Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

28.06.2022 р. засобами поштового зв`язку адвокат Лисенко Д.В., який представляє інтереси позивача звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів прострочену заборгованість за договором фінансового лізингу № ЧГ-207 від 21.10.2021 р. на загальну суму 356361,46 грн., штрафи за прострочення щомісячних платежів у розмірі 70603,13 грн., а усього 426964,59 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на укладанння 21.10.2021 р. між [PERSON] та позивачем договору фінансового лізингу № ЧГ-207, умови якого були порушені [PERSON] , що втілилось у несплаті лізингових платежів відповідно до вказаного договору. Також в забезпечення виконання договору фінансового лізингу № ЧГ-207, між ТОВ «Мотор Файнанс» та консорціуму «Південна енергетична компанія» було укладено договір поруки, умовами якого, зокрема, передбачена солідарна відповідальність поручителя та боржника у разі невиконання останнім своїх зобов`язань зо договором лізингу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва суду від 05.07.2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Судом встановлено, що 21.10.2021 р. між ТОВ «Мотор Файнанс» та [PERSON] був укладений договір фінансового лізингу №ЧГ-207. Відповідно до п.1.1. загальних умов договору (додаток №1 до договору №ЧГ-207) Лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування з правом викупу майно, найменування, марка, модель, рік випуску, характеристики, ціна постачальника, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у договорі, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов договору. У п. 2.1.1 умов договору (додаток №1 до договору №ЧГ-207), зокрема вказано, що лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати на користь лізингодавця лізингові платежі : авансовий платіж, перший лізинговий платіж, наступні лізингові платежі. Відповідно до розділу 3 договору фінансового лізингу №ЧГ-207, об`єктом лізингу є автомобіль Toyota Camry 70 Hybrid, 2021 року випуску, VIN - код [NUMBER] . Відповідно до акту (видаткової накладної) прийому-передачі об`єкта лізингу до договору фінансового лізингу №ЧГ-207 від 21.10.2021 р., автомобіль Toyota Camry 70 Hybrid, 2021 року випуску, VIN - код [NUMBER] був переданий [PERSON] . Як зазначає позивач, відповідачем у порушення зазначеного договору не здійснювалися всі лізингові платежі, у зв`язку з чим позивачем було направлено рахунок-фактуру та повідомлення №19/01-Ю-2 від 19.01.2022 р. про усунунення порушення. Також, листом № 02/06-Ю-2 від 02.06.2022 р. було направлено вимогу про повернення об`єкта лізингу та повідомлення про одностороннє розірвання договору. Вказаною вимогою визначено заборгованість [PERSON] за період з 21.11.2021 р. по 21.05.2022 р., що складається з платежів, що відшкодовують вартість предмета та винагороди (комісії) лізингодавця у загальній сумі в 356361,46 грн. Цю ж суму позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач не надає жодних доказів здійснення ним оплати лізингових платежів, не заперечує обставини наведені позивачем. Враховуючи той факт, що об`єкт лізингу фактично був переданий [PERSON] та останньою не було сплачено лізингові платежі з 21.11.2021 р. по 21.05.2022 р. відповідно до умов договору, позов у частині стягнення простроченої заборгованості відносно [PERSON] підлягає до задоволення. Щодо стягнення штрафу за прострочення щомісячних платежів за договором. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 20 ЗУ «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків, у тому числі оплати ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу, та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства. Відповідно до п. 6.1 умов договору (додаток №1 до договору №ЧГ-207), за невиконання або неналежне виконання умов договору лізингодавець має право стягнути шляхом направленя відповідної вимоги /рахунку ( в тому числі на електронну адресу Лізингоодержувача наступні штрафні санкції, а саме: 6.1.1. за несвоєчасну оплату лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, лізингоодержувач сплачує неустойку у вигляді штрафу, в залежності від терміну заборгованості: при затримці платежу від 2 (двох) до 5 (п`яти) календарних днів включно - у розмірі 1000,00 грн. одноразово за кожен випадок прострочення, понад п`яти днів - штраф у розмірі 500,00 грн. за кожен день прострочення. При цьому загальна сума нарахованого штрафу не повинна перевищувати 50% розміру заборгованості на який нараховується штраф. Посилаючись на зазначені норми та пункти договору позивач просить стягнути з відповідача неустойку (штраф) за період з 22.11.2021 р. по 22.02.2022 р. Зазначає, що штрафи за інші періоди прострочення не стягуються. У своєму розрахунку позивач пропонує відраховувати штраф у розмірі 500,00 грн. за кожен день прострочення у кожному випадку факту прострочення платежу, тобто просить нарахувати штраф за несплату платежу 22.11.2021 р. врахувавши 94 дні прострочення, нарахувати штраф за несплату платежу 22.12.2021 р. врахувавши 64 дні прострочення, нарахувати штраф за несплату платежу 22.01.2022 р. врахувавши 33 дні прострочення, нарахувати штраф за несплату платежу 22.02.2022 р. врахувавши 2 дні прострочення. Додатково зменшує суму штрафу відповідно до умов договору (штраф не більше 50% розміру платежу). В той же час, суд не може погодитись з таким розрахунком, оскільки умови договору передбачають неустойку у розмірі 500,00 грн. у день в наслідок порушення договору не конкретизуючи, що таку суму слід відраховувати за кожен прострочений платіж окремо. В той же час, оскільки вказані платежі мали бути здійснені в межах одного договірного зобов`язання, то і відповідальність в межах даного зобов`язання дублюватися не має. Факт порушення зобов`язання, який дає підстави для нарахування щоденно 500,00 грн. пені є триваючим порушенням умов договору, та не залежить від кількості прострочених платежів. З огляду на вказане, суд вважає, що неустойку за договором у даному випадку слід розрахувати починаючи з дати прострочення першого платежу - 22.11.2021 р. до дати розрахунку, яку встановив позивач - 24.02.2022 р., тобто 94 дні *500,00 грн. = 47000,00 грн., що виключає подвійне стягнення штрафних санкцій. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Окрім того, з метою забезпечення виконання основного зобов`язання [PERSON] за договором фінансового лізингу №ЧГ-207, між ТОВ «Мотор Файнанс» та Консорціумом «Південна енергетична компанія» 21.10.2021 р. було укладено договір поруки, відповідно до п.1.4. якого відповідальність поручителя та боржника є солідарною. Справжність та умови даного договору відповідачами не оспорюється. Враховуючи наведене встановлену вище заборгованість слід стягнути також і з Консорціуму «Південна енергетична компанія», солідарно з [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач зазначає про наявність судових витрат на правову допомогу, однак не надає доказів фактичної оплати, а тому такі витрати не є підтвердженими та не підлягають до стягнення. Позивачем було сплачено 6404,47 грн. судового збору, відтак враховуючи пропорційність до стягнення з відповідача підлягає 6050,30 грн.

Outcome: partial