overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.03.2022 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. З серпня 2022 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, при цьому звернулася до суду з заявою, в якій визнала позов та просила розглядати справу у її відсутність. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29.03.2022 року в Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №190. Від шлюбу спільних дітей не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З серпня 2022 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в своїй заяві визнала позов. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з останнім, зареєстрований 03.09.2019 Ріпкинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.09.2019 між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього часу сімейне життя між сторонами погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2021 року позивачка та відповідач проживають окремо. Примирення та збереження шлюбу неможливе, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом. 18.10.2022 ухвалою судді провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено, що відповідач має право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив 5 днів із дня вручення відзиву, а також строк для подання відповідачем заперечення 5 днів із дня вручення відповіді на відзив. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 03.09.2019 перебувають у зареєстрованому Ріпкинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області шлюбі, актовий запис\~№23, що підтверджується свідоцтвом\~про шлюбсерії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Враховуючи, що для викладення обставин справи та обґрунтування висновків суду необхідний значний час, суд вважає можливим відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України проголосити вступну та резолютивну частину рішення, відклавши складання повного рішення на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 серпня 2011 року Іскрівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, актовий запис №1. Від спільного проживання у шлюбі мають малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Сумісне життя сторони припинили з грудня 2021 року, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних поглядів на життя та взаєморозуміння, тому позивачка змушена звернутися з позовом до суду про розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не з`явилась, проте письмовою заявою просила суд розглядати справу без її участі, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання також не з`явився, однак про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 серпня 2011 року Іскрівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, актовий запис №1 (а.с.5). Від спільного проживання у шлюбі мають малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6-8). Сумісне життя сторони припинили з грудня 2021 року, спільне життя не склалось через психологічну несумісність, відсутність між сторонами спільних поглядів на життя і взаєморозуміння, що призвело до розпаду сім`ї. Позивачка заперечує проти примирення, оскільки вважає його неможливим, за таких обставин суд вважає, що дальше збереження сім`ї не можливе і шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із матеріалів справи (а.с.2), позивачка бажає після розлучення відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На основі викладеного, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб укладений між позивачкою та відповідачем розірвати, а також у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати\~ у справі: судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок. На підставі ст. ст.104,105,110,112,113,114 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 03 жовтня 2013 року було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 27. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Причиною розпаду сім`ї послужили ті обставини, що сторони не живуть подружнім життям, у зв`язку з різними поглядами на шлюб та сім`ю. Позивач просила суд шлюб розірвати посилаючись на те, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. При винесенні рішення просила змінити її прізвище на дошлюбне " [PERSON] ". Провадження у справі було відкрито 08.11.2022 року з призначенням судового засідання на 18.11.2022 р. в спрощеному позовному провадженні. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в заяві просила суд розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак у письмовій заяві від 28.10.2022 року (а.с.8). просив розглядати справу у його відсутності, визнавши позовні вимоги про розірвання шлюбу. Виходячи із визнання позову відповідачем та із аналізу норми ч.4 ст.206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем та аналізуючи законність підстав для ухвалення рішення зважає на встановлені судом обставини. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 03 жовтня 2013 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 27. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, а також враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на це суд знаходить, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обгрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки на думку суду дана сім`я розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін. \~ \~ В суді було встановлено, що позивач [PERSON] бажає\~відновити своє\~дошлюбне прізвище\~та в\~подальшому іменуватися\~прізвищем " [PERSON] ", що не суперечить вимогам ст.113 СК України, згідно яких особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною заявою згідно якої просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 21 липня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час сумісного проживання у сторін народилась дитина. Разом з тим, на день подання вище згаданого позову спільне життя з відповідачем заявниця не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на її думку, неможливе. За вказаних обставин, остання просить розірвати шлюб. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач на підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи належним чином та завчасно проінформованим про існування даного спору, свого ставлення до заявлених вимог не висловив та жодних доказів на дослідження суду не надав. Проаналізував матеріали надані позивачем, а інші суд позбавлений можливості отримувати за власною ініціативою, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Сторони з 21 липня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною заявою згідно якої просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 14 лютого 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час сумісного проживання у сторін народилась дитина. Разом з тим, на день подання вище згаданого позову спільне життя з відповідачем заявниця не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на її думку, неможливе. За вказаних обставин, остання просить розірвати шлюб. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач на підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи належним чином та завчасно проінформованим про існування даного спору, свого ставлення до заявлених вимог не висловив та жодних доказів на дослідження суду не надав. Проаналізував матеріали надані позивачем, а інші суд позбавлений можливості отримувати за власною ініціативою, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Сторони з 14 лютого 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною заявою згідно якої просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 26 червня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час сумісного проживання у сторін народилась дитина. Разом з тим, на день подання вище згаданого позову спільне життя з відповідачем заявниця не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на її думку, неможливе. За вказаних обставин, остання просить розірвати шлюб. Відповідач, в свою чергу, скерував до суду заяву згідно якої вимоги позивачки визнає у повному обсязі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Проаналізував матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Сторони з 26 червня 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. У сторін є спільна дитина - [PERSON] , 2018 року народження. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаною заявою згідно якої просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 30 вересня 2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час сумісного проживання у сторін народились діти. Разом з тим, на день подання вище згаданого позову спільне життя з відповідачем заявник не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на його думку, неможливе. За вказаних обставин, останній просить розірвати шлюб. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач на підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи належним чином та завчасно проінформованою про існування даного спору, свого ставлення до заявлених вимог не висловила та жодних доказів на дослідження суду не надала. Проаналізував матеріали надані позивачем, а інші суд позбавлений можливості отримувати за власною ініціативою, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Сторони з 30 вересня 2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі у сторін народилась спільні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved