Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з позовною заявою за змістом якої просить визнати незаконною державну реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , та усунути перешкоди в користуванні майном шляхом зобов`язання відповідача скасувати державну реєстрацію їх місця проживання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 12.08.2021 року став власником нежитлового приміщення площею 437,90 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Однак вже після реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості йому стало відомо, що в його нежитловій будівлі з 05.04.2000 року зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Водночас вказане приміщення ніколи не було житловим, [PERSON] та [PERSON] ніколи в ньому не проживали та не були його власниками/співвласниками. Добровільно припинити реєстрацію місця проживання в належному йому нежитловому приміщенні [PERSON] та [PERSON] не бажають, як наслідок, позивач вимушений звернутися до захистом свого цивільного права в судовому порядку, шляхом визнання державної реєстрації їх місця проживання незаконною та усунення перешкод в користуванні майном. Також вказано, що позивач просить судові витрати в даній справі залишити за ним. Ухвалою від 27.10.2022 року відкрито провадження в даній справі та постановлено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, та роз`яснено учасникам справи їх права, передбачені ст.ст. 178-180, 191-193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, Відповідачем після отримання ухвали від 27.10.2022 року та примірнику позовної заяви з додатками, у визначений судом строк відзив на позовну заяву не подано. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву за змістом якої підтримує заявлені позовні вимоги, просить їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання за змістом якого просить розгляд справи провести за її відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог у зв`язку з відсутністю заперечень щодо них. [PERSON] та [PERSON] 04.11.2022 року отримано ухвалу про відкриття провадження в даній справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №№\~1940203152716, 1940203152708, однак в межах визначеного судом письмових пояснень щодо позову не надано, клопотань від їх імені щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За змістом\~ч.ч.\~1,\~4\~ст.\~206\~ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 12.08.2021 року є власником нежитлового приміщення площею 437,90 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , яке раніше належало АТ\~«Укрпошта», що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 12.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко А.В., та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 12.08.2021 року № 270307289. Відповідно до інформації виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 10.12.2021 року № 3016/02-21 згідно Реєстру територіальної громади за адресою: [ADDRESS] , крім інших, зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації відповідно до даних паспорта громадянина України 05.04.2000 року та [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації відповідно до даних паспорта громадянина України 25.07.2006 року. Згідно технічного паспорту, виготовленого 16.01.2020 року ТОВ «Всеукраїнський експертно-правовий союз», за адресою: [ADDRESS] , розташована двоповерхова нежитлова будівля громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами. За змістом\~інформації виконавчого\~комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 10.02.2022 року № 315/02-21 будівля за адресою: [ADDRESS] , на постійній основі використовувалась як нежитлове приміщення та в житлове, і навпаки, не переводилось, до відчуження використовувалось як відділення ДП «Укрпошта». Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Житловим кодексом України (далі ЖК України), законами України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», а також нормативно-правовими актами, які регулюють правила та порядок реєстрації місця проживання фізичних осіб. Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, у якому вона проживає постійно або тимчасово. У розумінні абз. 5 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги. Підсумовуючи вказане, можна зробити висновок, що законодавство пов`язує категорію «місце проживання» з наявністю житлового приміщення, яке повинно бути пристосованим та придатним для постійного проживання. За змістом ст. 4 ЖК України до житлових приміщень належать: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях незалежно від форми власності; квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» під поняттям «житло» слід розуміти житловий будинок, квартиру, інше жиле приміщення, в якому особа постійно або тимчасово проживає. З урахуванням вказаного, очевидним є те, що місце проживання фізичної особи не може бути зареєстровано в нежитловому приміщенні та така реєстрація є неправомірною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 17 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» органом реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог та визнання незаконною реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , яке на праві приватної власності належить позивачу, яка підлягає скасовуванню відповідним органом реєстрації. Задовольняючи позовні вимоги, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних зі сплатою збору, що зумовлено позицією позивача, викладеною в позовній заяві. На підставі викладеного,

Outcome: approved