Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

У вересні 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшлов позов [PERSON] (далі-Позивач) до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі- Відповідач, Банк) про захист прав споживачів, стягнення відшкодування за невиконання договору. В обґрунтування позову Позивач посилається на те, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року, в тому числі, зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути [PERSON] суму вкладу за договором № SAMDN25000728778600 від 14 вересня 2012 року по особовому рахунку № [NUMBER] - 29 708,00 грн.; по особовому рахунку № [NUMBER] - 63 200,00 доларів США, а також відсотки за період з 15 вересня 2013 року по 14 вересня 2014 року та за період з 15 вересня 2014 року по 03 лютого 2015 року. Оскільки відповідачем вимоги вказаного судового рішення не виконуються, позивач просив суд стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] пеню в розмірі 3% річних за період з 15 вересня 2018 року по 15 вересня 2019 року, що становить 1 896,00 доларів США та 891,00 грн., пеню в розмірі 3% за кожний день прострочення повернення суми вкладу за період з 15 вересня 2018 року по 15 вересня 2019 року в розмірі 692 040,00 доларів США та 325 215,00 грн. За наведених обставин ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено здійснювати за правилами позовного (загального) провадження. 20 листопада 2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Банк вважає, що позивач втратив право на звернення з таким позовом, оскільки відповідно до заочного рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24.01.2017 року з Банку в рамках виконавчого провадження були списані грошові кошти - 3 % річних в розмірі 100 208,00 грн., пеня в розмірі 3 % річних за кожний день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» в розмірі 36 757 650,51 грн. (справа № 201/13833/16-ц).Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 21 січня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи судової практики. 12 травня 2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, на адресу суду неодноразово подавав заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи повідомлялася судом належним чином в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причину неявки суду не повідомила, проте від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без технічної фіксації, у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі, до заяви долучила докази по справі. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 14 вересня 2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений депозитний договір № SAMDN25000728778600 (вклад «Мультивалютний накопичувальний,12 місяців»), за умовами якого [PERSON] внесено на особовий рахунок № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 42 000 доларів США з процентною ставкою 10% річних на строк до 14 вересня 2013 року. 14 вересня 2013 року договір №SAMDN25000728778600 автоматично пролонгований. Відповідно до матеріалів справи 29 серпня 2014 року Позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з письмовою заявою щодо непродовження строку дії договору і повернення вкладу та нарахованих процентів. Банк відмовив позивачу у видачі коштів та виконанні інших вимог вказаної заяви. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 липня 2015 року у справі № 201/12408/14-ц: - визнано відмову АТ КБ «ПриватБанк» у поверненні [PERSON] суми вкладу та процентів такою, що не відповідає вимогам закону; - зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк повернути [PERSON] суму вкладу за договором № SAMDN25000728778600 від 14 вересня 2012 року: за особовим рахунком № [NUMBER] - 29 708 грн та за особовим рахунком № [NUMBER] - 63 200 доларів США; - зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» нарахувати та виплатити [PERSON] проценти за особовими рахунками № [NUMBER] та № [NUMBER] за періоди з 15 вересня 2013 року до 14 вересня 2014 року та з 15 вересня 2014 року до 3 лютого 2015 року; - зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» здійснити виплату [PERSON] суми депозитного вкладу за договором № SAMDN25000728778600 від 14 вересня 2012 року за особовим рахунком № [NUMBER] - 29 708 грн, за особовим рахунком № [NUMBER] - 63 200,00 доларів США та процентами за період з 15 вересня 2013 року до 14 вересня 2014 року одним платежем протягом одного банківського дня готівкою. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2015 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 липня 2015 року залишено без змін. Оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» вимоги вказаного судового рішення не були виконані, Позивач у вересні 2016 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпра із позовною заявою про стягнення грошових коштів (пені) з ПАТ КБ «Приватбанк» , просив стягнути пеню в розмірі 3 % річних за період з 15 вересня 2014 року по 14 вересня 2016 року, пеню в розмірі 3 % за кожний день прострочення повернення суми вкладу за період з 15 вересня 2014 року по 14 вересня 2016 року. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнено з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] пеню (на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 29 708 грн) за період з 15 вересня 2014 року до 15 вересня 2016 року в сумі 651 321 грн, а також три проценти річних у розмірі 1 782 грн. Стягнено з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] пеню (на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 63 200 доларів США) за період з 15 вересня 2014 року до 15 вересня 2016 року в розмірі 35 925 329,51 грн., а також три проценти річних у розмірі 98 426 грн. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Позивач вказує, що 29.05.2017 року отримавши виконавчі листи, звернувся до відділення ПАТ КБ «Приватбанк» м.Дніпро, з пропозицією виконати рішення суду добровільно. Проте останньому було відмовлено. Судом встановлено, що в червні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на АТ КБ «Приватбанк». Так, позивач в позовній заяві вказує, що на теперішній час виконавчий лист по справі №201/12408/14-ц знаходиться на примусовому виконанні в Департаменті Державної Виконавчої служби Міністерства Юстиції України і рішення суду досі не виконано. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України). Відповідно до преамбули ЗУ «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У ЗУ «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та

Outcome: dismissed