Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - «заявник») звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. 21.09.2002 року було укладено договір дарування квартири [ADDRESS] між [PERSON] (« Даритель ») та заявницею - [PERSON] («Обдарована»). При оформленні вказаного договору дарування нотаріусом було допущено помилку у написанні прізвища обдарованої, а саме зазначено « [PERSON] », тоді як дійсне прізвище обдарованої - [PERSON] . На сьогодні Заявник має намір відчужувати дану квартиру на користь онука. При цьому, нотаріус відмовляє її у цьому з підстав різнонаписання прізвища у паспорті та договорі дарування від 21.09.2002 року. За таких обставин заявник вимушена звернутися до суду та просила встановити факт належності правовстановлюючого документа особі, а саме, що договір дарування квартири [ADDRESS] від 21.09.2002 року укладено між [PERSON] (« Даритель ») та [PERSON] («Обдарована») 16.09.2022 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с.15). В судове засідання заявник не з`явилась, 15.11.2022 року через канцелярію суду представник Заявника подав заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника, заяву підтримав у повному обсязі просив її задовольнити (а.с.27). Представник заінтересованої особи - Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 08.11.2022 року на адресу суду засобами поштового зв`язку направив заяву про розгляд справи без його участі, просив розглянути справу згідно чинного законодавства (а.с.22, 24). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Як убачається з копії паспорта громадянина України, прізвище заявника зазначено як - [PERSON] (а.с.4). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області від 20.01.2017 року, прізвище заявника зазначено як - [PERSON] (а.с.4). Згідно з копії Витягу з реєстру територіальної громади №2022/000316885 від 12.08.2022 року, за адресою [ADDRESS] , зареєстрована заявник та її прізвище вказано як - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до договору дарування квартири від 21.09.2002 року, прізвище заявника вказано як - [PERSON] (а.с.6). Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Відповідно до роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавити: особа власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які зацікавлені у встановленні факту. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним і допустимими доказами. Судові витрати необхідно залишити за заявником згідно з його заявою. Враховуючи викладене,

Outcome: approved