Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Позов мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зазначає, що раніше визначений розмір аліментів в розмірі 1200 грн. є недостатнім для повноцінного утримання дочки, зважаючи на інфляційні процеси в країні, неодноразові підвищення прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальні потреби дитини. Коштів на утримання доньки не вистачає, а матеріальний стан відповідача, на її думку, покращився, оскільки син є повнолітнім і не проводиться стягнення на його утримання. Діти проживають з нею, батько у добровільному порядку матеріально не допомагає. Відповідач працездатний, хронічних захворювань не має, на обліку в центрі зайнятості населення, як безробітний, не перебуває. На даний час працює водієм на гуртівні та додатково підробляє таксистом, отримує високий дохід, який витрачає на свої потреби. [PERSON] не має інших дітей, які б також потребували матеріального забезпечення, з нього не проводиться стягнення за виконавчими документами, а тому останній має змогу здійснювати гідну матеріальну допомогу для утримання та забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини. Зважаючи на вказане, просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] в розмірі 2400 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повнолітття. Відповідач подав відзив, в якому зазначив, що він звільнений з роботи водія на гуртівні ще у 2021 році та станом на теперішній час не працює. Враховуючи військовий стан у державі та значне зниження кількості пропозицій роботи, регулярного доходу не отримує. Має дитину від другого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Також вказує на те, що позивач знаходиться в Італії і тільки іноді приїжджає в Україну, тому діти проживали почергово самі на квартирі або з ним. Лише цього року позивач вирішила покликати їх до себе в Італію, у зв`язку з чим він оформляв спеціальний дозвіл на виїзд дітей. У свою чергу, він бере участь у вихованні дітей та сплачує додаткові витрати на них. Враховуючи вищенаведене, просить суд відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. Встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.04.2022 [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.05.2019 у справі №442/2836/19 позов [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів задоволено частково, вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили. Як вбачається з трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , 31.12.2021 на підставі наказу № 2 звільнений з роботи. Із заяви [PERSON] від 25.07.2022, зареєстрованої в реєстрі за №626, вбачається, що відповідач надав згоду дітям [PERSON] та [PERSON] на проживання в Республіці Італія разом з їх матір`ю [PERSON] . У відповідності до ст. 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Главою 5 Цивільного процесуального кодексу регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 180 СК України,обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних для цього обставин. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України саме ініціатор позову повинен доводити обставини змін у житті сторін, в тому числі, у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї, або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленостей між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Тобто, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину (виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 12.09.2018 № 459/2181/17 та від 20.06.2019 № 632/580/17). Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Поряд з тим, свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на дочку у розмірі, не меншому від мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. У свою чергу, відповідачем спростовано твердження позивача про те, що він працює та не має інших дітей на утриманні, зокрема, щодо його покращення матеріального становища. Таким чином, позивачкою не зазначено належних підстав для збільшення розміру аліментів, встановленого рішенням суду, позаяк викладені у позові доводи не підтверджуються відповідними та достатніми доказами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність визначених нормами сімейного законодавства підстав для збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду, які стягуються з [PERSON] на дочку, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed