Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 19.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0660428362, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «POZICHKA». Відповідно до умов Договору позики Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн. у межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем визначеного Сторонами. Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики №0660428362 від 19.09.2019 року, що акцептована Відповідачем 19.09.2019 року, шляхом підписання електронним підписом Відповідача (чиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6, 12 п.1 ст.3, ст.12 п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України). Пропозиція (Оферта) на отримання 9 траншу згідно з Заявки-анкети №2628506111 від 16.01.2020 року в рамках Договору про надання позики №0660428362 від 19.09.2019 року підписано [PERSON] 16.01.2020 року, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті па сайті Кредитодавця. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти в розмірі 10000,00 грн.. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту. надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженого відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у тому чисті за Договором позики №0660428362 від 19.09.2019 року, який укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Проте, умови вказаного договору відповідачем не виконанні, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, і як наслідок, станом на 11.11.2021 рік загальний розмір заборгованості становить 127014,57 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 10 000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 95 545,54 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту - 21 469,03 грн., тому, представник позивача просив суд стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» вказану заборгованість та сплачений судовий збір, а також витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0660428362, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «POZICHKA». Відповідно до умов Договору позики Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн. у межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем визначеного Сторонами. Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики №0660428362 від 19.09.2019 року, що акцептована Відповідачем 19.09.2019 року, шляхом підписання електронним підписом Відповідача (чиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6, 12 п.1 ст.3, ст.12 п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України). Пропозиція (Оферта) на отримання 9 траншу згідно з Заявки-анкети №2628506111 від 16.01.2020 року в рамках Договору про надання позики №0660428362 від 19.09.2019 року підписано [PERSON] 16.01.2020 року, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті па сайті Кредитодавця. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти в розмірі 10000,00 грн.. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту. надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, станом на 11.11.2021 рік загальний розмір заборгованості становить 127014,57 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 10 000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 95 545,54 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту - 21 469,03 грн., тому, представник позивача просив суд стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» вказану заборгованість та сплачений судовий збір. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженого відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у тому чисті за Договором позики №0660428362 від 19.09.2019 року, який укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання. Частиною 1\~статті 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, відповідно до ст. 1054\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598\~ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601,604- 609 ЦК. Договором, відповідно до ч.1 ст.626\~ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509\~ЦК України. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526\~ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549\~ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2ст. 549\~ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3ст. 549\~ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536\~ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання. Боржник, відповідно до ч.1 ст.625\~ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому вважає стягнути із [PERSON] на користь\~Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"\~кредитну заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0660428362 від 19.09.2019 року у розмірі 127014,57 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 10 000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 95 545,54 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту - 21 469,03 грн.. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд приходить до наступного висновку. Статтею 141 ЦПК України\~та\~Законом України "Про судовий збір"\~визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, то сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2270,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За змістом\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 8\~статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 4, 5\~статті 137 ЦПК України). Частиною 6\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив\~Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 у справі N 902/347/18, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження N 14-382цс19). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу стороною позивача було надано договір про надання правової допомоги №05-03/2021 від 05.03.2021, укладений між\~АО "Лігал Ассістанс"\~та\~ТОВ "Вердикт капітал", платіжне дорученням №0289280000 від 04.10.2021 на суму 200000,00 грн., заявку на надання юридичної допомоги №37 від 27.09.2021 на суму 9000,00 грн. та витяг із Акту №3 від 30.09.2021 про надання юридичної допомоги. Оцінюючи в сукупності надані докази, а також беручи до уваги, що відповідачем до суду не подавалося відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат, як це визначено частиною 5, 6\~статті 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

Outcome: approved