Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивачка 28.09.2022 звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. Не знаючи, що вона визначена спадкоємцем у заповіті, а вважаючи що все майно батько заповів брату вона не звернулася вчасно до нотаріуса і як результат пропустила визначений законодавством строк для прийняття спадщини. Вона подала державному нотаріусу заяву про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладені обставини та на ст. 55 Конституції України, ст. ст. 4, 1272 ЦК України, ст. 175 ЦПК України, позивачка просить суд визначити їй, [PERSON] , [INFO] два місяці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Володарського районного суду Київської області позов 29.09.2022 залишено без руху та позивачці надано строк для усунення визначених недоліків. На усунення недоліків 19.10.2022 представниця позивачки подала клопотання та одночасно належним чином завірені письмові докази. 04.11.2022 судом відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у порядку загального позовного провадження на 05.12.2022. В підготовче судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися. Належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи ( а.с.69). На адресу суду подали заяву, якою підтримали вимоги позовної заяви з викладених у ній підстав та просили позов задовольнити ( а.с. 71). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. 02.12.2022 на адресу суду від [PERSON] надійшло клопотання, в якому він просить суд розглядати справу за його відсутності. Повідомляє суд, що позовні вимоги визнає ( а.с.70). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В підготовчому судовому засіданні, суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позиції позивачки та її представниці, відповідача викладені у відповідних заявах що надійшли на адресу суду, дослідивши матеріали справи , спадкову справу, приймаючи визнання позову відповідачем у справі, вважає, що рішення у справі про задоволення позову, можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про його смерть ( а.с.19). Після смерті останнього відкрилася спадщина за заповітом. Спадкодавець за життя, 04.08.2005 року склав розпорядження (заповіт), яким належний йому житловий будинок з надвірними спорудами та присадибною ділянкою площею 0,506 га, що знаходиться в [ADDRESS] заповідав [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Земельну ділянку площею 5,330 га, що розташована на території Мармуліївської сільської ради та майновий пай в сумі 8825 гривень заповідав [PERSON] ( а.с.38). Отже, до складу спадкового майна окрім іншого увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою : [ADDRESS] , та присадибна ділянка площею 0,506 га (0,2500 га цільове призначення для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; 0,256 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства) Ѕ частка якого визначена позивачці, яка має право на Ѕ частину названого спадкового майна, після смерті батька [PERSON] , оскільки вона визначена у заповіті ( а.с.38). Позивачка у позовній заяві стверджує, що не знала, що її визначено спадкоємцем за заповітом [PERSON] та нотаріус не повідомила її про відкриття спадщини за заповітом. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15.06.2016 № 44177377 заповіт був зареєстрований в спадковому реєстрі за номером 40416656 (а.с.49). 17.07.2020 державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори було надано відповідь [PERSON] та повідомлено про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , оскільки, вона пропустила строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті [PERSON] ( а.с.21) . Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Стаття 1233 ЦК України визначає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 т. 1235 ЦК України). Згідно із ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як визначено у ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини встановлені законодавцем у ст. 1272 ЦК України, згідно якої, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, аналізуючи викладене, суд зазначає, що ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті спадкодавця). Протягом шести місяців спадкоємець повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо протягом вказаного строку заяву про прийняття спадщини не подано, спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину. Спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, може бути встановлений додатковий строк: за письмовою згодою інших спадкоємців, які прийняли спадщину ; за рішенням суду. Так, 17.07.2020 державним нотаріусом було прийнято рішення про відмову в чиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом . Відповідь мотивована тим, що позивачка пропустила строк, встановлений для прийняття спадщини. Названий лист № 183/02-14 позивачка отримала лише 2022 року. Разом з тим права спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, підлягають захисту судом, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини у 6-місячний строк і ці обставини є поважними. Так, Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно зі ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оскільки позивачка не знала про заповіт, а нотаріус про заповіт її не повідомила, про що свідчить досліджена судом спадкова справа, то слід вказати на те, що нотаріус на порушення Закону України «Про нотаріат», п. 2.2 гл. 9, пунктів 2.2 і 3.2 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5, не вчинила дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо їй не було відомо про місце проживання або місце роботи спадкоємця. Суд, дійшов висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання позивачем заяви про прийняття спадщини в межах передбаченого законодавством строку, зокрема те, що вона не проживала спільно зі спадкодавцем, не мала спільного побуту, не знала про заповіт на своє ім`я і дізналася про нього вже після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, нотаріус про заповіт позивачку не повідомила, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 703/4978/19 (провадження № 61-13783св21). А відтак, вимога про визначення додаткового строку у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1220, 1223, 1235, 1247, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved