24492,0 грн., оскільки такі витрати в силу положень п.12.1.4 договору страхування, не можуть вважатися такими, що направленні на запобігання чи зменшення збитків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5409,11 грн.; витрати за складання звіту про оцінку вартості збитку у сумі 3000,0 грн.

Outcome: partial