Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач,\~від імені\~якого діє\~його представник,\~адвокат Гузь\~Т.О., звернувся до\~суду з\~вищевказаним позовом\~у якому\~просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. від 19.08.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Сіті Фінанс" заборгованості у сумі 23282,74 грн. та 500 грн. за вчинення виконавчого напису. А також просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правову допомогу. Позов обґрунтовує тим, що 18.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 147, про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №002-16529-281212 від 28.12.2012, укладеним між ПАТ "Дельта Банк", право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ФК Сіті Фінанс" у сумі 23282,74 грн. та 500 грн. за вчинення виконавчого напису. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки, як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису №147 від 18.01.2022, приватним нотаріусом КМНО Журавльовою Л.М. його вчинено на підставі кредитного договору №002-16529-281212 від 28.12.2012. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 року внесено зміни до вказаного Переліку та доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", відповідно до якого для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Проте, Постанова КМУ за №662 від 26.11.2014 року відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 вказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином, у нотаріуса були відсутні правові підстави на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У позовній заяві зазначається також , що відповідачем всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за кредитним договором, а приватний нотаріус Журавльова Л.М. в свою чергу, всупереч вимог закону, не перевірила зміст договорів, на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість. Отже вищевикладене дає змогу дійти висновку про те, що вчинений виконавчий напис про стягнення боргу з позивача вчинений на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, оскільки на момент його вчинення зміни до Переліку, якими було запроваджено можливість вчинення виконавчих написів по стягненню заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, було визнано не чинним судовим рішенням, яке набрало законної сили. За таких обставин приватний нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості на підставі вказаного кредитного договору. На підставі вищевикладеного вважає про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню вказаний виконавчий напис. Ухвалою Онуфріївського\~районного суду\~Кіровоградської області\~від 28.09.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також в даній ухвалі зазначено встановлені сторонам по справі строки на надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення. Встановлено третім особам строк для подання пояснень щодо позову. Роз`яснено третім особам, що останні мають право подати пояснення щодо відзиву. Ухвалою суду від 28.10.2022 року в задоволенні клопотань представника позивача, адвоката Гузь Т.О., про витребування доказів відмовлено, як передчасно заявлені. Позивач та представник позивача, адвокат Гузь Т.О. в судове засідання не з`явилися, однак 28.11.2022 року на електронну пошту суду від представника позивача надійшла заява в якій остання, зокрема, просила дану цивільну справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач ТОВ "Фінансова компанія" СІТІ ФІНАНС" в судове засідання не направили свого представника, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відзив на позовну заяву суду не надали. 03.11.2022 року від представника відповідача Огороднійчука Д.А. до суду надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат в якому останній просить зменшити розмір судових витрат заявлених до стягнення з відповідача до суми сплаченого судового збору. Відмовити у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. з підстав зазначених у клопотанні. Треті особи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М. та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Пояснення на позовну заяву суду не надали. Розгляд справи здійснюється на підставі ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 18.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 147 про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №002-16529-281212 від 28.12.2012 року, укладеним ним із ПАТ "Дельта Банк", право вимоги за яким перейшло до ТОВ "Фінансова Компанія "Сіті Фінанс", на підставі договору факторингу №2248/К, укладеного 21.05.2020 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", на користь ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс". У виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором № 002-16529-281212 від 28.12.2012 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.05.2020 року по 02.12.2021 року. Сума заборгованості складає 23282,74 грн. в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту 14912, 88 грн.; прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами 7244,86 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією 0,00 грн.; строкова заборгованість за процентами 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 1125,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача, що підтверджується копією даного виконавчого напису від 18.01.2022 року серії НРР № 995232 /а.с. 11/. З матеріалів справи вбачається, що представником за довіреністю ТОВ "Фінансова Компанія " Сіті Фінанс" Д.А. Огороднійчук подано до приватного виконавця Шмалько О.О. заяву про примусове виконання рішення в якій просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 147 від 18.01.2022 року виданого приватним нотаріусом КМНО Журавльовою Л.М. про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] на їх користь у розмірі 23782,74 грн., що підтверджується копією даної заяви /а.с. 15-16/. 12.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 69628445) на підставі виконавчого напису нотаріуса № 147 виданий 18.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 23782,74 грн., що підтверджується копією зазначеної постанови /а.с. 17-18/. Крім того, у зазначеному виконавчому провадженні ВП № 69628445 приватним виконавцем Шмальком О.О. винесено постанову про арешт коштів боржника від 18.08.2022 року, що підтверджується копією зазначеної постанови /а.с.19-20/. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією (п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», далі - Закону, в редакції на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами\~органів місцевого\~самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Порядок). Відповідно до ст.87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За змістом ч.2 ст.87 Закону та п.п.3.2 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172\~(далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.п.3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. За результатами аналізу вищенаведених норм суд приходить наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону «Про нотаріат» захист\~цивільних прав\~шляхом вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису полягає\~в тому,\~що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів встановлено, що боржник не повідомлявся в установленому законом порядку про порушення кредитних зобов`язань, а відповідно заборгованість не є безспірною. Таким чином з наданих суду документів встановлено, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, останнім не перевірено безспірності заборгованості, чим порушено норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса під час його вчинення приватний нотаріус Журавльова Л.М., пропонуючи звернути стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №002-16529-281212 від 28.12.2012 року, керувався ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. При цьому, Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року прийнято постанову №1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної Постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) визнано незаконною та нечинною вказану Постанову Кабінету Міністрів України в частині, в тому числі й п.2 про доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року №23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року №92. Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (18.01.2022 року), кредитний договір, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входив до Переліку №1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. А відтак, з врахуванням приписів ст. 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Слід також зазначити, що пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищезазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, суд приходить висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Позивач просив стягнути судові витрати у розмірі 992,40 грн. - сума судового збору за подання позовної заяви та 10000,00 грн. судові витрати позивача на професійну правничу допомогу. Як зазначено вище 03.11.2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат в якому представник відповідача з підстав зазначених у клопотанні просить зменшити розмір судових витрат до суми сплаченого судового збору та відмовити у стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. За змістом\~ч.1\~та п.1\~ч.2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України,\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з\~ч.2\~ст.\~137\~ЦПК України,\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з\~ч.ч.\~3-6\~ст.137\~ЦПК України,\~для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження\~судових витрат\~понесених позивачем,\~які пов`язані\~з розглядом\~справи,\~позивачем [PERSON] , від імені якого діє його представник, адвокат Гузь Т.О., разом з позовною заявою подано до суду копію витягу з угоди на представництво інтересів у цивільній справі №1103381 від 31.08.2022 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Гузь Т.О. від 22.03.2013 року серії ПТ №1230; копію розрахунку суми фіксованого гонорару за надання правової допомоги у цивільній справі на загальну суму 10000,00 грн.; копію квитанції №1 від 31.08.2022 року на суму 10000,00 грн. за надання правової допомоги сплачену [PERSON] . З копії розрахунку суми фіксованого гонорару за надання правової допомоги у цивільній справі на загальну суму 10000,00 грн. вбачається, що позивачу надано правову допомогу наступного характеру: - 31.08.2022 року попередня консультація щодо захисту прав та законних інтересів вартістю 750,00 грн.; - 02.09.2022 року підготовка аналітичної інформації з судової практики у аналогічних правовідносинах вартістю 1000,00 грн.; - 14.09.2022 року складання та направлення до приватного виконавця Шмалько О.О. адвокатського запиту щодо надання копій документів вартістю 750,00 грн.; - 14.09.2022 року складання та направлення до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» адвокатського запиту щодо надання інформації та копій документів вартістю 750,00 грн.; - 14.09.2022 року складання та направлення адвокатського запиту до приватного нотаріуса Журавльової Л.М. щодо надання копій документів вартістю 750,00 грн.; - 19.09.2022 року складання та направлення до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з додатками вартістю 2000,00 грн.; - 19.09.2022 року складання та направлення до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області клопотання про витребування доказів у приватного виконавця Шмалько О.О. з додатками вартістю 1000,00 грн.; - 19.09.2022 року складання та направлення до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області клопотання про витребування доказів у ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» з додатками вартістю 1000,00 грн.; - 19.09.2022 року складання та направлення до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області клопотання про витребування доказів у приватного нотаріуса Журавльової Л.М. з додатками вартістю 1000,00 грн.; - представництво інтересів в суді 1-ї інстанції (підготовка процесуальних документів, аналіз рішення суду по справі) вартістю 1000,00 грн., та зазначено, що додатковий розрахунок після закінчення розгляду справи. При цьому, в порушення ч.4 ст. 147 ЦПК України, у розрахунку відсутній час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Факт оплати наданих послуг позивач підтверджує квитанцією №1 від 31.08.2022 року на суму 10000,00 грн. (а.с.27). Отже, враховуючи вищевикладене та клопотання представника відповідача про зменшення розміру судових витрат, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову та значення справи для сторони, не зазначення часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд доходить висновку про зменшення заявлених витрат на професійну правничу допомогу та про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. В порядку ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved