Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права на спадщину, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівна. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [INFO] померла його баба [PERSON] . Після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 412/2019 року. Спадкоємцями [PERSON] були позивач та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 20 грудня 2020 року [PERSON] склав заяву, якою відмовився від частини спадщини на користь [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої відмовитися. Отже, відмовляючись від частини спадкового майна, спадкоємець відмовляється від усього спадкового майна. На даний час після смерті [PERSON] його спадкоємцем є [PERSON] , [INFO] . Як стало відомо позивачу, до спадкового майна [PERSON] входить його право на спадщину [PERSON] .. Однак [PERSON] відмовився від частини спадщини на користь [PERSON] . Виходячи із норм чинного законодавства відмова не може стосуватися частини належної спадщини і стосується усього спадкового майна, яке могла отримати особа. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини яка відкривається з дня смерті особи або з дня, з якого вона оголошується померлою. Для цього спадкоємцю необхідно звернутися із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Слід розрізняти неподання заяви про прийняття спадщини протягом встановленого строку й подання заяви про відмову від спадщини. Так, в першому випадку особа не здійснює свого права, внаслідок чого втрачає можливість прийняти спадщину, а в іншому вчиняє активні дії, тобто реалізує своє право на відмову від прийняття спадщини. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття відповідно до ст. 1270 ЦК України. Але відмова від прийняття спадщини відкликана не була. Відтак складена 20 грудня 2019 року заява [PERSON] про відмову від належної йому частки земельного паю розповсюджується на всю частку [PERSON] у спадщині. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з заявою про визнання за ним права на всю частину спадщини [PERSON] , яка могла б належати [PERSON] . Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 19.01.2022 р. позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 15.02.2022 року представником відповідача адвокатом Головатюком В.В. на позовну заяву було подано відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 22.02.2022 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої він указав, що підписуючи відмову від спадщини, [PERSON] було роз`яснено правові наслідки та правову природу такої відмови, про що він підписався особисто. Тому твердження відповідача про те, що відмову було підписано особою,яка була введена в оману, є безпідставною. 15.02.2022 року представником відповідача за первісним позовом адвокатом Головатюком В.В. подано до суду зустрічний позов. В обґрунтування зустрічного позову адвокатом вказано, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права на спадщину побудована та ґрунтується виключно на заяві [PERSON] від 20.12.2019 року про відмову від частки земельного паю на користь [PERSON] . Оскільки вказана заява не відповідає вимогам ЦК України та вчинена особою, яка введена в оману щодо наслідків написання вказаної заяви, а також помилкою щодо природи вчиненого правочину, сторона позивача за зустрічним позовом, вважає, що, визнання недійсною вказаної заяви потягне за собою як наслідок відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] автоматично, тому вказані позови можна розглядати в одному провадженні. Відповідно до положень ч. 5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу.. Згідно з ч. 1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. У даній життєвій ситуації, яка склалася в сторін після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (як спадкоємці після смерті [PERSON] ) дійшли до домовленості про поділ спадкового майна таким чином: [PERSON] залишається будинок [ADDRESS] , а [PERSON] отримує в спадок земельну ділянку з кадастровим номером 7120987000:02:001:0483. Саме з цією метою [PERSON] написана заява від 20.12.2019 року про відмову від його частки у спадковому майні на користь [PERSON] та в результаті чого [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером 7120987000:02:001:0483. У даній ситуації [PERSON] написана відмова від частини спадкового майна на користь [PERSON] з помилкою щодо обставин, яка має істотне значення та існувала на момент вчинення, а саме: це помилка щодо природи правочину та прав і обов`язків сторін, які виникнуть у сторін за результатами. Проаналізувавши та дослідивши зміст відмови від 20.12.2019 року, можна з впевненістю стверджувати, що [PERSON] не усвідомлював природи вказаного правочину. В його розумінні вказаний правочин був ні чим іншим, як договором поділу спадкового майна. Відповідно до п. 3.14. Наказу МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої відмовитися. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Отже, з урахуванням вказаної норми [PERSON] не усвідомлював, що його заява стосується всього спадкового майна, адже в ній чітко зазначено, що мова йде про «відмовляюсь від належної мені частки земельного паю, яке залишилось мені.....». Тобто, в разі написання саме відмови від спадщини, в розумінні п. 3.14. Наказу МЮУ №296/5 від 22.02.2012 року, [PERSON] не зазначалося б коло майна, від якого він відмовляється. У свою чергу, [PERSON] було прийнято частину спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , отже в розумінні п. 3.14. Наказу МЮУ №296/5 від 22.02.2012 року можна дійти до переконання, що [PERSON] було прийнято усю спадщину цілком. Відповідно до заповіту [PERSON] від 22.08.2000 року, який було зареєстровано за №25 Скибинською сільською радою, єдиним спадкоємцем за заповітом на все майно після своєї смерті [PERSON] призначила свого сина - [PERSON] . З урахуванням вказаного заповіту, а також ч. 1 статті 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом та ч. 5 ст. 1275 ЦК України, відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом, можна знову ж таки зробити висновок, що відмова [PERSON] від 20.12.2019 року не відповідає вимогам ЦК України, вчинена з помилкою в обставинах щодо природи правочину. [PERSON] , при бажанні відмовитись від всього кола спадкового майна, міг відповідно до ст. 1274 ЦК України відмовитись на користь іншого спадкоємця за законом, втім його в даній ситуації не існує. Крім того, в порядку ст. 1275 ЦК України та з урахуванням заповіту [PERSON] , можна дійти до висновку, що [PERSON] був єдиним спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем першої черги за законом як син. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Слід звернути увагу, що спадкоємець за заповітом може відмовитися від спадщини лише на користь того спадкоємця, який вказаний в заповіті. Тому, якщо заповіт складений на користь однієї особи, то відмова спадкоємця від спадщини може бути лише безадресною. Цивільне законодавство передбачає, що відмова від спадщини за заповітом не позбавляє особу права на спадкування за законом. Тобто, відмова від спадщини буде вважатися «повною», якщо в заяві буде зазначено, що спадкоємець відмовляється від спадкування як за заповітом, так і за законом. Отже, позивач приходить до переконання, що заява [PERSON] від 20.12.2019 року не відповідає вимогам ЦК України та не могла бути взята до уваги державним нотаріусом Жашківської державної нотаріальної контори, який завів спадкову справу №412/2019 після смерті [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача за зустрічним позовом просив визнати недійсною заяву [PERSON] від 20.12.2019 року про відмову від частки земельного паю на користь [PERSON] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане в спадковій справі № 412/2019, зареєстроване в реєстрі за № 99, посвідчене державним нотаріусом Жашківської державної нотаріальної контори Євич І.П. на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 1,8297 га, кадастровий номер 7120987000:02:001:0483; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір при поданні зустрічного позову у сумі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок. 22.02.2022 року від відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшов відзив на зустрічний позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що зустрічний позов аргументується тим, що [PERSON] , підписуючи заяву від 20.12.2019 року про відмову від частки земельного паю на користь [PERSON] , був введений в оману. Однак жодних доказів такого твердження наведено або додано до зустрічного позову не було. Окрім того, змістом позовної заяви в більшій частині є наведення витягів із законодавства України. По суті роз`яснено лише те, що нібито у спадкоємців [PERSON] існували якісь домовленості стосовно розподілу спадкового майна. Однак жодних доказів існування такої обставини надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. У судовому засіданні позивач, він же відповідач [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримав повністю та просив їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі. У судовому засідання представник позивача, він же представник відповідача адвокат Євич С.П. просив первісний позов задовольнити повністю, а у задоволенні зустрічного позову просив відмовити, оскільки згідно розділу 1 пункту 4.2 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням наукової-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, прийняття спадщини або відмова від її прийняття можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти частину спадщини, а від іншої частини спадщини відмовитись. Якщо спадкоємець прийняв частину спадкового майна, він вважається таким, що прийняв усе спадкове майно, а якщо відмовився від частини спадкового майна, він вважається таким, що відмовився від усього спадкового майна. [PERSON] прийняв частину майна, а саме отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно земельну ділянку площею 1,8297 га, а тому вважається, що прийняв усе майно. У судовому засіданні відповідачка, вона ж позивачка за зустрічним позовом [PERSON] просила у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник відповідача, він же представник позивача за зустрічним позовом адвокат Головатюк Віталій Віталійович просив у задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі, зустрічний позов просив задовольнити, оскільки його довірителька, дружина покійного [PERSON] , успадкувала після його смерті житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , який він фактично успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до п. 3.14 Глави 10 Наказу «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору за первісним позовом приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівна не з`явилася по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розносної кореспонденції. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, вислухавши учасників провадження та дослідивши матеріали справи, спадкові справи № 412/2019 р. та № 118/2020 р., дійшов наступного висновку. Обставини справи та докази. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис про смерть № 171 від 08.08.2019 року, виданий Жашківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ( а. с.8). Згідно заяви № 1230 від 28.11.2019 року у спадковій справі № 412/2019 р., [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на користь [PERSON] , 1971 року народження, - внука спадкодавця. ( а.с.75). Відповідно до заяви № 1231 від 28.11.2019 р. у спадковій справі № 412/2019, [PERSON] приймає спадщину після смерті баби - [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємцями першої черги по закону є : [PERSON] , 1950 р.н., дочка спадкодавця (а.с.76). Згідно заяви [PERSON] від 20.12.2019 року, зареєстрованої у реєстрі № 74, він відмовляється від належної йому частки земельного паю, яка залишилася йому після смерті гр. [PERSON] , на користь [PERSON] ( а.с 77). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Жашківської міської ради Жашківського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , постійно проживала і була прописана по [ADDRESS] . Постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини [PERSON] син. Окремо проживав : [PERSON] внук. ( а.с.80). Згідно заповіту від 22 серпня 2000 року, [PERSON] на випадок свої смерті даним заповітом : все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, на що вона законом матиме право, заповідає своєму синові [PERSON] (а.с.81). Відповідно до заповіту від 25 квітня 2002 року, [PERSON] , на випадок свої смерті даним заповітом сертифікат на земельну частку (пай) та свідоцтво про право на частку майна, що знаходиться в колективній власності КСП «Маяк» с. Скибин, заповідає своєму внукові [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.2021 року, виданого державним нотаріусом Жашківської державної нотаріальної контори Євич І.П., спадкоємцем майна [PERSON] , 1926 року народження, яка померла [INFO] , є її внук [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 1,8297 га, кадастровий номер 7120987000:02:001:0483, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Скибинської сільської ради Жашківського району Черкаської області, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 211660, виданого Жашківською райдержадміністрацією Черкаської області. ( а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис про смерть № 161 від 21 липня 2020 року, виданий Жашківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаської області ( а.с. 8). Згідно заяви № 434 від 18.08.2020 р. у спадковій справі № 118/2020 року, [PERSON] приймає всю спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.102). Відповідно до заяви № 113 від 05.03.2021 року [PERSON] у спадковій справі № 118/2020, [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . На день чого смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . На підставі ст. 1296 ЦК України просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно (а.с.149). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 березня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Жашківського районного державного нотаріально округу Черкаської області Шелудько В.П., спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина гр. [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці Скибинської сільської ради. Житловий будинок з надвірними спорудами належав на підставі витягу № 246450934 з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 01 березня 2021 року Виконавчим комітетом Жашківської міської ради Черкаської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.159). Обгрунтування і висновок. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Нормою частини 1 статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач за первісним позовом [PERSON] доводитьсь внуком померлій [PERSON] та є спадкоємцем п`ятої черги. Відповідно до заяви № 1230 від 28.11.2019 року у спадковій справі № 412/2019 р., [PERSON] (дочка померлої) відмовляється від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] на користь [PERSON] , 1971 року народження, - внука спадкодавця (а.с.75). У зв`язку з вищевикладеним [PERSON] прирівнюється до спадкоємця першої черги. [PERSON] доводився сином померлій [PERSON] та є спадкоємцем першої черги. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Жашківської міської ради Жашківського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , постійно проживала і була прописана по [ADDRESS] . Постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини [PERSON] син. Окремо проживав : [PERSON] внук. ( а.с.80). [PERSON] на момент смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно заяви [PERSON] від 20.12.2019 року, зареєстрованої у реєстрі № 74, останній відмовляється від належної йому частки земельного паю, яка залишилася йому після смерті гр. [PERSON] , на користь [PERSON] ( а.с. 12, 77). Суд бере до уваги, що вказана заява була складена [PERSON] не безпосередньо у нотаріальному органі, а посвідчена виконуючим обов`язки старости села Скибин [PERSON] і адресована нотаріальним органам. При цьому у заяві відсутнє застереження, що [PERSON] відомі наслідки відмови від частини спадщини, що тягне за собою відмову від усього спадкового майна, як то роз`яснено у пункті 4.2 розділу 1 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням наукової-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року. Матеріали спадкової справи, в рамках якої було подано вказану вище заяву, також не містять відомостей про те, що [PERSON] нотаріусом було роз`яснено про наслідки подання заяви про відмову від частини спадкового майна. Також суд звертає увагу, що зазначені вище Методичні рекомендації носять саме рекомендаційний характер і в першу чергу призначені для внутрішнього службового використання нотаріусами. Згідно ч. 5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Відповідно до п. 3.14 Глави 10 Наказу «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Спадкоємець [PERSON] фактично прийняв спадщину, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки на момент смерті проживав з спадкодавцем [PERSON] та не відмовлявся від спадщини у цій частині. Отже, відповідно до приписів п.3.14 Глави 10 Наказу «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, він вважається таким, що прийняв усю спадщину, оскільки спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Відповідач за первісним позовом, вона ж позивач за зустрічним позовом [PERSON] доводиться дружиною померлого [PERSON] , який помер [INFO] , та є спадкоємицею першої черги. Відповідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 березня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Жашківського районного державного нотаріально округу Черкаської області Шелудько В.П., спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина гр. [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці Скибинської сільської ради. Житловий будинок з надвірними спорудами належав на підставі витягу № 246450934 з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності, видане 01 березня 2021 року Виконавчим комітетом Жашківської міської ради Черкаської області [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.159). Відповідно до приписів ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Суд вважає, що позивачем за первісним позовом обрано невірний спосіб захисту. Так, якщо позивач вважає, що [PERSON] своєю заявою про відмову від частини спадщини на його користь, відмовився від усієї спадщини, то [PERSON] слід було звернутися із заявою до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що залишився після смерті [PERSON] . Після отримання відмови у видачі свідоцтва з огляду на те, що на вказаний будинок видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] , як спадкоємиці [PERSON] , [PERSON] слід звертатися до суду із позовом про визнання недійсним зазначеного свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, які містяться у матеріалах цивільної справи, спадкові справи № 412/2019 року, № 118/2020 року, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов підлягає до задоволення. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи що у задоволенні первісного позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача. Оскільки зустрічний позов задоволеного у повному обсязі, сплачений судовий збір за зустрічний позовом у розмірі 1984 грн. 80 коп. покладається на відповідача [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved