Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~заявою про\~встановлення факту\~проживання однією\~сім`єю жінки\~та чоловіка\~без реєстрації\~шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на початку червня 1998 року вона познайомилась з [PERSON] з яким у неї склалися гарні стосунки і вони вирішили проживати разом. 22.11.1998 року [PERSON] вселився у належний їй житловий будинок, де вони почали проживати разом, вели спільне господарство і мали спільний бюджет до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . У 2018 році її чоловік захворів, проте незважаючи на лікування [INFO] [PERSON] помер. Поховання покійного та всі витрати повністю були проведені нею. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,7727 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кочержинської сільської ради Уманського району, кадастровий номер 7124384300:02:000:0208. У зв`язку з цим, вона звернулась до державного нотаріуса Діброви Л.М. із заявою про прийняття спадщини, подану нею заяву було прийнято та роз`яснено, що для отримання свідоцтва їй необхідно звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з покійним, в зв`язку з чим вимушена звернутися до суду із відповідною заявою. Просить встановити факт її проживання з [PERSON] , який помер [INFO] в м. Умані Черкаської області однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 22.11.1998 року по [INFO] (день смерті [PERSON] ). Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву в якій вказано, що міська рада не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] та просить розгляд справи проводити у відсутність представника Уманської міської ради. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 5). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.03.2022 року (а.с.7). Як вбачається з письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з листопада 1998 року та вели спільне господарство по [ADDRESS] по день смерті [PERSON] [INFO] . Відповідно до довідки Дмитрушківської сільської ради с. Собківка за № 16-05/232 від 09.09.2022 [PERSON] , [INFO] був зареєстрований, але не проживав в [ADDRESS] (а.с.12). Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії І-ЧР № 020246 від 22.08.2003 року [PERSON] на підставі рішення Кочержинської сільської ради від 07.08.2003 року за № ІХ-6 є власником земельної ділянки площею 2,7727 га на території Кочержинської сільської ради Уманського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). Відповідно до договору дарування від 13.12.2000 [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 23/50 часток жилого будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , який розташований на присадибній земельній ділянці розміром 600 кв.м. (а.с.14). Згідно даних витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 30.09.2022 Другою уманською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 131/2022 після смерті [PERSON] (а.с.15). Також, факт спільного проживання підтверджується долученими заявником фотокартками (а.с.16-21). Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини підлягають задоволенню як законні, обґрунтовані та доведені заявником. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved