Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

04.08.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Шевченківської окружної прокуратури міста Києва, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Під час слухання справи в судовому засіданні, яке відбулось 07.09.2022 року було замінено відповідача Шевченківське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві на Головне управління Національної поліції у м. Києві, Шевченківську окружну прокуратуру міста Києва наКиївську міську прокуратуру. В позовних вимогах з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 09.09.2022 року позивач просить: стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури в розмірі 203 177,00 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що 16.11.2017 року слідчим Шевченківського управління поліції ГУ НП у м.Києві Гораш І.В. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017100100013622 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.175 КК України. 22.08.2018 року позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України. Вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 07.05.2020 року (справа №761/33934/18) позивача визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України. Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.03.2021 року виправдувальний вирок залишено без змін. Як зазначає позивач, протягом вказаного періоду він був вимушений регулярно приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, витрачаючи час на це, що вимагало від нього додаткових зусиль необхідних для організації свого життя. Сам факт перебування під кримінальним переслідуванням мав для нього стресові наслідки, оскільки він був вимушений захищатись від пред`явленого обвинувачення, що призводило до цілком природних хвилювань та негативно вплинуло на його звичний уклад життя, тобто зумовило моральні страждання і переживання. З посиланням на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.1176 ЦК України, позивач просив відшкодувати моральну шкоду за період з 22.08.2018 року по 30.03.2021 року в сумі 203 177,00 грн. 18.01.2022 року до суду надійшов відзив Державної казначейської служби України в якому представник просить відмовити в задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що вина органів, що здійснювали досудове розслідування не встановлена належним чином та не доведена незаконність його дій. Позивач не надав доказів якими б підтверджував факт заподіяння йому моральних та фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів та їх вини в заподіянні шкоди. 04.10.2022 року до суду надійшов відзив Київської міської прокуратури в якому представник зазначив, що позивачем не доведено належними доказами спричинення йому моральних страждань, а тому в позові має бути відмовлено. Крім того, Київська міська прокуратура не є належним відповідачем, оскільки до неї не заявлено позовних вимог. В судовому засіданні, яке відбулось 06.10.2022 року до матеріалів справи було приєднано відзив Головного управління Національної поліції у м. Києві в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав та просив його задовольнити. Представники Головного управління Національної поліції у м. Києві та Київської міської прокуратури в судовому засіданні просили прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства та матеріалів справи. Відповідач - Державна казначейська служба України уповноваженого представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. А тому у відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність представника відповідача, який не з`явився в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 16.11.2017 року слідчим Шевченківського управління поліції ГУ НП у м.Києві Гораш І.В. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017100100013622 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.175 КК України. 22.08.2018 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України. Як вбачається з матеріалів справи, запобіжні заходи відносно [PERSON] не застосовувались. Вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 07.05.2020 року (справа №761/33934/18) [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України. Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.03.2021 року виправдувальний вирок залишено без змін. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначав, що протягом періоду досудового розслідування та під час судового розгляду справи, він був вимушений регулярно приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, витрачаючи час на це, що вимагало від нього додаткових зусиль необхідних для організації свого життя. Сам факт перебування під кримінальним переслідуванням мав для нього стресові наслідки, оскільки він був вимушений захищатись від пред`явленого обвинувачення, що призводило до цілком природних хвилювань та негативно вплинуло на його звичний уклад життя, тобто зумовило моральні страждання і переживання. А тому позивач оцінив моральну шкоду за період з 22.08.2018 року (день пред`явлення підозри) та до 30.03.2021 року (день набрання оправдальним вироком законної сили) в сумі 203 177,00 грн. Відповідно до статей 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Частиною другою статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, моральна шкода. Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Пункт 2 частини другої статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відповідно до частин другої та третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» виникає в особи у випадку повної реабілітації. Разом з тим згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вказані правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18), постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17, провадження № 14-4цс19 та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц, провадження № 14-298цс18. Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (на час вирішення спору) мінімальна заробітна плата з 01 січня 2022 року становить 6 500,00 грн. Як встановлено судом, позивач зазнав моральної шкоди у зв`язку із безпідставним перебуванням його під слідством та судом. Судом здійснено розрахунок моральної шкоди з врахуванням ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до якого мінімально гарантована вказаним Законом сума шкоди яка визначається, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили складає 203 177.00 грн. за період з 22.08.2018 року по 30.03.2021 року (31 місяць 8 днів) = 31 місяць х 6500,00 грн. + 8 днів х 209,68 грн. При цьому варто зауважити, що це мінімально можливий розмір відшкодування моральної шкоди, визначений Законом, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за доцільне стягнути моральну шкоду в зазначеному розмірі з Державного бюджету України (Державної казначейської служби України). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved