Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням ремонтних робіт, та витрат на утримання майна у вигляді оплати комунальних платежів та податку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.04.2018 провадження №2/389/375/17 справа №389/998/17 визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння, в порядку розподілу спільного майна подружжя, що розташоване по [ADDRESS] . Постановою Верховного Суду 08.05.2019 дане рішення залишено без змін. Протягом 2010-2018 років позивачем за особисті кошти був зроблений капітальний ремонт будинку: демонтаж старих вікон та встановлення метало-пластикових вікон разом з відливами на вулиці та підвіконням всередині будинку, зривалися старі шпалери, штукатурилися та шпаклювалися стіни, клеїлися нові шпалери, красилися поли, на стелях були облаштовані натяжні стелі, в газовому котлі замінено автоматику СІТ і поставлено насос, демонтовано старий димар, побудовано новий і обшито листами оцинковки, навколо будинку облаштовано відмостку та укріплено фундамент, кришу будинку закріплено металевими тросами, облаштовано електричне освітлення в дворі та в дворовому туалеті, проведено водовідведення від центрального водогону, двір вкрито піщаним каменем, сходи до підвалу, літньої кухні та флігеля вимощено кахельною плиткою, перекрито сарай, всередині сараю поштукатурено, облаштовано огорожу присадибної ділянки - від вулиці каменем, від сусідів профлистом, замінено в`їздні ворота та вхідна хвіртка а також до в`їзду до гаража встановлені ворота. Для цього позивач купувала будівельні матеріали та наймала працівників, про що надала копії квитанцій, видаткових накладних, товарних чеків та інших документів про придбання будівельних матеріалів, акти приймання-передачі виконаних робіт, розписки. За результатами проведення звіту про оцінку майна встановлено, що ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 01.06.2010 року складала 211321 грн., а станом на 30.08.2019 року, з урахуванням проведених ремонтних та будівельних робіт, складає 502907 грн., тобто підтверджено факт істотного збільшення вартості спірного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами у порівнянні з його вартістю станом на червень 2010 року. Вказані поліпшення у домоволодінні є неподільними, відокремлення проведених поліпшень можливе лише з заподіянням їм шкоди, а такий підхід є економічно недоцільним та призведе до зменшення ринкової вартості домоволодіння в цілому, тому позивач вважає, що має право на відповідну компенсацію відповідно до частки у праві спільної часткової власності - половину вартості здійснених поліпшень в розмірі 145793 гривень. За весь час з 2010 року відповідач не перешкоджав у проживанні позивача, управлінні майном, будь-яких зауважень щодо проведення капітального ремонту та реконструкції не заявляв, витрати не ніс. Також позивач просить стягнути з відповідача половину суми оплати комунальних послуг за водопостачання, газопостачання, електроенергію, оплати телекомунікаційних послуг та земельний податок з фізичних осіб. Сума сплачених коштів за 2010 - 2019 роки становить 69760,24 грн., тому просить стягнути з відповідача 34880,12 грн. Відповідач надав заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому позивач повинна була повідомити відповідача про намір поліпшити стан буднику та зробити в ньому капітальний ремонт, чого вона не зробила, договірну ціну таких робіт не узгоджувала. Вказав, що позивач перешкоджає йому у користуванні його частиною будинку, не допускає до будинку та весь час змінює замки на дверях будинку. Вважає, що учасники спільної часткової власності здійснюють свої права на засадах загальної згоди, тому жоден з учасників самостійно не має права будь-якого розпорядження спільним майном, зокрема і проведення капітального чи поточного ремонту без згоди іншого співвласника. Учасник спільної часткової власності, який має намір самостійно здійснювати усі правочини щодо своєї частки, має право вимагати її виділу у натурі. Домовленість сторін щодо користування спільним будинком не досягнута. Крім того, у відповідача викликають сумніви докази проведених робіт та придбаних матеріалів, додані до позовної заяви. Вважає, що ці докази не підтверджують здійснення ремонтних робіт саме в будинку сторін, квитанції, видаткові накладні та інші платіжні документи також не підтверджують того, що матеріали, вказані в них, купувалися саме для проведення ремонту в будинку: не вказана адреса доставки, де саме придбані матеріали, не вказані дані покупця. Розписки про отримання коштів за проведений ремонт також оформлені неналежно, не вказано за якою адресою проведений ремонт. Окрім того, згідно технічного плану будинку вбачається, що ніяких змін не відбулося, і тому є недоведений факт того, що [PERSON] зробила поліпшення в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] власті. Позивач надала відповідь на відзив, в якому вказала, що всі надані нею докази на підтвердження обставин на які вона посилається як на підставу своїх вимог є належними, допустимими, достовірними та достатніми для обґрунтування позовних вимог. Щодо узгодження з відповідачем питання утримання будинку та необхідності проведення ремонту і його вартість позивач вказала наступне. На підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого Суботцівською сільською радою від 23 лютого 2001 року, вказаний будинок зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] рішенням суду в справі 389/3475/15-ц встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні взаємини між ними припинені з 2010 року, шлюб розірвано 20 листопада 2015 року. В період часу з 2010 по 2018 рік позивачем проведено ремонтні роботи в будинку за власний кошт. В свою чергу відповідач лише у травні 2017 року звернувся із позовом до суду про визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння в порядку поділу майна подружжя. Таким чином ремонт вказаного будинку проводився до того, як відповідач виявив бажання поділити майно у якості спільного майна подружжя, тобто в період, коли будинок належав на праві власності позивачеві. Тому позивач не мала узгоджувати з відповідачем необхідності проведення ремонту та його вартість. Також вказала, що проведення капітального ремонту не передбачає обов`язкової зміни технічного планування будинку. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник надав клопотання про розгляд справи без його участі, заперечив проти задоволення позовних вимог, підтримав раніше подані заперечення та пояснення проти позову. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вислухавши позивача та її представника, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок, виданого Суботцівською сільською радою 23 лютого 2001 року, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення Суботцівської сільської ради від 22 лютого 2001 року №9. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.04.2018 року провадження №2/389/375/17 справа №389/998/17 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння, в порядку розподілу спільного майна подружжя, що розташоване по [ADDRESS] . Даним рішенням встановлено, що сторони з 17 вересня 1988 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області в листопаді 2015 року. Згідно договору купівлі-продажу від 26 травня 1995 року [PERSON] придбала жилий будинок глиноплетенний побілений, жилою площею 19,4 кв. м. по [ADDRESS] . В подальшому зазначений будинок був зруйнований і на його місці побудовано новий будинок загальною площею 101,7 кв. м. житловою - 70,9 кв. м, який прийнято до експлуатації 19 лютого 2001 року на підставі відповідного акту, затвердженого рішенням виконкому Суботцівської сільської ради народних депутатів № 9 від 22 лютого 2001 року. Згідно вказаного акту забудову розпочато 10 липня 1995 року і завершено 30 вересня 2000 року. Після припинення в 2010 році спільного проживання, [PERSON] створив нову сім`ю і виселився з будинку. Відповідно до акту опису невідємних поліпшень будинку від 19.08.2017 складеного в присутності депутата сільської ради [PERSON] , сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що позивачем проведені наступні ремонтні роботи в будинку: демонтаж старих вікон та встановлення метало-пластикових вікон разом з відливами на вулиці та підвіконням всередині будинку, заміна старих шпалер на нові, штукатурка та шпаклювання стін, покраска підлоги, облаштування натяжних стель, в газовому котлі замінено автоматику СІТ і поставлено насос, демонтаж старого димаря, побудовання нового і обшито листами оцинковки, навколо будинку облаштовано відмостку та укріплено фундамент, кришу будинку закріплено металевими тросами, облаштовано електричне освітлення в дворі, в дворовому туалеті, проведено водовідведення від центрального водогону, двір вкрито піщаним каменем, сходи до підвалу, літньої кухні та флігеля вимощено кахельною плиткою, перекрито сарай, всередині сараю поштукатурено, облаштовано огорожу присадибної ділянки - від вулиці каменем, від сусідів профлистом, замінено ворота та хвіртка, встановлені ворота до в`їзду до гаража. Для таких робіт позивач купувала будівельні матеріали та наймала працівників, про що надала копії товарних чеків, видаткових накладних, розрахункових квитанцій, чеків, актів прийому-передачі виконаних робіт, розписки будівельників про отримання коштів за виконану роботу. За результатами висновків про вартість об`єкта нерухомого майна, оцінку якого проводило ТОВ Юридично-експертна компанія «Юрконсалдинг», встановлено, що ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 01.06.2010 року складала 211321 грн., а станом на 30.08.2019 року, з урахуванням проведених ремонтних та будівельних робіт, складає 502907 грн. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, положеннями ст.317 ЦК України регламентовано, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Згідно ст. ст. 316, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, відповідно до ч. 1ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю. За змістом ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 Кодексу визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Аналізуючи наведені правові норми, суд зауважує, що в даному випадку маються на увазі витрати, об`єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних та естетичних характеристик, без здійснення яких неможлива його експлуатація. У разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. У свою чергу, такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними або зайвими. Разом з\~тим,\~стаття 358\~ЦК України\~передбачає,\~що право\~спільної часткової\~власності здійснюється\~співвласниками за\~їхньою згодою. Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Учасники права спільної часткової власності наділяються правами володіння, користування та розпорядження майном. Але оскільки право кожного співвласника не обмежується якоюсь чітко визначеною частиною, а поширюється на усе спільне майно, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Здійснення права на засадах спільної згоди учасників має розглядатися як загальне правило, винятки з якого можуть встановлюватись законом. Так, за ст. 361 ЦК кожен співвласник наділений правом самостійного розпорядження часткою у праві спільної часткової власності. Отже, якщо інше не встановлено законом, учасники спільної часткової власності здійснюють свої права на засадах загальної згоди. Тому жоден з учасників самостійно не має права будь якого розпорядження спільним майном, зокрема і проведення капітального чи поточного ремонту без згоди іншого співвласника. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Домовленостей щодо користування спірним будинком між сторонами не досягнуто. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини в 2010 році, відповідач не проживає в будинку саме з цього року та не користується наданими комунальними послугами, а позивач здійснювала ремонті роботи будинку після припинення шлюбних відносин із відповідачем, не узгоджувала порядок володіння та користування майном, не бажала виділу її частини у натурі з майна, що є у спільній частковій власності, суд вважає вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed