Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що вона, [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] вдома за адресою: тимчасово окупована територія [ADDRESS] , про що було видане лікарське свідоцтво про смерть № 113 від 29.06.2022, орган видачі - «днр», Республіканське бюро судово-медичної експертизи. Вказане лікарське свідоцтво про смерть отримане дружиною сина - [PERSON] , [INFO] , яка проживала разом з ним та їх дітьми. Причиною смерті згідно лікарське свідоцтво про смерть № 113 від 29.06.2022 стало «набряк легень, повішання, умисне само ушкодження шляхом повішання». В той же час в неї відсутнє свідоцтво про смерть, яке було б видане органами реєстрації актів цивільного стану «днр» (тимчасово окупованої території Донецької області), так як дружина сина - [PERSON] відмовляється надсилати їй бодай фотокопію свідоцтва. Так само остання відмовляється надсилати фото місця поховання її сина. Тому в неї, окрім фотокопії лікарського свідоцтва про смерть № 113 від 29.06.2022 немає інших документів, що були видані органами «днр» (тимчасово окупованої території Донецької області) та підтверджували факт смерті її сина, [PERSON] . Відповідно не може отримати свідоцтво про смерть свого сина, [PERSON] , і у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнятоу відділі державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення ж факту смерті необхідно їй для реєстрації смерті сина, [PERSON] , в органах ДРАЦС, належного оформлення спадкових прав після [PERSON] . Селище міського типу Войковський Амбросівського району Донецької області є тимчасово окупованою територією України, визначеною постановою Верховною Радою України від 17.03.2015 № 254-УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Враховуючи вище викладене, з наданих до суду документів, на думку заявника, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у смт. Войковський Амбросівського району Донецької області, перебуваючи на тимчасово окупованій території, в зоні здійснення збройної агресії рф проти України. Оскільки реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, тому є підстави для встановлення у судовому порядку факту смерті, а також для подальшого внесення відповідного актового запису. Просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , місце народження - м. Черкаси, громадянина України, місце реєстрації - [ADDRESS] , місце смерті - смт. Войковський Амбросівського району Донецької області, дата смерті - [INFO] , причина смерті - «набряк легень». Допустити негайне виконання рішення у справі. Представник заявниці в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Вимогами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦК України встановлено те, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] вдома за адресою: тимчасово окупована територія [ADDRESS] , про що було видане лікарське свідоцтво про смерть № 113 від 29.06.2022, орган видачі - «днр», Республіканське бюро судово-медичної експертизи. Вказане лікарське свідоцтво про смерть отримане дружиною сина - [PERSON] , [INFO] , яка проживала разом з ним та їх дітьми. Причиною смерті згідно лікарське свідоцтво про смерть № 113 від 29.06.2022 стало «набряк легень, повішання, умисне само ушкодження шляхом повішання». Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть та належного оформлення спадкових справ після [PERSON] .. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким доведено до відома громадян України, державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, їх посадових і службових осіб, що будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 2 листопада 2014 року, які проводилися в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані, призначені і діють усупереч Конституції та законам України, а також зобов`язано Кабінет Міністрів України вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Відповідно до статті 1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-УІІ) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною другою статті 4 Закону № 1207-VII визначено, що правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до частин другої, третьої, четвертої статті 9 Закону № 1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Частиною першою статті 17 Закону № 1207-VII визначено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). За змістом статті 17 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VІ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки га піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. Встановлення факту має юридичне значення, оскільки необхідне заявниці для реєстрації факту смерті рідного сина. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved