Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Позивач 30.12.2021 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про приведення у відповідність списку осіб для отримання позачергового житлового приміщення, визнання бездіяльності і дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій. В обґрунтуванні якого, зазначив, що він є особою з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та має право на пільги, передбачені для ветеранів-інвалідів війни. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 65/2 від 27.01.2004 його як інваліда Великої Вітчизняної війни та членів його сім`ї, яка складається: із дружини [PERSON] , сина [PERSON] , дочки [PERSON] , онуки [PERSON] та онука [PERSON] , зарахували на квартирний облік за місцем проживання та включили до списку на позачергове одержання жилого приміщення. Згідно листа Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради № С-2352/0-03/01 від 23.11.2020 року, позивач та члени його сім`ї перебувають на квартирному обліку у виконавчому комітеті Чернівецької міської ради з 27.01.2004 року в списку інвалідів Великої Вітчизняної війни та сімей загиблих за №21, надання повноцінного житла відбувається згідно з чергою. З цього ж листа позиву стало відомо, що Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради в період з 01.01.2018 року по 23.11.2020 року квартир для вказаної категорії черговиків не було придбано. В подальшому вказує, що згідно листа Управління комунальної власності Чернівецької міської ради у відповіді від 22.07.2021 року йому було відмовлено у наданні житла з тих же підстав, що і Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради. Відтак, зазначає, що на неодноразові звернення до відповідних органів протягом 2004-2021 років, отримував письмові повідомлення про одне і те ж, що надання позачергово житла позивачу буде порушенням чинного законодавства. Таким чином стверджує, що відповідачі починаючи з 27.01.2004 р. більше, ніж протягом 17 років не забезпечили позивача та членів його сім`ї, що складається із шести осіб, благоустроєним житлом. В порушення вимог статті 46 ЖК Української УРСР позивач, як інвалід Великої Вітчизняної війни та члени його сім`ї у встановленому порядку не отримали житлове приміщення протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а саме не пізніше 27.01.2006 р. Зазначає, що за даних обставин відповідачі в межах наданих повноважень не вживали заходів для вирішення питання щодо поліпшення житлових умов позивача, не вживали протягом тривалого часу заходи щодо будівництва житла за рахунок коштів міського бюджету з метою отримання вільних жилих площ, не створювали комісії для розгляду звернень позивача та інших громадян з питань отримання ними житла, не проводили засідання комісії з цього питання, не зверталися щодо виділений необхідних коштів з бюджету для придбання квартир, для категорії черговиків під яку підпадає позивач, як інвалід Великої Вітчизняної війни, у зв`язку із чим позивач змушений проживати впродовж більш ніж сімнадцяти років в одній квартирі разом з членами його сім`ї, яка не відповідає рівню комфорту передбаченому ДБН В.2.2-15-.2019. Внаслідок бездіяльності відповідачів, позивач разом з членами його сім`ї фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, право на приватизацію житла, яке повинно бути надане згідно з законом, та, як наслідок право вільного розпорядження цим майном, що, у свою чергу, становить порушення права власності на майно та втручання у сімейне/приватне життя, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка ратифікована Україною та згідно ч.1 ст.9 Конституції України та є частиною національного законодавства. Окрім цього зазначає, що відповідачі також належним чином не виконують постанову Кабінету Міністрів України № 503 від 23 травня 2012 року (зі змінами), оскільки прийняли тільки місцеві програми забезпечення житлом учасників АТО і молодих сімей, не передбачивши в них категорію громадян, які мають переважне право перед усіма іншими позачерговими, а саме інвалідів війни. За період з 2004 року по 2020 рік відповідачами придбано та наявна видача квартир для інших категорій черговиків та водночас не здійснення закупки та видачі квартир для категорії черговиків до якої відноситься позивач. Також, позивач звернув увагу, на те що квартири отримували громадяни, які стоялив черзі пізніше і були в загальній черзі та в першочерговій черзі. Таким чином, вважає, що ненадання позивачу як інваліду війни житла протягом 17 років перебування на обліку є грубим порушенням його прав та охоронюваних законом інтересів. На підставі вищевикладеного, просив суд, визнати протиправною бездіяльність Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Чернівецької обласної державної адміністрації та Чернівецької міської ради, яка полягає у не забезпеченні житлом [PERSON] та членів його сім`ї у строк, що передбачений пунктом 18 частини 1 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та абзацом першим частини першої статті 46 Житлового кодексу УРСР, визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради та Чернівецької обласної державної адміністрації щодо не винесення питання на засідання сесії та не прийняття рішення про затвердження регіональної (місцевої) програми і виділення асигнувань на будівництво або придбання соціального житла для осіб з інвалідністю внаслідок війни, прирівняних до інвалідів Великої Вітчизняної війни, за рахунок коштів місцевого бюджету, зобов`язати Управління комунальної власності Чернівецької міської ради у встановленому чинним законодавством України порядку привести у відповідність черговість (номер черги) в загальному та окремому списках позачерговиків щодо перебування [PERSON] та членів його сім`ї, для отримання позачергово благоустроєного житла, як особи, що має статус інваліда війни 2 групи - ветерана війни, зобов`язати Управління комунальної власності Чернівецької міської ради вчинити дії з розподілу та виділити (надати) [PERSON] та членам його сім`ї у постійне користування благоустроєне житлове приміщення та зобов`язати Виконавчий комітет Чернівецької міської ради ухвалити рішення про надання [PERSON] та членам його сім`ї у постійне користування благоустроєне житлове приміщення. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 04.01.2022 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. 01.02.2022 року до суду від представника відповідача Чернівецької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Зазначає, що представницькі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку та межах визначених законом та у відповідності до чинного законодавства. За приписами статті 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). За таких обставин згідно з п. 5 ст. 12, статтями 31, 43 ЖК Української РСР жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду надаються громадянам у порядку, встановленому законодавством, зокрема з додержанням черговості перебування на обліку для поліпшення житлових умов. Таким чином особи, включені до списку черговиків відповідної черги, користуються однаковими правами, тому надання одній сім`ї жилого приміщення позачергово перед громадянами такої ж категорії всупереч черги порушуватиме права цих громадян. Нормами закону не встановлено обов`язку міської ради затверджувати саме таку програму, на яку вказує позивач у позовних вимогах. Крім того, стверджує, що позивач помилково зазначає що Чернівецька міська рада належним чином не виконує постанову Кабінету Міністрів України № 503 від 23.05.2012р. «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом інвалідів війни», оскільки органи місцевого самоврядування не є розпорядниками бюджетних коштів за цим Порядком. Більше того у позові відсутні будь-які посилання на норми чинного законодавства, які порушила міська рада, як орган місцевого самоврядування, а тому відсутня протиправна бездіяльність щодо не винесення питання на засідання міської ради відповідної місцевої програми. На підставі вище викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 01.02.2022 року до суду від представника відповідача Виконавчого комітету Чернівецької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому вважає позовні вимоги безпідставними, надуманими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гаранті їх соціального захисту», інвалідам війни гарантується позачергове забезпеченню житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок житлової площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами державної виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих Рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом 2 років з дня взяття на квартирний облік. Вказує, що позивач перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітет, міської ради, як інвалід Великої Вітчизняної війни з 27.01.2004 року за № 21. Крім нього у даному списку перебувають інші особи, які теж потребують позачергового забезпечення житлом. Виконавчий комітет міської ради самостійно не будує житла для осіб віднесених до членів сім`ї загиблого учасника ВВВ, які мають право на позачергове отримання житла. Кошти на будівництво даного житла повинні виділятись з Державного бюджету України. Відділ обліку та приватизації житла департаменту житлово-комунального господарства міської ради, а наразі управління комунальної власності міської ради тільки веде облік потребуючих поліпшення житлових умов та у випадку будівництва та передачі житла для розподілу - готує проект рішення на засідання виконавчого комітету міської ради щодо його розподілу в порядку черговості. Зазначає, що не заперечує право позивача на позачергове отримання житла проте, вважає, що черга на одержання ним житла не настала, оскільки у відповідності до списку осіб, які перебувають на квартирному обліку для одержання житла в позачерговому порядку у виконавчому комітеті міської ради він значиться у черзі під номером 21, а тому порушення прав позивача, як особи, яка має право на одержання житла поза чергою на даний час відсутні. Перед позивачем у цьому списку знаходяться особи, які також потребують позачергового забезпечення житлом, а надання позивачу житлового приміщення раніше цих осіб призведе до порушення прав останніх. Крім цього, зазначає, що у відповідності до Закону Чернівецька міська рада та її виконавчий комітет не є органами виконавчої влади, а місцевий орган виконавчої влади - Чернівецька обласна державна адміністрація не делегувала повноваження органу місцевого самоврядування - виконавчому комітету Чернівецької міської ради придбати житло сім`ї позивача за кошти Державного бюджету України і такі кошти на такі цілі не перераховувались. Таким чином стверджує, що обов`язок Чернівецької міської ради щодо надання житла позивачу є похідним від обов`язку Чернівецької обласної державної адміністрації придбати житло за кошти Державного бюджету України і лише після купівлі (придбання) такого житла воно буде розподілено позивачу з видачею ордера на його заселення. На підставі вище викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 02.02.2022року до суду від представника відповідача Чернівецької обласної державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до пункту 8 розділу II Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 p. N 470 квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Забезпечення виконання заходів Програм здійснюється шляхом сплати за рахунок коштів обласного бюджету (враховуючи вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 № 819 «Деякі питання забезпечення громадян доступним житлом»: 30 відсотків вартості будівництва (придбання) доступного житла та/або надання пільгового іпотечного житлового кредиту; 50 відсотків вартості будівництва (придбання) доступного житла та/або пільгового іпотечного житлового кредиту для осіб, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої статті 6, пунктів10-14 частини другої статті 7 та абзаців четвертого, шостого і восьмого пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 50 відсотків вартості будівництва (придбання) доступного житла та/або пільгового іпотечного житлового кредиту для осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Таким чином зазначає, що Програми не покривають в повній мірі витрати з державного бюджету пов`язані з придбанням житла для пільгових категорій громадян. З огляду на зазначене, позивачем не доведено належними доказами порушення його прав з боку Чернівецької ОДА. На підставі вище викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 07.02.2022 року до суду від представника відповідача Управління комунальної власності Чернівецької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 14 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасники бойових дій мають право на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів № 470 від 11.12.1984р., відповідно до пункту 23 яких громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень. Підпунктом 3 пункту 38 Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Вказує, що іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено. Стверджує, що позивачем не надано суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у цьому списку передують позивачу, останній має право на позачергове отримання житла, проте забезпечення Позивача житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. На підставі вище викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 08.02.2022 року та 01.03.2022 до суду від представника позивача надійшли відповіді на відзиви у яких зазначив, що відповідачами у відзивах не спростовано твердження та аргументи стосовно позовних вимог. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 15.03.2022 року позивач подав позовну заяву в новій редакції із змісту якої просить судвизнати протиправною бездіяльність Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Чернівецької обласної державної адміністрації, Чернівецької міської ради та Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, яка полягає у не забезпеченні житлом [PERSON] та членів його сім`ї у строк, що передбачений пунктом 18 частини 1 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та абзацом першим частини першої статті 46 Житлового кодексу УРСР, визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради, Чернівецької обласної державної адміністрації та Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації щодо не винесення питання на засідання сесії та не прийняття рішення про затвердження регіональної (місцевої) програми і виділення асигнувань на будівництво або придбання соціального житла для осіб з інвалідністю внаслідок війни, прирівняних до інвалідів Великої Вітчизняної війни, за рахунок коштів місцевого бюджету, зобов`язати Управління комунальної власності Чернівецької міської ради у встановленому чинним законодавством України порядку привести у відповідність черговість (номер черги) в загальному та окремому списках позачерговиків щодо перебування [PERSON] та членів його сім`ї, для отримання позачергово благоустроєного житла, як особи, що має статус інваліда війни 2 групи - ветерана війни, зобов`язати Управління комунальної власності Чернівецької міської ради вчинити дії з розподілу та виділити (надати) [PERSON] та членам його сім`ї у постійне користування благоустроєне житлове приміщення та зобов`язати Виконавчий комітет Чернівецької міської ради ухвалити рішення про надання [PERSON] та членам його сім`ї у постійне користування благоустроєне житлове приміщення. 16.03.2022 року та 22.03.2022 року до суду від представників відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву в новій редакції, у якому вважають позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав зазначених у раніше подану відзиві. На підставі вище викладеного просили відмовити у задоволенні позовних вимог. 23.03.2022 року до суду від представника відповідача Чернівецької обласної державної адміністрації ради надійшло заперечення на відповідь на відзив позивача від 01.03.2022 року, у якому зазначає, що позивачем не наведені аргументи та не надані докази невиконання обов`язків Чернівецькою ОДА щодо придбання та розподілу житла, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 04.04.2022 року до суду від представника позивача надійшли відповіді на відзив на позовну заяву у новій редакції у яких зазначив, що відповідачами у відзивах не спростовано твердження та аргументи стосовно позовних вимог. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 11.04.2022 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, Виконавчого комітету Чернівецької міської ради та Чернівецької міської ради Осовська М.М. заперечувала проти позовних вимог з підстав викладених у відзивах, проси відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні представник Чернівецької обласної державної адміністрації Тирончук В.В. заперечувала проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, відзив не подала, будучи присутня у попередньому судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги не визнає вважає їх безпідставними, просила відмовити позиву у задоволенні позову. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, письмові пояснення не подали. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи ветераном війни, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 02.12.2002 року. Таким чином на позивача поширюються норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Згідно довідки КЖРЕП 14 від 26.10.2020 року [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , разом із п`ятьма членами сім`ї. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 65/2 від 27.01.2004 [PERSON] як інваліда Великої Вітчизняної війни та членів його сім`ї, було зараховано на квартирний облік за місцем проживання та включено до списку на позачергове одержання жилого приміщення, що підтверджується копією облікової справи [PERSON] . Згідно листів Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради за період з 2012 по 2020 роки, на запити [PERSON] , останньому повідомлялось, що він та члени його сім`ї перебувають на квартирному обліку у виконавчому комітеті Чернівецької міської ради з 27.01.2004 в списку інвалідів Великої Вітчизняної війни та сімей загиблих за №21, надання повноцінного житла відбувається згідно з чергою, надання позачергово житла буде порушенням чинного законодавства та встановленого порядку по відношенню до сімей які перебувають на квартирному обліку раніше. Чернівецькою міською радою видавались ордери на житлову площу громадянам які перебували на відповідному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, що підтверджується відповідними витягами із рішень ВК Чернівецької міської ради. Згідно листа Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради від 23.11.2020 року, на запит [PERSON] останньому повідомлялось, що за період з 01.01.2018 по 23.11.2022 роки, квартири для категорії черговиків до якої відноситься позивач не придбавались. Згідно списку пільгової категорії черговиків, членів сімей загиблих, які перебувають на квартирному обліку у ВК ЧМР та користуються правом позачергового одержання жилих приміщень станом на 01.11.2020 року [PERSON] та члени його сім`ї перебувають на квартирному обліку у виконавчому комітеті Чернівецької міської ради у відповідному списку інвалідів Великої Вітчизняної війни та сімей загиблих за №21. Згідно листа Управління комунальної власності Чернівецької міської ради віл 22.07.2021 року вбачається. що [PERSON] повідомлялось, що він та члени його сім`ї перебувають на квартирному обліку у виконавчому комітеті Чернівецької міської ради з 27.01.2004 в списку інвалідів Великої Вітчизняної війни та сімей загиблих за №21. Категорія черговиків в якій перебуває [PERSON] не забезпечувалась житлом у зв`язку із тим, що Чернівецька міська рада не веде власного будівництва житла через відсутність коштів. Норми права, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на житло належить до сфери прав будь-якої людини. Забезпечення житлом є життєвою необхідністю і одним з основних прав громадян незалежно від рівня економічного розвитку держави. Статтею 25 Загальної декларації прав людини визначено, що ножна людина має право на такий життєвий рівень, який включає харчування, одяг та житло. Стаття 47 Конституції України декларує право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло,придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Особливості отримання позачергового житла особами з інвалідністю внаслідок Великої Вітчизняної війни визначені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Житловим Кодексом УРСР. Згідно зі статтею 9 ЖК Української РСР забезпечення постійним житлом громадян,які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частинами 1, 3, 4статті 43 ЖК УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень). Статтею 46 Житлового кодексу Української PCP визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, до таких віднесено, зокрема, особи з інвалідністю внаслідок Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб, яким жиле приміщення надається поза чергою протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків. Відповідно до пункту 15 статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік. Зокрема із положень пункту 15 статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та пункту 2 частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» слідує, що особи, які відповідно до вимог цього закону мають право на покращення житлових умов, забезпечуються житлом як за рахунок за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, так і за рахунок житла, що належить до комунальної власності. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. Системний аналіз положень ЖК УРСР, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дає підстави зробити висновок, що обов`язок забезпечити позивача та інших осіб, які перебувають на квартирному обліку в списку осіб та мають право на позачергове забезпечення житлом покладено на виконавчий комітет Чернівецької міської ради. Згідно ст. 1 ч. 2 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Відповідно на території Чернівецької області Чернівецька обласна державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади. Відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Чернівецька міська рада та її виконавчий комітет входить до системи місцевого самоврядування. Згідно ст. 10 ч. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Отже відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Чернівецька міська рада та її виконавчий комітет є органами виконавчої влади і як орган місцевого самоврядування діють на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України і законами України. Виконавчий комітет Чернівецької міської ради самостійно не будує житло для осіб віднесених до категорії інвалідів Великої Вітчизняної війни, які мають право на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ЖК УРСР право на позачерговість отримання житла. Кошти на будівництво даного житла повинні виділятися з Державного бюджету України. До компетенції управління комунальної власності міської ради входить тільки ведення обліку перебуваючи поліпшення житлових умов та у випадку будівництва та передачі житла для розподілу відділ готує проект рішення на засідання виконавчого комітету міської ради щодо його розподілу в порядку черговості. Чернівецька обласна державна адміністрація, як місцевий орган виконавчої влади, не виділяла грошові кошти на придбання житла для осіб категорії до якої відносить позивач, оскільки Програми комплексного будівництва(придбання) доступного житла не покривають в повній мірі витрати з державного бюджету пов`язані з придбанням житла для пільгових категорій громадян. Окрім цього позивач не звертався до Чернівецької обласної державної адміністрації із заявою про виділення коштів для придбання йому як інваліду Великої Вітчизняної війни доступного жила та можливості оплати різниці її вартості у розмір передбаченому Програмою. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач включений до списку громадян, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень та перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Чернівецької міської ради, як інвалід Великої Вітчизняної війни. Проте черга на отримання позивачем житла не настала, оскільки відповідно до наданої інформації він на даний час у списку значиться під 21, а тому суд вважає, що порушення прав позивача, як особи, яка має право на одержання житла поза чергою на даний час відсутні, оскільки перед позивачем у цьому списку знаходяться особи, сім`ї (20), які перебувають на квартирному обліку відповідної категорії для одержання житлових приміщень у позачерговому порядку перед позивачем, і які також потребують житла. Надання позивачу житлового приміщення раніше цих осіб призведе до порушення прав останніх. Оскільки статтею 46 Житлового кодексу Української РСР не встановлено строк та переважне право на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків для інвалідів Великої Вітчизняної війни, то [PERSON] повинен бути забезпечений житлом в порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла раніше нього, що відповідатиме положенням статті 43 Житлового кодексу Української РСР. Виходячи з наведеного, суд вважає, що забезпечення позивача житлом можливе лише згідно з чергою з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Позивачем не надано суду доказів про переважне право на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у цьому списку передують позивачу. За таких обставин необґрунтованими є доводи позивача про необхідність зобов`язання відповідачів забезпечити його благоустроєним житлом у позачерговому порядку з переважним правом на одержання жилого приміщення перед всіма іншими категоріями позачерговиків. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 3 червня 2015 року у справі № 6/390цс15 та Верховним Судом в постановах від 07 лютого 2018 року у справі № 438/1500/15-ц, від 07 лютого 2018року у справі № 438/1500/15-ц. Позивачем не надано доказів на підтвердження недобросовісності дій відповідачів, а також наявності підстав для порушення черговості надання житла в межах однієї черги.Оскільки черга на одержання [PERSON] житла не настала, порушення прав, свобод та законних інтересів позивача з боку відповідачів відсутні. Слід також зазначити, що заявлені вимоги позивачем про зобов`язання вчинення відповідачами у майбутньому дій із забезпеченням(виділенням) позивачу та членам його сім`ї благоустроєним житлом не ґрунтуються на вимогах Закону, а всі інші аргументи позивача також зводяться до порушення відповідачами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Житлового кодексу Української РСР,проте таких порушень судом не встановлено. Таким чином, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що право позивача не порушено, то підстави для задоволення позову відсутні. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed