Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

[PERSON] у квітні 2022 року, звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 7000,00 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до [INFO] . В обгрунтування позову зазначено, що з 25 грудня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак наразі сторони мешкають окремо. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] [INFO] , який проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Зазначила, що надати належне матеріальне забезпечення дитині сама не в змозі, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 17). Заявою (вх. № 23497 від 29.08.2022 року) позивачем зменшено позовні вимоги, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 3000,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] В судове засідання позивач не з`явилась, представником позивача через канцелярію суду подано заяву (вх. № 23496 від 29.08.2022 року) про розгляд справи за відсутності позивача та її предстаника, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву (вх. № 24522 від 07.09.2022 року) про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 3000,00 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 26). Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29.07.2016 року Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (актовий запис № 1137), батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Таким чином, сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 03/1 виданої Відділом реєстрації місця проживання особи Кіровоградської міської ради (а.с.11) та не заперечується відповідачем, що в силу частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування. За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша - третя статті 181 Сімейного кодексчу України). Відповідно до частин першої, другої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, статтею 184 Сімейного кодексу України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно частин першої-третьої статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, нормою статті 184 Сімейного кодексу України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (частина третя статті 184 Сімейного кодексу України). Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленої в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України. Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 Сімейного кодексу України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України. Разом з тим, нормою статті 184 Сімейного кодексу України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент ухвалення судом рішення малолітньому сину сторін, [PERSON] , [INFO] виповнилось 6 років. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» 50% прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2022 року становить (2744,00 грн.: 2)=1372,00 грн. В силу частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, положеннями частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з`ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких обставин, у зв`язку із об`єктивною потребою малолітньої дитини сторін у забезпеченні належного матеріального утримання, зважаючи на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі, заявленому позивачем, а саме: 3000,00 грн., щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відтак позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у відповідності до вимог частин першої та другої, шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved