Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

23.05.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому позивач просить суд: - визначити розмір аліментів, який буде стягуватись відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2013 року, справа №\~203/1392/13-ц, а саме: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 02.06.2022 року до досягнення нею повноліття. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2013 року, справа №\~203/1392/13-ц, з відповідача було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 33% від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 20.02.2013 року до досягнення дітьми повноліття. Позивач пояснила, що вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Найстаршій дитині [PERSON] [INFO] виповнюється 18 років, тобто вона досягає повноліття. Позивач, посилаючись на положення ст.\~182 СК України, зазначила, що у зв`язку з досягненням [PERSON] , [INFO] повноліття, з цієї дати повинні стягуватись із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 02.06.2022 року до досягнення повноліття. З огляду на викладене вище, позивач звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13.06.2022 року було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 11.07.2022 року позивач усунула недоліки позовної заяви у повному обсязі та належним чином. Ухвалою суду від 18.07.2022 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою суду від 24.11.2022 року були внесені виправлення у текст рішення суду (вступна та резолютивна частини). У судові засідання, призначені на 19.08.2022 року, 10.10.2022 року, 24.11.2022 року, відповідач, який був повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судових засідань, не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надсилав. Суд, з огляду на положення ст. ст. 128, 211, 223 ЦПК України, з урахуванням письмової заяви позивача про розгляд справи за її відсутності розглянув справу за відсутності позивача. У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з огляду на позицію позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2013 року, справа № 203/1392/13-ц, було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 33% від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.02.2013 року до досягнення дітьми повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили станом на 15.04.2013 року. На підтвердження зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » позивач надала суду копію свідоцтва про зміну імені від 31.07.2020 року серії [NUMBER] . Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу зміни розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд, з урахуванням положень статті 9 Конституції України, зазначає, що відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей. Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~(далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 192 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~відповідно до\~ст.\~192 СК\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частин 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Суд, зважаючи на те, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, враховуючи право дитини на утримання, конституційний обов`язок батьків утримувати її до повноліття, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, те, що відповідач жодним чином не спростував твердження позивача, на підставі положень статей 182, 183 СК України доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог. Водночас з приводу тверджень позивача про необхідність присудження до стягнення з відповідача аліментів з 02.06.2022 року суд зазначає, що такі є помилковими та роз`яснює позивачу, що на підставі положень ст. 192 СК України, з урахуванням предмета спору, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] та змінити розмір стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2013 року, справа №\~203/1392/13-ц, з 33% від усіх видів заробітку (доходу) на 1/4 (одну четверту) частку з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, а також того, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд вирішує питання про розподіл судових витрат та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved