Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 14 вересня 2018 року вона уклала шлюб із [PERSON] . Спільних дітей подружжя немає. Однак, [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши подані письмові докази, заслухавши позивача, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є громадянкою Республіки Узбекистан, а [PERSON] громадянин України. 22.01.1993 року в рамках країн СНД, з метою забезпечення належного захисту прав і законних інтересів громадян та осіб, що проживають на їхніх територіях, була підписана Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (далі Конвенція). 10.11.1994 року Верховною Радою України ратифіковано цю Конвенцію та 14.07.1995 року вона набула чинності для України. Застосовується Конвенція у відносинах України в тому числі з Республікою Узбекистан. Відповідно до п.2 ст.28 Конвенції якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя (п.2 ст.29 Конвенції). Подружжя постійно проживає на території м. Борисполя, Бориспільського району, Київської області, Україна. З урахуванням вищевказаних положень Конвенції Бориспільський міськрайонний суд є компетентною установою розглядати спір про розірвання шлюбу між сторонами. Встановлено, що 14 вересня 2018 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що був складений відповідний актовий запис №1601. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 вересня 2018 року (а.с.6). Відповідно до ч.2\~ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24\~цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Outcome: approved