Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

У листопаді 2021 року до суду надійшов вказаний позов. Справа перебувала в провадженні судді Войтенко Ю.В. У зв`язку з перебуванням судді Войтенко Ю.В. на лікарняному, 02.05.2022 року на підставі розпорядження №92 керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва, здійснено повторний авторозподіл справи та згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судових справ між суддями вказану справу передано в провадження судді Бабич Н.Д. Звертаючись до суду з даним позовом позивач свої вимоги мотивує тим, що 10.04.1996 р. [PERSON] був виданий ордер № 0259 на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на сім`ю з двох чоловік, а саме: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті [PERSON] 01.02.2016 року подав заяву до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про внесення змін в договір найму жилого приміщення. 22.02.2016 року розпорядженням Святошинської в місті Києві державної адміністрації за №110 було внесено зміни до договору найму жилого приміщення на однокімнатну квартиру, жилою площею 16,20 кв. м, за адресою: [ADDRESS] . Як зазначив позивач, після смерті матері у [PERSON] , який є його батьком, почало погіршуватися здоров`я на фоні стресу та переживань. У зв`язку з тим, що батько потребував стороннього догляду через стан свого здоров`я, позивач [PERSON] після зазначених подій в середині 2016 року переїхав проживати до свого батька в спірну квартиру, де і проживає там до цього часу. У [PERSON] були проблеми з ногами, у зв`язку з чим в беерзні 2021 році йому ампутували ногу, а отже, останній не міг сам себе обслуговувати та йому був необхідний сторонній догляд. [INFO] [PERSON] помер. Як вказує позивач з червня 2016 року за згодою наймача він постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , та користується, як член сім`ї, житловим приміщенням, бере участь у витратах, пов`язаних із забезпеченням належного стану приміщення та виконує інші зобов`язання, що випливають із договору найму житлового приміщення, у зв`язку з чим має право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Як вказував позивач, з огляду на те, що він та його батько були заклопотані питанням стану здоров`я батька, реєстрацію місця проживання позивача в квартирі не здійснили. У [PERSON] виникли серйозні проблеми з ногами, а тому, йому було тяжко пересуватися, а згодом йому навіть ампутували ногу. Позивач зазначив в позові, що на його заяву про внесення змін до договору найму від 10.09.2021 року Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація листом від 21.09.2021 року відмовила в її задоволенні без будь-якого аргументування. Тому, 11.10.2021 року та 04.11.2021 року до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» було направлено адвокатські запити з проханням серед іншого вказати правові підстави відмови в задоволенні заяви [PERSON] від 10.09.2021 року про прийняття розпорядження щодо внесення зміни до договору найму жилого приміщення з подальшим укладенням нового договору найму з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Оскільки звернення до відповідачів позитивних результатів не дали, позивач змушений був звернутися до суду за захистом порушеного права. 09.05.2022 р. до суду від відповідача Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, надійшов відзив на позов, в якому останній заперечував проти вимог позивача з підстав необгрунтованості (а.с. 103-104). 12.05.2022 р. до суду від відповідача Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» надійшов відзив на позов, в якому викладено заперечення проти вимог позивача з підстав необгрунтованості, та відсутності доказів вселення в сіпірну квартиру в законному порядку, а також зазначено, що відповідач не є належним відповідачем по справі (а.с. 107-116). Ухвалою судді від 19.05.2022 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 121). Ухвалою суду від 07.09.2022 р, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 182-183). В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача - Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, проти вимог заперечувала з підстав викладених у відзиві, зазначив, що доказів, постійного проживаання позивача з батьком однією сім`єю в період з 2016 р. позивачем до суду гне надано. Представник відповідача - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» надав суду пояснення, згідно яких проти позовних вимог позивача заперечував з підстав викладених у відзиві, зазначив, що доказів, проживання позивача з батьком однією сім`єю позивачем до суду не надано. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представникі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги обох сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом встановлено, що згідно ордеру на житлове приміщення №0259 від 10 квітня 1996 року [PERSON] отримала право на вселення в квартиру за адресою: [ADDRESS] на сім`ю з двох осіб, а саме: [PERSON] та її син [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] та позивач [PERSON] є батьком і сином, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.18). 20 січня 2004р. шлюб між батьками позивача було розірвано (а.с.199). [INFO] померла [PERSON] - бабуся позивача (а.с. 8). Після смерті [PERSON] , [PERSON] 01.02.2016 року подав заяву до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про внесення змін в договір найму жилого приміщення на квартиру (а.с.9). Згідно Розпорядження №110 від 22.02.2016 р. Святошинської в місті Києві державної адміністрації було внесено зміни до договору найму жилого приміщення на однокімнатну квартиру, жилою площею 16,20 кв. м, за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 11). Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація листом відмовила вносити зміни до договору найму на зверненян № 107/3708 від 02.07.2021 та рекомендовано звернутися до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (а.с. 21). Відповідач - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» листом відмовився вносити зміни до договору найму на зверненян № 107/56/1104 від 17.08.2021 з заначенням що реалізація повноважень, щодо укладання договорів найму житла доручено районним у м. Києві державним адміністраціям (а.с. 14). 03.11.2021 року до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» позивачем було повторно направлено заяву з проханням підготувати проект розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про внесення змін у договір найму жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , жилою площею 16,20 кв.м. та внести зміни до договору найму жилого приміщення на квартиру (а.с.36-37). Як стверджував позивач відповідь на заяву не надано. Протилежного суду не надано. Як вбачається з копії паспорту позивача, він з 2004 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15), за місцем проживання та реєстрації своєї матері - [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.824 ЦК України у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Стаття 65 ЖК України передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до статті 106 Житлового кодексу України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Таким чином, законодавством визначено, що вселення та проживання в квартирі, що належить до державного або громадського фонду може бути здійснено лише у встановленому законодавством порядку. Водночас, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК України може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі, а також постійно проживають в квартирі разом з наймачем. Відповідно, сам по собі факт наявності родинних зв`язків між колишнім наймачем та позивачем не є підставою для автоматичного визнання його членом сім`ї наймача у розумінні частини другої статті 64 Житлового кодексу України, а проживання позивача спільно з батьком з метою догляду за останнім не свідчить про те, що позивач вселився саме як член сім`ї наймача та набув права користування житловим приміщенням у порядку, визначеному Житловим кодексом України. Зауважимо, що згідно положень статті 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Водночас, як вбачається з доданих до позовної заяви матеріалів, позивач, з 2004 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто зберігає місце проживання у іншому жилому приміщенні, з реєстраційного обліку у якому не знімався. 08 листопада 2009 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.200). В шлюбі у подружжя [PERSON] народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с.201, 202). Тобто, дані факти свідчать про те, що у позивача є сім`я - дружина та двоє дітей, які проживають в [ADDRESS], що підтвердив в судовому засіданні позивач. Як зазначив [PERSON] він піклується про родину, виховує дітей, забезпечує сім`ю матеріально. При цьому, позивач не наводить належних та допустимих фактичних даних, які б свідчили про дотримання ним встановленого статтями 64, 65, 156 ЖК України порядку вселення у спірну квартиру, зокрема, вжиття заходів спрямованих на здійснення реєстрації у зазначеному житловому приміщенні та відсутність у нього права користування іншим житлом за життя наймача Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року по справі № 182/8114/15-ц дійшов висновку, що під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. У своїй позовній заяві позивач зазначає, що він вселився в спірну квартиру для здійснення догляду за хворим батьком, який був наймачем зазначеного житлового приміщення. Зокрема, тривалий період проживав у вказаній квартирі із квартиронаймачем, вів спільне із ним господарство, що, на думку позивача, підтверджується належними доказами. Водночас, наведене твердження позивача не свідчить про дотримання позивачем передбачених законом правил вселення у зазначену квартиру та набуття права користування нею. Такого ж висновку, зокрема дійшов Верховний Суд у постановах від 28 липня 2020 року у справі № 759/17953/15-ц та від 04 листопада 2020 року у справі № 641/2970/17 відповідно до яких, особи, які вселилися в квартиру з метою здійснення догляду за хворими родичами, є тимчасовими мешканцями і самостійного права користуватися житлом не набувають. Жодних заяв від батька позивача - [PERSON] про бажання зареєструвати у спірній квартирі [PERSON] до відповідних органів не надходило. Так само, як і квартплата і всі комунальні послуги по спірній квартирі нараховувалися лише на 1 особу. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що останні місяці [PERSON] мешкав з батьком, оскільки той потребував догляду та допомоги. Також свідки пояснили, що позивач займався ремонтом квартири в 2016 році. Стосовно ведення спільного господарства [PERSON] з батьком їм лише відомо зі слів позивача, оскільки в спірній квартирі вони були не більше 2-3 разів. Однак, свідки показали, що позивач має родину, в 2021 році народилася друга дитина, всі заходи та свята: родини, день народження тощо сім`я [PERSON] святкує за місцем проживання дружини: в с.Нові Петрівці. Також позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що похованням батька він не займався, всі витрати по похованню та організацією поховання займалась сестра батька. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач у своїй позовній заяві стверджує, що він набув рівного з наймачем права користування житловим приміщенням, оскільки вів з ним спільне господарство, зокрема здійснив заміну вікон, провів косметичний ремонт квартири та здійснював оплату комунальних послуг. Однак, слід зазначити, що ведення спільного господарства, передбачає постійність здійснення витрат та виконання обов`язків з утримання майна, що перебуває у спільному користуванні, зокрема й систематичну оплату житлово-комунальних послуг. Разом з тим, варто зауважити, що за період з квітня 2018 року по жовтень 2021 року за вказаною адресою жодного разу не були сплачено за надані підприємством послуги з утримання будинку та прибудинкової території, квартплату та комунальні платежі. Разом з тим, комунальні послуги позивач почав сплачувати лише у листопаді 2021 року, тобто одночасно з поданням відповідного позову. Зважаючи на все вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено достатньо належних та допустимих доказів, які б свідчили, що він набув на законних підставах право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у позові повністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed