Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

Представник позивачів - адвокат Лабик Р.Р. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з АТ "Страхова група "ТАС" на користь [PERSON] 36000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, 94000,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаною із втратою годувальника, 9000,00 судових витрат на професійну правничу допомогу; на користь [PERSON] - 36000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, 94000,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаною із втратою годувальника, 9000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача зазначає, що 06.03.2021 року, близько 22 години 00 хвилин в с.Громада Житомирського району Житомирської області, [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул.Корольова, поблизу будинку №11, асфальтобетонному покритті, на освітлювальній міськими ліхтарями ділянці автодороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] загинув на місці події. За даним фактом ДТП слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021060430000011. В результаті вищевказаної ДТП та наслідків від неї, мати потерпілого - [PERSON] та батьку потерпілого - [PERSON] завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло права на її відшкодування за рахунок відповідача. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (Приватне), відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 8518265, що підтверджується витягом з Централізованої бази МТСБУ. 31.05.2021 представник позивачів повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявами на виплат страхових відшкодувань. 02.06.2021 страховик повідомив представника позивачів про те, що заяву з доданими до неї документами отримав та прийняв рішення про призупинення розгляду заяви до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішення у кримінальній справі законної сили. Оскільки, відповідач так і не здійснив виплату страхового відшкодування в повному обсязі у встановлені законом строки, що стало підставою для звернення позивачів в суд за захистом своїх прав на страхове відшкодування. Ухвалою суду від 13 травня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Представник відповідача надіслав до суду Відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів в повному обсязі. У поданому відзиві зазначено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] на момент ДТП дійсно була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС» (приватне) за Полісом № АР/8518265. Проте, особи, які мають право на отримання відшкодування, зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме, надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї ДТП протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Представником відповідача зазначено, що позивачі не надали страховику всі документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, також не надали документального підтвердження того, що по справі спірного ДТП завершене провадження та прийняте рішення набрало законної сили, а отже звернення позивачів до суду є передчасним, оскільки відповідач не відмовляв у виплаті страхового відшкодування , а лише зупинив її до отримання судового рішення по кримінальному провадженні. Також представник відповідача вказує на те, що шкода пов`язана зі смертю потерпілого надається утриманцям померлого або непрацездатним членам сім`ї загиблого, які на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітка останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Разом з тим, позивачами не доведено належними та допустимими доказами потребу у матеріальній допомозі та те, що [PERSON] надавав таку допомогу, яка в свою чергу була основним і постійним джерелом для існування [PERSON] та [PERSON] . Разом з Відзивом представником відповідача надіслано до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням (Вироком) по досудовому розслідуванні №12021060430000011. Ухвалами суду від 29 серпня 2022 року клопотання представника відповідача про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням (Вироком) по досудовому розслідуванні №12021060430000011 залишено без задоволення, закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивачі та їх представники в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені вчасно та належним чином. В матеріалах справи наявні клопотання представників позивачів про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представників. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У ч.1 ст. 223 ЦПК України зазначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно копії обвинувального висновку у кримінальному провадженні №12021060430000011 відносно [PERSON] за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України вбачається, що 06.03.2021, близько 22 години 00 хвилин в с.Громада Житомирського району Житомирської області, [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул.Корольова, поблизу будинку №11, по асфальтобетонному покритті, на освітлювальній міськими ліхтарями ділянці автодороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] загинув на місці події. Факт смерті [PERSON] посвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , а/з №81. За фактом ДТП слідче управління в Житомирській області внесло відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021060430000011 за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за Полісом №АР/8518265, страховик є діючим членом МТСБУ. 31.05.2021 представник позивачів повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявами на виплат страхових відшкодувань. 02.06.2021 страховик повідомив представника позивачів про те, що заяву з доданими до неї документами отримав та прийняв рішення про призупинення розгляду заяви до дати, з якої страховику стане відомо про набрання рішення у кримінальній справі законної сили. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст.ст 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ч.ч. 1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV. Статтею 1 Закону № 1961-IV передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже, Закон № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Так, згідно зі ст.6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV). Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 204/3783/16-ц (провадження № 61-1141св18). У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої ч.2 ст.1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України). Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила ст.1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені в постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі №756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі №447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц (провадження №61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі №345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі №742/637/19 (провадження № 61-320св20). У даній справі не встановлено, що ДТП сталася внаслідок умислу потерпілого [PERSON] або непереборної сили. Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Крім того, в п.35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з п.36.1 ст.36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial