Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . За вищевказаною адресою зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . Однак, відповідач вже понад два роки за місцем реєстрації не проживає, не приймає участі в утриманні квартири та не оплачує комунальні послуги, його особистих речей там немає. Звернення до суду з цим позовом зумовлено тим, що факт реєстрації відповідачів в належному їй помешканні впливає на обсяг прав власника майна. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 07 листопада 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01 грудня 2022 року від позивача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заявою від 25 листопада 2022 року просить розгляд справи здійснювати без його участі, заявлений до нього позов визнає. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 28 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Грушицькою В. В. (а. с. 7-8) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме (а. с. 9). Інформацією з Реєстру Луцької міської територіальної громади підтверджується, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 14). За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із частиною третьою статті 319 Цивільного кодексу України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику будинку (квартири) право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння. Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням знайшли своє підтвердження у судовому засіданні є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Outcome: approved