Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Радамовського М.М. звернувся до суду з вказаним вище позовом. На обґрунтування позовних вимог вказував, що 14.02.2022 року відповідачка звернулась в Сокирянський районний суд Чернівецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей народжених під час їхнього шлюбу. 09.02.2022 року суддею Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенко О.М. видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте, вважає, що з нього стягуються безпідставно аліменти на малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , адже дитина народжена не від нього, а від іншого чоловіка. Оскільки позивач перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 05.10.1996 року, він був записаний батьком дитини. За рішенням Сокирянського районного суду від 16.07.2019 року шлюб між ним та відповідачкою розірваний. У період спільного проживання в шлюбі, позивач їздив на сезонні роботи, де заробляв кошти на утримання сім`ї. За цей період відповідачка неодноразово зраджувала його, про що йому особисто було відомо, проте, з метою збереження сім`ї, останній пробачав їй зради. Більше того, остання неодноразово казала позивачу, що діти не його, а народжені від інших чоловіків, тому на теперішній час, після припинення шлюбних стосунків, у позивача є сумніви щодо того, що [PERSON] , [INFO] , є його дитиною. Оскільки відповідачка у добровільному порядку відмовляється провести молекулярно-генетичну експертизу для встановлення істини, це стало підставою для звернення до суду з даним позовом з метою вирішення питання в судовому порядку. Із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив виключити відомості про батька в актовому записі №05 від 20.02.2015 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Виконавчим комітетом Шишковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, а також стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте його представник - адвокат Радамовський М.М. направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а справу розглянути без їхньої участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши письмові докази по даній цивільній справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що 05.10.1996 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано сільською радою села Богданешти Бричанського району Республіки Молдова за актовим записом №3, який рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16.07.2019 року розірвано. Під час зареєстрованого шлюбу сторін, відповідачка [PERSON] народила дитину - [PERSON] , [INFO] . 20.02.2015 року Виконавчим комітетом Шишковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області була проведена державна реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] , згідно ст.133 Сімейного кодексу України, відповідно до якої відомості про батька дитини вносилися згідно свідоцтва про одруження, та відповідно у свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] від 20.02.2015 року батьком дитини зазначено позивача - [PERSON] . Згідно судового наказу, виданого 09.02.2022 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за заявою [PERSON] з [PERSON] в порядку наказного провадження стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в тому числі на [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17.01.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125 цього кодексу. У відповідності до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до пунктів 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Із доводів позивача, зазначених у позовній заяві його представником, встановлено, що [PERSON] в момент реєстрації його як батька дитини [PERSON] не знав, що він не є її біологічним батьком і лише після реєстрації народження дитини дізнався про цей факт. За клопотанням представника позивача [PERSON] - адвоката Радамовського М.М. ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.07.2022 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/102-22/12694-БД від 19.10.2022 року, біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживаюча за адресою: с. Селище Дністровського району Чернівецької області, виключається. Відповідно до аб.11 пункту 20 глави 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному об`ємі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 2 ст.15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст.26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. У пункті 4 ч.1 ст.1 цього ж Закону визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009). Звернення до суду для захисту конституційного права кожного на правову допомогу безпосередньо на підставі частини третьої статті 8 Конституції України гарантується. Статтею 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Судом встановлено, що адвокат Радамовський М.М. здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ №000419, виданого 23.08.2019 року Радою адвокатів Чернівецької області. Відомості про адвоката Радамовського М.М. внесено до Єдиного реєстру адвокатів України, в якому відсутні які-небудь відмітки про зупинення або заборону на зайняття адвокатською діяльністю за весь час, в т.ч. в період надання правової допомоги позивачу. Доступ до реєстру є загальнодоступним в мережі Інтернет. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом Радамовським М.М. укладено договір про надання правової допомоги б/н від 12.05.2022 року на представництво інтересів позивача. Сторони погодили види та вартість послуг адвоката, а саме: юридична консультація клієнта, укладання та підписання сторонами договору; вивчення наданих клієнтом документів (матеріалів справи); додаткова юридична консультація клієнта; вивчення судової практики, робота по підготовці позовної заяви, оформлення клопотання про призначення експертизи ДНК, представництво та орієнтовна участь в судових засіданнях, всього витраченого часу 10 год. та сума послуг за надану правову допомогу становить 5000,00 грн. Згідно з наданої до суду квитанції від 25.11.2022 року адвокатом Радамовським М.М. прийнято від [PERSON] гонорар в сумі 5000,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача у відповідності до зазначених вище вимог процесуального закону до закінчення судових дебатів подав докази витрат пов`язаних з розглядом справи. Отже, з урахуванням зазначених вище вимог процесуального закону, слід стягнути з відповідачки на користь позивача документально підтверджені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved