Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Комбі» до [PERSON] про стягнення 9 819,00 грн. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.10.2022 позов ТОВ «Фінансова компанія «Комбі» до [PERSON] про стягнення 9 819,00 грн задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Комбі» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 13.05.2021 № 3346806776-026188 у розмірі 9 819,00 грн, з яких: 2 000,00 грн заборгованість за кредитом, 7 189,00 грн заборгованість за простроченими відсотками та 2 481,00 грн витрат по сплаті судового збору. 02.11.2022 представник позивача адвокат Бойко Н.І. звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 522/3054/22 шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 07.11.2022 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заяву представника позивача адвоката прийнято до розгляду в судовому засіданні. У частині першій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожному гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особі у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно з п. 4 ч. 1Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У відповідності зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновки, що «розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 вказано, що «суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 12 350,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним». У ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться належним чином завірені копії договору про надання правової допомоги від 31.08.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Комбі» та АО «Грищенко та партнери Одеса», акт виконаних послуг від 13.12.2021, рахунок на оплату від 23.09.2022 № 62 та платіжне доручення від 23.09.2022 № 361. Як вбачається з акту виконаних послуг від 13.12.2021 АО «Грищенко та партнери Одеса» було надано ТОВ «ФК «Комбі» наступну правову допомогу: підготовка та подання позовної заяви до Приморського районного суду м. Одеси щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] (6 годин роботи адвоката) - 3000,00 грн; подання інших процесуальних заяв та подальше ведення справи в суді (2 години) - 2 000,00 грн. Винагорода за виконані юридичні послуги складає 5 000,00 грн, які клієнт зобов`язується сплатити протягом п`яти календарних днів з дня підписання акту. Відповідно до рахунка на оплату від 23.09.2022 № 62 та платіжного доручення від 23.09.2022 № 361 ТОВ «ФК «Комбі» сплатило АО «Грищенко та партнери Одеса» 15 000,00 грн. При цьому суд акцентує, що відповідач не звертався до суду з заявою про зменшення розміру адвокатських витрат. Разом з тим, беручи до уваги те, що ухвалою суду від 11.05.2022 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому витрати адвоката в частині подання інших процесуальних заяв та подальшого ведення справи в суді (2 години) - 2 000,00 грн, як зазначено в акті виконаних робіт, не відповідають дійсності, а тому не підлягають задоволенню судом. З огляду на викладене, враховуючи відсутність у справі обґрунтованих заперечень відповідача щодо неспівмірності заявленого розміру витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає вимоги представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 3 000,00 грн шляхом їх стягнення з відповідача на користь позивача. В решті вимог заяви слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: partial