Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

19.05.2022\~року [PERSON] \~звернулася до\~Київського районного\~суду м.\~Одеси з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~в якій,\~з урахуванням\~заяви про\~зменшення розміру\~позовних вимог,\~просить суд стягнути з [PERSON] \~на її\~-\~ [PERSON] користь грошові кошти\~у зв`язку\~із несвоєчасним\~виконанням грошового\~зобов`язання\~за період\~з 10.06.2021\~року по\~29.10.2021\~року - 3% річних у розмірі 475,30 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 441,28 грн.; за період з 30.10.2021\~року по\~23.02.2022\~року - 3% річних у розмірі 1 393,44 грн., інфляційні втрати\~у розмірі 6\~327,32\~грн., а всього стягнути 10\~637,34\~грн.,\~а також\~стягнути судові\~витрати,\~які складаються\~з:992,40 грн. витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 15000,00 грн. витрати за надання правової допомоги. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2017 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду 09.06.2021 року по справі №520/12778/16-ц, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 69 634,00 грн., моральну шкоду в розмірі 36 000 грн., судові витрати в розмірі 10 022,50 грн. Позивач вказує, що 22.10.2020 року рішенням Київського районного суду м. Одеси, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 29.10.2021 року по справі №947/28645/19, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у якості матеріальної шкоди 22 446,00 грн., моральної шкоди 4 000,00 грн., а також судові витрати 2 799,14 грн. Однак, як зазначає позивач, на даний час відповідач так і не виконала свій обов`язок та не сплатила їй борг у загальній сумі 144 901,64 грн. У зв`язку\~із тривалим\~невиконанням боржником\~грошового зобов`язання,\~ [PERSON] просить\~суд стягнути\~з [PERSON] \~грошові кошти\~у зв`язку\~із несвоєчасним\~виконанням грошового\~зобов`язання\~за період\~з 10.06.2021\~року по\~29.10.2021\~року - 3% річних у розмірі 475,30 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 441,28 грн.; за період з 30.10.2021\~року по\~23.02.2022\~року - 3% річних у розмірі 1 393,44 грн., інфляційні втрати\~у розмірі 6\~327,32\~грн., а всього стягнути 10 637,34 грн. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 13.06.2022 року було прийнятопозовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 07.07.2022 року від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних у повному обсязі. В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що відповідач не погоджується з періодом та сумами боргу, на підставі яких проведено розрахунок інфляційних витрат та 3% річних; відповідач не погоджується з твердженням позивача про несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; відповідач вважає про необхідність роз`єднання позовних вимог, оскільки позивачем заявлено про стягнення інфляційних витрат та 3% річних з розрахунку грошових зобов`язань, які виникли на підставі двох різних рішень Київського районного суду м. Одеси по справам №520/12778/16-ц предметом розгляду якого було відшкодування шкоди залиттям квартири у 2016 році та рішення №947/28645/19 предметом розгляду якого було відшкодування шкоди залиттям квартири у 2018 році, що підтверджується ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року по справі №947/28645/19. Представник відповідача зазначає, що 13 травня 2022 державним виконавцем Другого Київського ВДВС у місті Одесі Гуменюком В.В. відкрито виконавче провадження ВП №69016663 на підставі виконавчого листа №947/28645/19 від 12.05.2022 року щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 29245,14 грн. на користь позивача. 12 травня 2022 року, як вказує представник відповідача, на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 09.06.2021 року відновлено виконавче провадження ВП №54408830, яке було відкрите Другим Київським ВДВС у місті Одесі 31.07.2017 року на підставі виконавчого листа від 12.07.2017 року №520/12778/16-ц, після чого було зупинене 18.01.2019 року на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 05.11.2018 року, про стягнення з відповідача на користь позивача 116497,40 грн. Як стверджує представник відповідача, про відкриття та відновлення зазначених виконавчих проваджень відповідач дізналась в середині травня 2022 року, а 25 травня 2022 року відповідач сплатила борг за зведеним виконавчим провадженням ВП №69008140 у розмірі 43 000 грн., 08 червня 2022 року відповідач сплатила 32 000 грн. за зведеним виконавчим провадженням ВП №69008140, та 05 липня 2022 року відповідач сплатила 5000 грн. за зведеним виконавчим провадженням ВП №69008140. Представник відповідача зазначає, що 27 травня 2022 року державним виконавцем Другого Київського ВДВС у місті Одесі Гуменюком В.В за виконавчим провадженням ВП №69016663 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №947/28645/19 від 12.05.2022 року щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 29245,14 грн. на користь позивача, на підставі виконання вимог в повному обсязі. 10 червня 2022 року державним виконавцем Другого Київського ВДВС у місті Одесі Гуменюком В.В за виконавчим провадженням ВП №54408865 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №520/12778/16-ц від 12.07.2017 року щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 10022,50 грн. на користь позивача на підставі виконання вимог в повному обсязі. Таким чином, на думку представника відповідача, відповідачем не порушено ст.ст. 610, 611 ЦК України. 12.10.2022 року до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, яку у судовому засіданні 12.10.2022 року було прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи. У судове засідання 23.11.2022 року позивач не з`явилась, однак 23.11.2022 року її представник надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про час та місце судового зсідання повідомлена належним чином, що підтверджується присутністю її представника у судовому засіданні 19.10.2022 року та підписом представника на довідковому листі від 19.10.2022 року, у судове засідання 23.11.2022 року не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи або клопотання про розгляд справи за її відсутності не надала. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2017 року по справі № 520/12778/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 69\~634,00 грн., та моральну шкоду в розмірі 36\~000,00 грн., а всього на загальну суму 105\~634,00 гривень; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 10\~022,50 гривень. Постановою Одеського апеляційного суду від 09.06.2021 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2017 року залишено без змін. Крім того, судовим розглядом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року по справі № 947/28645/19 з [PERSON] на користь [PERSON] у якості матеріальної шкоди внаслідок залиття 22\~446,00 грн., моральну шкоду у розмірі 4\~000,00 грн., а також судові витрати 2\~799,14 грн. Постановою Одеського апеляційного суду від 29.10.2021 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року залишено без змін. 09 липня 2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище [PERSON] . Судовим розглядом також встановлено, що 13 травня 2022 року державним виконавцем Другого Київського ВДВС у місті Одесі Гуменюком В.В. відкрито виконавче провадження ВП №69016663 на підставі виконавчого листа №947/28645/19 від 12.05.2022 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 29245,14 грн. 12 травня 2022 року, на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 09.06.2021 року відновлено виконавче провадження ВП №54408830, яке було відкрите Другим Київським ВДВС у місті Одесі 31.07.2017 року на підставі виконавчого листа від 12.07.2017 року №520/12778/16-ц, після чого було зупинене 18.01.2019 року на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 05.11.2018 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 116 497,40 грн. 25 травня 2022 року [PERSON] сплатила борг за зведеним виконавчим провадженням ВП №69008140 у розмірі 43\~000,00 грн., 05 липня 2022 року відповідач сплатила борг за зведеним виконавчим провадженням ВП №69008140 у розмірі 5000,00 грн., 08 червня 2022 року відповідач сплатила борг за зведеним виконавчим провадженням ВП №6900814032 у розмірі 32 000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, які наявні у матеріалах справи. 27 травня 2022 року державним виконавцем Другого Київського ВДВС у місті Одесі Гуменюком В.В за виконавчим провадженням ВП №69016663 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №947/28645/19 від 12.05.2022 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 29245,14 грн. 10 червня 2022 року державним виконавцем Другого Київського ВДВС у місті Одесі Гуменюком В.В за виконавчим провадженням ВП №54408865 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №520/12778/16-ц від 12.07.2017 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 10022,50 грн. Також, з матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2022 року [PERSON] сплатила борг за зведеним виконавчим провадженням ВП №69008140 у розмірі 5\~000,00 грн., 06 вересня 2022 року у розмірі 5\~000,00 грн. та 03 жовтня 2022 року у розмірі 5\~000,00 грн. Таким чином, за період з 25 травня 2022 року по 03 жовтня 2022 року [PERSON] було сплачено борг на загальну суму 95\~000,00 гривень. [PERSON] просить\~суд стягнути з [PERSON] \~грошові кошти\~у зв`язку\~із несвоєчасним\~виконанням грошового\~зобов`язання\~за період\~з 10.06.2021\~року по\~29.10.2021\~року - 3% річних у розмірі 475,30 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 441,28 грн.; за період з 30.10.2021\~року по\~23.02.2022\~року - 3% річних у розмірі 1 393,44 грн., інфляційні втрати\~у розмірі 6 327,32 грн. До позовної заяви позивачем додано розрахунок, згідно з даними якого інфляційні втрати, виходячи з суми боргу у розмірі 115\~656,50 грн. за період з 10.06.2021 року по 29.10.2021 року становлять 2 441,28 грн., та, виходячи з суми боргу у розмірі 144\~901,64 грн. за період з 30.10.2021 року по 23.02.2022 року становлять 6 327,32 грн. Згідно доданого розрахунку трьох відсотків річних, три відсотки річних виходячи з суми боргу у розмірі 115\~656,50 грн. за період з 10.06.2021 року по 29.10.2021 року становлять 475,30 грн., та, виходячи з суми боргу у розмірі 144\~901,64 грн. за період з 30.10.2021 року по 23.02.2022 року становлять 1\~393,44 грн. При цьому, суд зазначає, що право на нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних у позивача виникло з моменту прийняття Одеським апеляційним судом постанови від 09.06.2021 року по справі № 520/12778/16-ц, тобто з 09.06.2021 року, та з моменту прийняття Одеським апеляційним судом постанови від 29.10.2021 року по справі № 947/28645/19, тобто з 29.10.2021 року, та до повного виконання рішень судів. Однак, позивач просить суд стягнути інфляційні втрати та три відсотки річних за період з 10.06.2021 року по 29.10.2021 року та за період з 30.10.2021 року по 23.02.2022 року, тобто за менший період, ніж передбачено законом. Відповідно до частини першої\~статті\~\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах заявлених нею вимог. З урахуванням викладеного, зважаючи на принцип диспозитивності, суд розглядає позовні вимоги у межах заявленого періоду та у межах заявлених до стягнення суми інфляційних витрат та суми трьох відсотків річних. Жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що станом на час звернення до суду відповідач у повному обсязі виконала рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2017 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 09.06.2021 року, та рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 29.10.2021 року, матеріали справи не містять. Суд приймає до уваги, що за період з 25 травня 2022 року по 03 жовтня 2022 року [PERSON] було сплачено борг на загальну суму 95\~000,00 гривень, однак доказів повного виконання рішення судів матеріали справи не містять. При цьому, відповідач почала сплачувати борг тільки з 25 травня 2022 року. Положеннями\~статті 11 ЦК України\~визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1\~ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Чинним законодавством не передбачено припинення зобов`язання на підставі рішення суду.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Тому, у разі відсутності інших підстав для припинення зобов`язань, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Суд враховує, що підставою цього позову є не виконання рішень судів, які набрали законної сили. Відповідно до частини четвертої\~статті 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказане дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми. Оскільки законом встановлено обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу із урахуванням рівня інфляції та 3% річних від простроченої суми за увесь час прострочення виконання ним свого грошового зобов`язання, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає у кредитора за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто до моменту сплати ним всієї суми боргу та проведення повного розрахунку. Отже, враховуючи викладене, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 475,30 грн., інфляційних втрат у розмірі 2\~441,28\~грн.за період з 10.06.2021 року по 29.10.2021 року, та стягнення трьох відсотків річних у розмірі 1\~393,44\~грн.,інфляційних втрат у розмірі 6\~327,32\~грн.за період з 30.10.2021 року по 23.02.2022 року. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення в цій частині позовних вимог про стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі 475,30 грн., інфляційних втрат у розмірі 2\~441,28\~грн.за період з 10.06.2021 року по 29.10.2021 року, та стягнення трьох відсотків річних у розмірі 1\~393,44\~грн.,інфляційних втрат у розмірі 6\~327,32\~грн.за період з 30.10.2021 року по 23.02.2022 року. Щодо вимог [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 15\~000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: \~на професійну\~правничу допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~(далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону №5076-VI\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до\~статті 19 Закону № 5076-VI\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі\~№ 301/1894/17. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача у суді представляв адвокат Бороган Валентин Володимирович на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги. При цьому, будь-яких доказів, які б підтверджували розмір грошових коштів, які повинні бути сплачені за надання правової допомоги, зокрема, договору про надання правової допомоги або акту прийому-передачі виконаних робіт, суду надано не було. Також,\~документів,\~що свідчать\~про оплату\~гонорару та\~інших витрат,\~пов`язаних\~із наданням\~правничої допомоги,\~оформлені у\~встановленому законом\~порядку (квитанція\~до прибуткового\~касового ордера,\~платіжне доручення\~з відміткою\~банку або\~інший банківський\~документ,\~касові чеки\~та ін.),\~які б\~засвідчували факт\~того,\~що [PERSON] дійсно понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 15\~000,00 гривень, матеріали справи не містять. За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від\~\~\~\~ 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, вимога про відшкодування витрат, понесених на правову допомогу є такою, що задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial