Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 23685,50 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що договором, укладеним між сторонами 03.11.2014, умови про стягнення відсотків за користування кредитом не узгоджені. Отже стягнення відсотків неможливе. Банк має право лише на повернення фактично отриманих та використаних позичальником коштів. Постановою Запорізького апеляційного суду від 02.08.2021 було встановлено, що згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] за час користування кредитними коштами [PERSON] було витрачено 483801,83 грн., сума погашення заборгованості становить 506487,33 грн. Позивач вважає, що на підставі ст. 1212 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 23685,50 грн., набуті відповідачем безпідставно. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021 справу за вказаним позовом направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою суду від 19.11.2021 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. 07.11.2022 позивач подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 02.08.2021 у справі № 335/9848/20 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 03.11.2014 встановлено, що 03.11.2014 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] на підставі заяви б/н був укладений кредитний договір. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто, зобов`язання з повернення безпідставно набутого, збереженого майна виникають за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року у справі № 904/2444/18. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, з копії постанови Запорізького апеляційного суду від 02.08.2021 у справі № 335/9848/20 вбачається, що згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] за час користування кредитними коштами [PERSON] було витрачено 483801,83 грн., сума погашення заборгованості становить 506487,33 грн. Сума різниці між повернутими [PERSON] банку і отриманими від нього коштами складає 23685,50 грн. Отже, зазначені грошові кошти в розмірі 23685,50 грн. були перераховані з карткового рахунку позивача на погашення заборгованості по кредиту на користь відповідача без достатньої правової підстави та підлягають поверненню позивачу в силу вимог ст. 1212 ЦК України. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved