Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

У травні 2021 року представник позивача КП «Жилкомсервіс» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 11\~995,29 грн. за період з 01.03.2007 по 01.05.2021 року, а також судовий збір у розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Відповідач в повному обсязі не сплачував за надані послуги, що призвело до утворення заборгованості в загальній сумі 11\~995,29 грн. за період з 01.03.2007 по 01.05.2021. Добровільно борг, що утворився за відповідачем, не був оплачений, тому представник позивача звернувся до суду з позовом. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04.10.2021 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.03.2007 по 01.05.2021 в розмірі 11 995 (одинадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 29 коп., а також судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. 06.12.2021 [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення. Ухвалою суду від 16.12.2021 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 04.10.2021 задоволено. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04.10.2021 у справі № 642/3158/21 скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 16 лютого 2022 року. У судовому засіданні представник позивача комунального підприємства «Жилкомсервіс», діюча за довіреністю, [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні. Надав також відзив на позов та пояснив, що позовна заява містить необгрунтованість заявлених вимог. До позовної заяви не додані докази, які підтверджують кожну обставину, а саме про те, що комунальне підприємство «Жилкомсервіс» надає відповідачу послуги та, що він отримує ці послуги. Зазначив також, що він не замовляв жодних послуг у КП «Жилкомсервіс» та відповідно нав`язування цих послуг з наступним вимаганням їх сплатити є протизаконним. У відповідності до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» вимога оплатити продукції, поставленої продавцем, якщо споживач не дав прямої та недвозначної згоди на її придбання визнається агресивною підприємницькою діяльністю і забороняється Законом. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. В такому випадку навіть факт надання послуг, якщо споживач її не замовляв і не підписував відповідний договір, не є підставою для вимагання оплати. Підставою для вимагання оплати може бути договір або за Законом. Законом прямо передбачено укладання договору. При цьому волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ст. 203 ЦК України). Тому посилання КП «Жилкомсервіс» на одностороннє опублікований «публічний» договір є протизаконним, оскільки відповідач його не підписував і не виказував своєї згоди з ним. Таким чином, відповідач ніяких послуг у КП «Жилкомсервіс» не замовляв, не отримував і не міг отримувати жодних послуг. За адресою: [ADDRESS] він не проживає, про що свідчать покази електричного лічильника. Крім того, [PERSON] зазначив у відзиві на позов, що відносно вказаних позовних вимог сплив строк позовної давнини. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Квартира [ADDRESS] є приватизованою, що відображено у довідці про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] . Зареєстрована у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] одна особа [PERSON] , який є споживачем послуг, шляхом відкриття абонентського рахунку № [NUMBER] . [PERSON] не надав суду жодних доказів того, що він звертався на адресу КП «Жилкомсервіс» про неотримання комунальних послуг, або із заявою про своє непроживання за адресою [ADDRESS] . Судом також встановлено, що за боржником утворився борг за користування послугами утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 по 01.05.2021 у розмірі 11\~995,29 грн. згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного, обов?язок сплачувати квартплату та за надані комунальні послуги у відповідача в даному випадку виникає в силу положень спеціального закону, який регулює даний вид правовідносин. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України №1875-ІV від 24.06.2004\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Рішенням Харківської міської ради №69/06 від 26.07.2006 «Про створення комунального підприємства «Жилкомсервіс» та рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №1186 від 20.12.2006 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова» КП «Жилкомсервіс» створено та визначено виконавцем послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків. Підприємство є юридичною особою, створеною за законодавством України у формі комунального унітарного підприємства, що надає послуги з метою отримання прибутку та здійснює свою діяльність на підставі чинного законодавства України та положень Статуту. Відповідно до положень Статуту КП «Жилкомсервіс» створено з метою, зокрема, здійснення функцій утримання на балансі переданих йому власником житлових будинків, споруд та іншого майна; надання з метою отримання прибутку послуг з управління будинками, тобто здійснення господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби власників, співвласників в ефективному управлінні належним їм майном, підтриманні об`єкта управління (окремого житлового будинку, споруди або групи будинків і споруд, які становлять цілісний житловий комплекс, разом з прилеглими до них прибудинковими територіями, які надаються в управління) в належному технічному стані, організації забезпечення потреб мешканців об`єкта в житлово-комунальних послугах; забезпечення належного рівня житлово-комунального обслуговування населення, створення відповідних умов для проживання; забезпечення схоронності і підвищення рівня благоустрою житлового фонду, який знаходиться на балансі підприємства та інше. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Рішення Харківської міської ради № 69/06 від 26.07.2006 «Про створення комунального підприємства «Жилкомсервіс» та рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 1186 від 20.12.2006 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова», відповідно до ч.2 ст. 633 Цивільного кодексу України Позивачем, 28.11.2006 року в офіційному виданні Харківської міської ради - спецвипуску газети «Слобода», було опубліковано публічний договір про надання житлово-комунальних послуг № 95/1 (із змінами, внесеними в 2007 і 2009 роках). Згідно з вимогами ст. 633 ЦК України, публічний є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Виходячи з вимог зазначеної статті ЦК України, перелік послуг, по яким може бути укладено публічний договір, не є вичерпним. Законом України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги» та іншими актами цивільного законодавства не передбачено укладання типового договору про надання житлово-комунальних послуг між управителем та споживачами, а також обов`язковість письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг, що підтверджується ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої договором вважається усний чи письмовий правочин між споживачем і виконавцем про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Відповідно до п. 22 Договору № 95/1 цей договір набирав чинності з 01 січня 2007 року та укладений згідно з ч. 3 ст.205, ст. ст. 642, 643\~Цивільного\~кодексу України. Згідно п. 22 публічного договору про надання житлово-комунальних послуг договір укладається строком на 3 роки і вважається продовженим на той самий строк, якщо за місяць до закінчення дії його терміну однієї зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору. Тобто, публічний договір від 28.11.2006 (зі змінами, внесеними у 2007 і 2009 роках) про надання житлово-комунальних послуг, є чинним, а співвласник багатоквартирного будинку, за адресою: [ADDRESS] перебуває в договірних відносинах з КП «Жилкомсервіс» і повинен здійснювати оплату наданих послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової територій, відповідно до затвердженого органами місцевого самоврядування тарифом. Вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюється відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова». КП «Жилкомсервіс» виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік яких затверджений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» (зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.01.2012 № 39 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова»; рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 № 283 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова»), №318 «Про корегування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова від 11.05.2018 оскільки відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. Нарахування оплати за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій здійснюється відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету\~Міністрів\~України\~від\~20\~травня\~2009\~р.\~№\~529 (зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів від 17 липня 2015 р. № 515) далі - Постанова. Таким чином, між сторонами встановилися договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Отже законодавством встановлений обов`язок споживача сплачувати в повному обсязі спожиті комунальні послуги. Відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні зі споживача коштів за надання житлово-комунальних послуг. А тому, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3- 184цс14 та від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951 цс-15. Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 7 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, в тому числі за утримання прибудинкової території. Згідно\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право: на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Однак, відповідач не виконує обов`язки, покладені на нього чинним законодавством та Договором № 95/1, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість перед КП "Жилкомсервіс" за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 382 Цивільного Кодексу України, п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 64, 67, 68, 162 Житлового кодексу України, статтями 360, 526, 611, 815, 816 Цивільного кодексу України, статтею 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", п.п. 7-11, п.13 Договору 95/1, на відповідача покладений обов`язок сплачувати кошти за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території у строки, встановлені договором або законом. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У відповідності положень статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг, починаючи з 01.03.2007 по 01.05.2021 загальна сума заборгованості складає 11\~995,29 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості в матеріалах справи. Зазначене свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідно Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ст.ст. 64,\~68 ЖК України, громадяни зобов`язані сплачувати кожного місяця за комунальні послуги, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості основані на законі і підлягають задоволенню за рахунок відповідача. В той же час, суд враховує, що відповідач у відзиві зауважив на сплив строку позовної давності до виниклих правовідносин. При вирішення даного питання, суд встановив наступне. Відповідно до вимог\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Початок перебігу позовної давності визначається\~статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» передбачає форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримання захисту за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до\~статті 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. До позовних вимог КП «Жилкомсервіс» про стягнення заборгованості згідно зі\~ст. 257 ЦК України\~встановлено позовну давність тривалістю у три роки. Частинами четвертою, п`ятою\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Так, КП «Жилкомсервіс» звернулись з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій 27.05.2021 року, а тому трьох річний строк рахується за три роки до пред`явлення позову, а саме з 27.05.2018 року. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з\~утримання будинків,\~споруд та\~прибудинкових територій за період з 27\~травня 2018\~року по\~01\~травня 2021\~року у розмірі 4 188 (чотири тисячі сто вісімдесят вісім) грн. 95 коп. згідно наданої довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг в межах трирічного строку, наданої КП «Жилкомсервіс». Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір на користь позивача пропорційно до задоволеної частини в розмірі 792 (сімсот дев?яносто дві) грн. 72 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial