Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

У жовтні 2021 р. [PERSON] , яка представляє інтереси позивача звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить виділити у натурі належну [PERSON] частку у розмірі 1/4 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; припинити право спільної часткової власності у межах частки, приналежної [PERSON] у розмірі 1/4 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на новостворений об`єкт, утворений у результаті виділу у натурі частки у розмірі 1/4 у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути судові витрати з відповідачів. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони є співвласниками домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] . Зокрема, позивач є власником ј частини зазначеного домоволодіння (частка у спільній частковій власності) та у фактичному користуванні позивача знаходиться частина домоволодіння, а саме, квартира [ADDRESS] . Таким чином, позивач зазначає, що відповідно до вищевказаних обставин, у позивача є право на виділення у натурі частки зі спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, доданими до позовної заяви документами підтверджується наявність технічної можливості виділу у натурі належної позивачу частки у зазначеному домоволодінні. За твердженням позивача у досудовому порядку вирішити питання виділу частки не вбачається можливим, у зв`язку з відсутністю відповіді на таку письмову пропозицію позивача до інших співвласників домоволодіння. 05.10.2021 р. протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Войтенко Ю.В. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.11.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 09.05.2022 р. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Миколаєць І.Ю. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2022 р. справу прийнято до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримує, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, відзиву не надали. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши доводи представнника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно з ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ЦК України встановлено порядок виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, а статтею 367 ЦК України - порядок поділу майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року зі змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями такого будинку. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і за відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням мотивів. Судом встановлено, що відповідно до висновку №596-02/21/1 від 24.02.2021 р. від ФОП [PERSON] , а саме «Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна», за технічними характеристками об`єкт (домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ) може бути поділено. Слід зазначити, що надаючи такий висновок про поділ об`єкта нерухомого майна, позивач просить здійснити виділ об`єкта нерухомого майна. Порядок виділу в натурі частки майна у справі спільної сумісної власності регулюється, зокрема «Інструкцією, щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженою Наказом №55 від 18.06.2007 р. Міністерства з питань житлово-комунального господарства України. Слід зазначити, що поданий висновок взагалі не відповідає типовій формі висновку про виділ об`єкта нерухомого майна в натурі. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/4 (одна четверта) частина домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованому в реєстрі за номером №166 (спадкова справа №08/2019) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптєловою О. Р. Відповідно до інформаційної довідки наданої Комунальним підприємством КМДА «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 15.07.2021 р. ПБ-2021 №122б та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 257914292 від 24.05.2021 р., співвласниками зазначеного домоволодіння є [PERSON] (1/4 частина), [PERSON] (1/6 частина), [PERSON] (1/6 частина), [PERSON] (1/6 частина), [PERSON] (3/16 частини) та [PERSON] (1/16 частина). Слід зазначити, що за вказаними документами загальна площа домоволодіння складає 209,4 кв.м. Тобто ј частина, що належить [PERSON] складає 52,35 кв.м. Разом з тим, посилаючись на висновок №596-02/21/1 від 24.02.2021 р. від ФОП [PERSON] позивач просить виділити йому в натурі частку в межах 58,4 км., при цьому не пропонуючи компенсації іншим співвласниками домоволодіння, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.05.2009 р. у справі №2-35-1/09, співвласникам домоволодіння за адресою [ADDRESS] визначено порядок користування земельною ділянкою. Слід зазначити, що наданий позивачем висновок №596-02/21/1 від 24.02.2021 р. від ФОП [PERSON] , зокрема, не містить у своєму обгрунтуванні інформації щодо узгодження виділу квартири у домоволодінні з наданою у користування частиною земельної ділянки, відповідно до згаданого рішення суду, що не дає суду змоги оцінити подальшу реальну фактичну можливість користування співвланисками домоволодіння своїм майном. У відповідному висновку графа «Право власності (користування) земельною ділянкою» містить прочерк. Вказане є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Також, наданий висновок не містить у своїх додатках креслення складових частини домоволодіння, якими фактично володіють та користуються відповідачі, що також робить не можливим оцінку фактичної можливості виділу об`єкта в натурі, оскільки у разі задоволення позовних вимог можуть бути порушені права відповідачів. Слід зазначити, що типову форму висновку про виділ об`єкта нерухомого майна, складеного у позасудовому порядку, передбачено законодавцем в першу чергу для можливості виділу такого об`єкта у добровільному порядку сторонами шляхом звернення до нотаріальних органів. Оскільки у даному випадку позивач звертається до суду в рамках існування спору про право, кожна обставина, на яку покликається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень, повинна бути доведена перед судом належними та допустимими доказами, зокрема в даному випадку обставина технічної можливості запропонованого позивачем способу виділення майна підлягає доведенню шляхом проведення судової експертизи висновком експерта, який відповідає встановленим ЦПК України вимогам, відтак, враховуючи, що сторони, зокрема позивач, з клопотанням про призначення судової експертизи до суду не зверталися, тому правові підстави виділяти позивачу частку із майна, що є в спільній частковій власності, саме у запропонованому позивачем варіанті в суду відсутні. Вказане в сукупності є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed