Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом та просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором №0861479901/Т/972110 від 29.03.2013 в розмірі 27552,00 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом, позивач посилається на те, що отримав право вимоги за даним договором відповідно до умов договору №2 про відступлення прав вимоги між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладеного 23 березня 2018 року. Відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором в сумі 27552,0 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 2,00 грн. - заборгованість за процентами, 12600,00 грн. - заборгованість за комісією, 4950,00 грн. - штрафи, пені. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.03.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провдження з викликом сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва суду від 26.03.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості, залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 21.12.2021 ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва суду від 26.03.2021 скасовано, а справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості, направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, а також просив, на підставі наявних в справі доказів, позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань, відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 29.03.2013 між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № 0861479901/Т/972110 на споживчі потреби (а.с.5-6). 23.03.2018 між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір №2 про відступлення прав вимоги (а.с.24-25). За умовами цього договору та додатку до нього - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 0861479901/Т/972110. За умовами договору (стаття 2) банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 10 000 грн. Процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 0,01% річних та включається в суму щомісячного платежу. Позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту, що розраховується як 3,50 % від суми кредиту та включається в суму щомісячного платежу. Погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно рівними частинами у сумі 627 грн 82 коп. Щомісячний платіж включає в себе частину заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісію за супроводження кредиту. Статтею 5 кредитного договору визначено відповідальність сторін за порушення зобов`язань, а саме: у разі порушення позичальником строків погашення щомісячного платежу або його частини позичальник сплачує банку штраф у розмірі 150 грн за кожний платіж. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та /або штрафів встановлюється сторонами тривалістю 10 років (пункт 5.3 кредитного договору). Термін користування кредитом - 36 місяців. Додатком до договору є графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредиту. Згідно цього графіку за весь період користування кредитними коштами - з 29.03.2013 по 28.03.2016 відповідач повинен сплатити основну суму кредиту - 10 000 грн, проценти за користування кредитом - 1,48 грн, комісію за надання кредитних коштів - 250 грн, комісію за супроводження кредиту - 12 600 грн (а.с. 6). Позивачем додано до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №0861479901/Т/972110 від 29.03.2013 за період з 23.03.2018 по 30.09.2019 (а.с.20). Згідно цього розрахунку на день відступлення права вимоги заборгованість за кредитним договором складає: 27 552 грн, у тому числі заборгованість за основним боргом - 10 000 грн, заборгованість за процентами - 2 грн, заборгованість за комісією - 12600 грн, штрафи, пені - 4950 грн. Таким чином матеріали справи містять розрахунок суми заборгованості відповідача за кредитним договором за період з 23.03.2018 по 30.09.2019. Згідно цього розрахунку сума заборгованості не змінилася. При цьому за період з дня укладення кредитного договору - 29.03.2013 по 23.03.2018 помісячний розрахунок заборгованості відсутній. Будь-яких інших доказів на підтвердження розміру заборгованості відповідача за кредитним договором не надано. Відповідно до положень статей 516-518 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Як передбачено частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховним Судом у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зроблені наступні висновки. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Позивачем не надано суду вищевказаних доказів, зокрема первинних документів, за якими обліковується заборгованість за кредитом, виписки рахунку з відображенням операцій, які проводились за даним рахунком, таким чином розмір заборгованості відповідача за кредитним договором належним чином не підтверджується. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Як передбачено частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed