Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про виділ у натурі частки зі майна - житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] відповідно до варіанту 1 висновку експерта №15-20 від 05 липня 2021 року, припинення права спільної часткової власності, а також встановлення порядку користування земельною ділянкою [ADDRESS] відповідно до варіанту 1 висновку експерта №15-20 від 05 липня 2021 року (а.с.5-9, 145-149). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником 1/2 ідеальної частки житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] , а власником іншої 1/2 частки є [PERSON] . Земельна ділянка, на якій розташований об`єкт нерухомості, не приватизована. Зазначає, що з відповідачем виникають суперечки з приводу користування та володіння спільним майном та земельною ділянкою. Відповідач без погодження з нею систематично зводить самовільні прибудови, встановлює гаражі та складує на земельній ділянці техніку. Оскільки домовленості про реальний поділ житлового будинку та земельної ділянки між ними не досягнуто, просить провести реальний поділ житлового будинку з господарськими спорудами з припиненням спільної часткової власності та встановити порядок користування земельною ділянкою. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 21 січня 2020 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.02.2020 провадження по справі зупинено у зв`язку з призначенням комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. 21 січня 2022 року провадження відновлено. Ухвалою суду від 11.07.2022 закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є в рівних частках спадкоємцями майна померлого [INFO] [PERSON] а саме: житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про права на спадщину за законом державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 13.03.1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-1335 (а.с.15). Між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 09 грудня 1993 року укладено договір про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної часткової власності, за умовами якого [PERSON] , який володіє 3/10 частками будинку, [PERSON] , яка володіє 2/5 частками, [PERSON] , яка володіє 3/10 частками, встановили порядок користування житловим будинком в [ADDRESS] (а.с.16-17). На підставі зазначених свідоцтва про права на спадщину та договору про порядок користування житловим будинком 21.12.1993 позивачу видано реєстраційне посвідчення, відповідно до якого за нею зареєстровано 3/10 частини спірного будинку (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.05.2004 [PERSON] є спадкоємцем спадкового майна померлої [INFO] [PERSON] , яке складається з 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с.13). Право власності на вказану частку будинку зареєстровано 21.06.2004, в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, номер витягу 3918148 (а.с.14). За інформацією з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу по 1/2 частки (а.с.19). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] станом 24.02.2004 житловий будинок А-1 житловою площею 67,7 кв.м. складається з житлових прибудов А1-, А2-1, А3-1, мансарди А4-1, гаража Б-1, оглядової ями Б1-1, сарай б1, гаража Е-1, вбиральні Д-1, огорожі №1 (а.с.20-24). Згідно висновку №С-993 від 26.12.2019, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , ринкова дійсна вартість 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] становить 464 555,00 грн (а.с.25-31). За результатами комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи №15-20 від 05 липня 2021 року судовим експертом [PERSON] запропоновано два технічно можливих варіанти виділу частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в окремий об`єкт нерухомості та запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою відповідно до розміру ідеальних часток у праві власності на житловий будинок з господарськими спорудами (1/2 та 1/2) відповідно до варіанту виділу частини житлового будинку з господарськими будівлями (а.с.83-133). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша-третя статті 364 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. При виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має виділятися окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Системний аналіз статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання. Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до частини четвертої цієї статті учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З боку відповідача відзиву на позов не надійшло і суд виходить з об`єму наданих позивачами доказів відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України. У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши запропоновані експертом варіанти та врахувавши інтереси обох співвласників, розмір їх часток у приватній власності, фактично складений порядок користування житловим будинком, з урахуванням принципів рівності та справедливості, зокрема рівнозначності та рівності виділених кожному із співвласників житлових та нежитлових приміщень частин будинку, їх функціонального призначення та розташування, суд визнає найбільш прийнятним для обох співвласників варіант №1 поділу домоволодіння та виділу земельної ділянки, визначеного у висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, а тому суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог, припинивши право спільної часткової власності, виділивши майно в натурі: житловий будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] , та встановивши порядок користування земельною ділянкою. На підставі викладеного та

Outcome: approved