Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. про стягнення набутих без достатньої правової підстави коштів у розмірі 15300 грн. та 1530 грн. відповідно. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 27 та 28 квітня 2021 року Інспекцією ДАБК у м. Львові винесено постанови №45-а та 47-а відповідно про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. На підставі вищевказаних постанов приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. відкрито виконавчі провадження №65814512 та №65814536, в ході яких з позивача на користь Інспекції ДАБК у м. Львові стягнуто штрафи у розмірі 3400 грн. та 11900 грн., а також стягнуто на користь приватного виконавця серед іншого основну винагороду у розмірі 340 грн. та 1190 грн. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 31.03.2021, яке постановою Восьмого апеляційного суду від 10.08.2022 залишено без змін, вищевказані постанови Інспекції ДАБК у м. Львові про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності скасовано. Таким чином, кошти у розмірі 15300 грн., які перераховані на користь відповідача Інспекції ДАБК у м. Львові в ході виконавчого провадження, а також кошти, отримані приватним виконавцем Шелінською Ю.А. у розмірі 1530 грн., набуті останніми без достатньої підстави, повинні бути повернуті позивачу. Також просив суд вирішити питання судових витрат. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві, просив суд такі задовольнити в повному обсязі. Окрім цього, звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат та стягнення на користь позивача пропорційно коштів у сумі 10 992,40 грн., з яких 992,40 грн. - судовий збір, 10000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. Представник відповідача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Заяць Б.Р. в судовому засіданні позов не визнала з підстав, що викладені у відзиві на позову заяву. Зазначила, що постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягають оскарженню протягом десяти днів з дня їх винесення з урахуванням положень статей 287-289 КУпАП. У разі несплати штрафу в визначений строк постанова надсилається до органу виконавчої служби для її виконання в примусовому поряду. Позивачем не було дотримано вищенаведених умов, а також не було повідомлено про оскарження постанов. Окрім цього, постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.06.2021, постанова про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2021 останнім не оскаржувались. Застосування у цьому випадку ст. 1212 ЦК України є недоречним, оскільки існує регулювання повернення коштів, а саме відповідно до «Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів». Зазначила, що орган державного архітектурно-будівельного контролю є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється казначейством або головним управлінням казначейства з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Відтак, позовна вимога про безпідставно стягнуті Інспекцією штрафи в розмірі 15300 грн. не стосується Інспекції, оскільки до її повноважень не входить повернення коштів, а також не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів позивача. Відтак, для повернення стягнутого штрафу [PERSON] необхідно звернутись до Інспекції з заявою про повернення коштів з бюджету з дотриманням вимог вищевказаного порядку. Однак, як видно з позовної заяви, [PERSON] цього здійснено не було. Просила суд у задоволенні позову відмовити. Представника відповідача приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. - Репак В.В. в судовому засіданні позов не визнав з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що 15.06.2021 Інспекцією ДАБК у м. Львові подано приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Шелінській Ю.А. на виконання постанову №45-а у справі про адміністративне правопорушення від 27.04.2021 щодо стягнення з [PERSON] на користь місцевого бюджету м. Львова в особі Інспекції ДАБК у м. Львові штрафних санкцій у розмірі 3400 грн., а також постанову №47-а від 28.04.2021 про стягнення штрафних санкцій у розмірі 11900 грн. 15.06.2021 приватним виконавцем на підставі вищевказаних постанов відкрито виконавчі провадження №65814512 та №65814536. Також 15.06.2021 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 1190 грн. в межах виконавчого провадження №65814536 та 340 грн. в межах виконавчого провадження №65814512. Цього ж дня виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 203,66 грн. у виконавчому провадженні №65814536 та 206,66 грн. у виконавчому провадженні №65814512. 30.06.2021 приватним виконавцем винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в загальній сумі 369,24 грн. в межах виконавчого провадження №65814536 та 369,24 грн. в межах виконавчого провадження №65814512. 30.06.2021 приватним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчих проведень №65814512 та №65814536 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з їх фактичним виконанням в повному обсязі. Відповідно до меморіальних ордерів від 29.06.2021 з рахунку боржника [PERSON] стягнуто та перераховано на користь стягувача Інспекції ДАБК у м. Львові кошти у розмірі 15300 грн., на користь приватного виконавця стягнуто 1530 грн. Зазначив, що підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати основної винагороди приватного виконавця є факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». Разом з тим, будь-які дії чи рішення приватного виконавця Шелінської Ю.А. під час виконання виконавчого провадження позивачем не оскаржувались, постанови, зокрема, про відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди, арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, про закінчення виконавчого провадження, незаконними не визнавались. Для виникнення зобов`язань, передбачених ст. 1212 ЦК України, важливим є саме факт безпідставності набуття або збереження майна, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Вважає що відсутні правові підстави для застосування ст. 1212 ЦК України до правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні ст. 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Виконавчі провадження №65814536 та №65814512 закінчені у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документа в повному обсязі, що виключає факт безпідставності набуття приватним виконавцем грошових коштів як витрат виконавчого провадження. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з приватного виконавця Шелінської Ю.А. безпідставно отриманих коштів, а саме основної винагороди в розмірі 1530 грн., є неправомірною та не може бути судом задоволена. Заперечив щодо заяви про розподіл судових витрат, вважає такі витрати завищеними, неспівмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугам), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. Так, позивачем пред`явлено до приватного виконавця Шелінської Ю.А. вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів в загальному розмірі 2675,80 грн., разом з тим, заявлено витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн., що перевищує більше, ніж в три рази розмір заявлених позовних вимог. У разі задоволення/часткового задоволення позову просив суд зменшити розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу адвоката. Звернувся до суду із заявою про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з [PERSON] на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. понесені судові витрати у справі, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 7000 грн. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З аналізу глави 83 ЦК України випливає, що зобов`язання щодо набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений такою вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватися тільки після того, як така правова підстава в установленому законом порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Відповідно до частин 1, 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Відповідно до абзаців 2 та 3 ч. 3 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. Згідно з п. 12 Порядку виплати винагороди державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №643, розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору (ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження»). Судом встановлено, що постановою в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові №45-а від 27.04.2021 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. Крім цього, постановою в.о. начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові №47-а від 28.04.2021 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 96 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 5950 грн. У вищевказаних постановах наявне покликання на положення статті 308 КУпАП, відповідно до якого, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті цього Кодексу та зазначений у таких постановах. На підставі вищевказаних постанов приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. 15.06.2021 відкрито виконавче провадження №65814512 про стягнення з [PERSON] на користь місцевого бюджету в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові суми штрафних санкцій у розмірі 3400 грн., а також виконавче провадження №65814536 про стягнення з [PERSON] на користь місцевого бюджету в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові суми штрафних санкцій у розмірі 11900 грн. Також, 15.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. винесено постанови про арешт коштів боржника, постанови про стягнення з боржника основної винагороди виконавця у розмірі 340 грн. в межах виконавчого провадження №65814512 та 1190 грн. в межах виконавчого провадження №65814536. Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу Львівської області від 16.06.2022 №65814512, при примусовому виконанні постанови у справі про адміністративне правопорушення №45-а від 28.04.2021 (ВП №65814512) про стягнення з [PERSON] на користь місцевого бюджету в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові суми штрафних санкцій у розмірі 3400 грн. 29.06.2021 з рахунку боржника [PERSON] стягнуто кошти у розмірі 4312,90 грн., які перераховано наступним чином: 3400 грн. заборгованості на користь стягувача; 340 грн. основної винагороди та 572,90 грн. витрат виконавчого провадження, що підтверджується меморіальним ордером №L0629GF80N від 29.06.2021, платіжними дорученнями №3335 та №3336 від 30.06.2021 (а.с. 14-15). Крім цього, відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу Львівської області від 16.06.2022 №65814536 при примусовому виконанні постанови у справі про адміністративне правопорушення №47-а від 27.04.2021 (ВП №65814536) про стягнення з [PERSON] на користь місцевого бюджету в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові суми штрафних санкцій у розмірі 11900 грн. 29.06.2021 з рахунку боржника [PERSON] стягнуто кошти у розмірі 13662,90 грн., які перераховано наступним чином: 11900 грн. заборгованості на користь стягувача; 1190 грн. основної винагороди та 572,90 грн. витрат виконавчого провадження, що підтверджується меморіальним ордером №L0629XO4AV від 29.06.2021, платіжними дорученнями №3334 та №3333 від 30.06.2021 (а.с. 18-19). Постановами приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. від 30.06.2021 виконавчі провадження №65814536 та №65814512 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним їх виконанням. Правовою підставою набуття відповідачами грошових коштів позивача слугували постанови у справах про адміністративні правопорушення. Однак, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 31.03.2022, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2022 залишено без змін, вищевказані постанови скасовано та провадження у справах про адміністративні правопорушення закрито. Таким чином, правові підстави для набуття відповідачами грошових коштів [PERSON] , отриманих фактично без його участі (відома) в ході виконання зазначених постанов про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, згодом відпали. У зв`язку з цим, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути набуті без достатньої правової підстави грошові кошти. Твердження відповідачів щодо стягнення штрафів не на користь Інспекції ДАБК у м. Львові, існування процедури повернення таких коштів, стягнення приватним виконавцем коштів на підставі відповідних постанов, винесених у межах виконавчого провадження, які є чинними, покликання на ряд судових рішень Верховного Суду вищевказаних висновків суду не спростовують. Так, відповідно до постанов про відкриття обох виконавчих проваджень стягувачем є саме Інспекція ДАБК у м. Львові. У зв`язку з цим, повернення коштів повинно відбуватися за рахунок бюджетних асигнувань вказаної юридичної особи. Порядок повернення (перерахування) коштів, на який покликається представник відповідача Інспекції ДАБК у м. Львові, стосується помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, що не встановлено у випадку зі стягненням коштів на виконання постанов про адміністративне правопорушення щодо позивача [PERSON] . Правові позиції Верховного Суду, на які покликаються відповідачі, не є аналогічними цій справі. Зокрема, між [PERSON] та Інспекцією ДАБК у м. Львові не існувало жодних договірних відносин, а іншим чином повернути кошти та забезпечити таку гарантію відновлення прав особи, а саме, відповідно до вищевказаного порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, шляхом повороту виконання відповідного судового рішення тощо, неможливо. Відсутня необхідність оскарження постанов приватного виконавця, на підставі яких стягувались кошти з [PERSON] , оскільки підстава для стягнення таких коштів відпала лише згодом, що безумовно вимагає їх повернення. Щодо заяви про розподіл судових витратсудом встановлено наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги №47/2021 від 01.07.2021, укладений між адвокатом Огородником О.І. та позивачем [PERSON] , ордер про надання правої допомоги [PERSON] від 25.09.2022, додаток №3 до договору №47/2121 про надання професійної правничої допомоги від 01.07.2021 та акт №3 про надані послуги від 14.10.2022 на суму 10 000 грн. Відповідно до акту №3 про надані послуги від 14.10.2022 на виконання умов договору адвокатом Огородником О.І. було надано наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи, підготовка та подання позовної заяви, представництво в суді та інші послуги, які будуть надані в майбутньому при розгляді справи судом. Загальна сума до оплати становить 10000 грн. Відповідно принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких. Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат позивача [PERSON] на професійну правничу допомогу та стягнення пропорційно на його користь витрати на професійну правничу допомогу з відповідача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові в розмірі 3636,40 грн. та з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. в розмірі 363,60 грн. Такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим ЦПК України. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Оскільки судом задоволено позовні вимоги повністю, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, необхідно розподілити наступним чином: з відповідача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові необхідно стягнути 902,18 грн., з відповідача приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. - 90,22 грн. На підставі ст. 1212 ЦК України та

Outcome: partial