Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про визнання заповіта недійсним. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Звертаючись до суду з позовом та у судовому засіданні позивач та його представник зазначили, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2018 року позивач є власником ј частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у [ADDRESS] . Власником іншої частини будинку, яка складається з ѕ частин є відповідач, який є племінником позивачки. Право власності на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] , набуто спадкоємцями після смерті [PERSON] , яка була матір`ю позивачки та бабою відповідача. Відповідач успадкував житловий будинок на підставі заповіту, посвідченому 04.04.2017 року приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Хоменком В.Ю., а позивач свою частку спадкового майна набула на підставі ст. 1241 ЦК України. Позивач вже зверталася до відповідача з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування, проте рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 01.12.2020 року позов залишено без задоволення. Під час розгляду справи була витребувана спадкова справа та виявлено, що заповіт, який склала заповідач [PERSON] та який посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Хоменком В.Ю., суперечить вимогам ст. 1253 ЦК України. Відповідно до вимог ЦК заповіт повинен бути складений у письмовій формі із зазначенням місця та часу складання, має бути підписаний особисто заповідачем. Якщо особа не може власноруч підписати заповіт, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис такої особи засвідчується нотаріально із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. На бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках, проте свідками не можуть бути члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом. На час складання заповіту [PERSON] мала вади зору, про що зазначено в заповіті та зазначений заповіт підписано [PERSON] , яка є дружиною спадкоємця та відповідача по справі [PERSON] . На час складання заповіту [PERSON] та [PERSON] ще не були одружені, проте проживали разом протягом тривалого часу, [PERSON] на той час була вагітна від відповідача та менш ніж за місяць після підписання заповіту взяли шлюб між собою. Також, позивач зазначила, що одним із свідків, у присутності яких посвідчено заповіт є мати [PERSON] - [PERSON] . За таких підстав, позивач вважає, що заповіт складений в супуреч нормам п.3 ч.4 ст.1253 ЦК України та просить визнати його недійсним з момента вчинення, посвідчений 04.04.2017 року приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Хоменком В.Ю., зареєстрований в реєстрі №271. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Представник відповідача та відповідач у відзиві на позовну заяву та судовому засіданні зазначили, що на момент складання та посвідчення заповіту [PERSON] та спадкоємець [PERSON] - відповідач по справі, не були сім`єю, оскільки вони спільно не проживали, не були пов`язані спільним побутом, не мали взаємних прав та обов`язків. Свідками при посвідченні заповіту виступали [PERSON] та [PERSON] , які також не були ані членами сім`ї, ані близькими родичами заповідача [PERSON] . Також, зазначили, що ані Цивільний ані Сімейний кодекси не містять чітково визначення поняття «члени сім`ї» та «близький родич», проте таке тлумачення визначено п.1 ч.1 ст.3 КПК України близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] , на момент складання заповіту, не були членами сім`ї або близькими родичами [PERSON] . У задоволені позовних вимог просять відмовити. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою судді [PERSON] Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] , відповідно до Розпорядження керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду від 13.09.2021 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, призначено повторний авторозподіл. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.06.2022 року справу прийнято до розгляду суддею Неродою Л.М. та призначено підготовчий судовий розгляд. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.09.2022 року закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу до судового розгляду. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Згідно заповіту від 04.04.2017 року, [PERSON] перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно та попередньо ознайомлена з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, в присутності двох свідків, обраних нею особисто - [PERSON] та [PERSON] , на випадок смерті зробила таке розпорядження - належний їй будинок [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Також, в заповіті зазначено, що на прохання заповідача цей заповіт складено з її слів приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменком В.Ю. за допомогою комп`ютерної техніки, зачитано вголос [PERSON] та [PERSON] , зміст заповіту відповідає дійсним намірам заповідача. У зв`язку з тим, що заповідач [PERSON] має вади зору та інші хвороби, власноруч розписатися не може, то на її особисте прохання та за її дорученням, в її присутності, в присутності приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Хоменка В.Ю. та в присутності її свідків [PERSON] та [PERSON] , після прочитання ними вголос тексту заповіту, текст цього заповіту о 15 год. 20 хв. підписує власноруч [PERSON] , що зареєстрована за місцем проживання [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів спадкової справи №37-2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] зазначено, що з заявою про прийняття спадщини зверталася [PERSON] , яка є донькою померлої [PERSON] та [PERSON] , який є онуком померлої [PERSON] . У матеріалах спадкової справи міститься заповіт [PERSON] від 04.04.2017 року, відповідно до якого вона, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті належний їй будинок [ADDRESS] [PERSON] . Також, в матеріалах спадкової справи міститься заповіт [PERSON] від 16.02.2013 року, відповідно до якого вона на випадок своєї смерті заповіла належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] в таких частках: Ѕ частку [PERSON] ; ј частку [PERSON] ; ј частку [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2008 року [PERSON] отримала у спадок від спадкодавця [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . 26.06.2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Хоменка В.Ю. з заявою, в якій повідомила, що їй відомий зміст заповіту від 04.04.2017 року, відповідно до якого [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] та вона бажає отримати свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову частку після смерті матері, оскільки є непрацездатною. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2018 року спадкоємцем на ј частку зазначеному у цьому свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] . Спадщина, на яку в указаній частці видане свідоцтво, складається з житлового будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.05.2018 року [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що вони знають відповідача по справі, тяк як останній є чоловіком [PERSON] та затем [PERSON] . Вони знають, що [PERSON] булла бабою відповідача. На час скаладння заповіта [PERSON] разом не проживала з відповідачем, остання дійсно була вагітна від відповідача, проте не знала, чи буде в подальшому з ним разом проживати. До нотаріуса їх запросив відповіда, заповіт укладали в нотаріальній конторі, [PERSON] запропановано підписати заповіт власноруч, протее вона відмовилася, оскільки мала вади зору. Заповіт було прочитано вголос та його підписала [PERSON] замість [PERSON] . ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що померлій [PERSON] за життя належив на праві власності за спадком житловий будинок [ADDRESS] . 16.02.2013 року [PERSON] склалала заповіт, відповідно до якого на випадок смерті заповіла належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] Ѕ частку [PERSON] , ј частку [PERSON] та ј частку [PERSON] . Проте, 04.04.2017 року [PERSON] було складено новий заповіт, відповідно до якого вона заповіла належний їй будинок [ADDRESS] [PERSON] . На прохання [PERSON] заповіт було складено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Хоменком В.Ю. за допомогою комп`ютерної техніки, зачитано вголос її свідками [PERSON] та [PERSON] . А також, у зв`язку з тим, що [PERSON] має вади зору та інші хвороби, власноруч розписатися не може, на її особисте прохання за її дорученням, в присутності нотаріуса та свідків, після прочитання ними вголос змісту заповіту, текст цього заповіту о 15:20 год підписує власноручно [PERSON] , яка зареєстрована за місцем проживання: [ADDRESS] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Позивач та відповідач вчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. 26.06.2018 року позивач звернулася з заявою до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Хоменка В.Ю. в якій зазначила, що їй відомий зміст заповіту від 04.04.2017 року та оскільки вона є непрацездатною та має обов`язкову частку у спадковому майні, вона бажає отримати свідоцтво про право на спадщину на обов`язкову частку після смерті матері [PERSON] . При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.05.2018 року відповідачу [PERSON] виділено ѕ частки спадкового майна, яке складається з будинку [ADDRESS] , а при видачі свідоцтва про право на спадщну за законом позивачу [PERSON] виділено ј частина (половина частки, яка належала б позивачу у разі спадкування за законом (обов`язкова частка)) вищезазначеного будинку. Аналізуючи поняття вислову «Близькі родичі та члени сім`ї», яке надано законодавчими актами України, можна дійти висновку, що такими є особи - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі; фізичні особи, природний зв`язок між якими ґрунтується на походженні один від одного або від спільних предків і має правове значення у випадках, передбачених законодавством; рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), шлюбний партнер особи, діти чоловіка (дружини) чи шлюбного партнера особи, утриманці фізичної особи або її чоловіка (дружини) чи шлюбного партнера. Посилання позивача як на одну з підстав для задоволення позову, а саме під час складання заповіту свідки є близькими родичами та членами сімї не заслуговують на увагу, оскільки на момент посвідчення нотаріусом заповіту [PERSON] не була дружиною спадкоємця, а в даній справі відповідача [PERSON] . На час укладення заповіту 04.04.2017 року свідки - [PERSON] та [PERSON] не підпадали під ознаки осіб, в розуміння законодавства України, які є членами сім`ї або близькими родичами спадкоємця [PERSON] - відповідача по справі. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ст.ст.215 та 216 ЦК України, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про становлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. У статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, але у даному випадку суду не надано доказів, які вказують на недійсність оскаржуваного заповіту. НОРМИ ПРАВА Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом. Відповідно ст. ст. 1233, 1234, ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 2 статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст.1247 ЦК України. Відповідно до статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно із статтею 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК України. За частиною 4 ст.207 ЦК, якщо заповідач у зв`язку з хворобою або через фізичну ваду не може підписати заповіт власноручно, за його дорученням текст заповіту у його присутності підписує інша особа.Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Розділ 2, глава 3 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (яка діяла із змінами та доповненнями на час посвідчення спірного заповіту) визначала порядок посвідчення заповітів. Так, в п.1.8, глави 3, 2-го розділу вказаної Інструкції зазначено, що якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. Відповідно п.1.9 Інструкції фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт за заповідача. Вимоги позивача, про визнання заповіту недійсним у зв`язку з тим, щодо заповіт було підписано [PERSON] , яка в подальшому одружилася з спадкоємцем [PERSON] не грунтуютьмя на законі, оскільки [PERSON] не була фізичною особою, на корисить якої заповідається майно. Жодних інших причин, які б забороняли [PERSON] підписувати заповіт законом не передбачено. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загально прийнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Зміст ст. 1253 ЦК України дозволяє виділити три підстави для залучення свідків при посвідченні заповіту: 1) бажання заповідача; 2) неможливість заповідача через фізичні вади самостійно прочитати заповіт (абзац третій ч. 2 ст. 1248 ЦК); 3) посвідчення заповіту здійснюється посадовими, службовими особами, перерахованими у частинах 1 - 6 ст.1252 ЦК. Таким чином, закон вимагає підписання заповіту свідками лише якщо заповіт підпадає під регулювання норм абзацу третього ч.2 ст.1248 та частин 1 - 6 ст.1252 ЦК. В усіх інших випадках залучення свідків не є обов`язковим, і здійснюється лише на вимогу заповідача. Оскільки заповідач [PERSON] мала вади зору та була не в змозі самостійно прочитати заповіт, нею особисто було обрано двох свідків - [PERSON] , зареєстроване місце проживання [ADDRESS] та [PERSON] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , про що зазначено в заповіті від 04.04.2017 року. Відповідно до ч.4 ст.1253 ЦК України свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої та шостої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Таким чином, на заповіт, як і на будь-який інший правочин, поширюються загальні вимоги щодо їх дійсності, додержання яких є необхідною умовою його чинності. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі справа №397/1396/19 (провадження №61-14040 св 20) зазначив, що у статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України. Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, у якому відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Як вбачається зі змісту оспорюваного заповіту, який 04.04.2017 року посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотароіального округу Хоменком В.Ю., зареєстрований в реєстрі за №271 - текст заповіту виготовлений за допомогою комп`ютерної техніки, зазначено місце та час його укладення, зазначена причина, відповідно до якої заповідач [PERSON] не мала змоги власноруч розписатися у заповіті (вади зору), вказана особа - [PERSON] , яка за особистим проханням та дорученням заповідача, в присутності приватного нотаріуса Хоменка В.Ю. та двох свідків [PERSON] та [PERSON] , після прочитання ними в голос тексту заповіта, підписала власноруч о 15:20 год. вищезазначений заповіт. Таким чином, судом встановлено, що заповіт було складено відповідно до вимог законодавства, а тому на підставі вищевикладеного, суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed