Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

08 вересня 2022 року, позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , у розмірі частини від його заробітної плати (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що [PERSON] з відповідачем, [PERSON] з 19 липня 2003 року по теперішній час перебуває у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, який зареєстрований вiддiлом реєстрації актiв громадського стану Комунарського районного управління юстиції, актовий запис № 331 вiд 19.07.2003 року. Вiд шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 жовтня 2011 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управляння юстиції. З березня 2022 року стосунки мiж позивачем та відповідачем різко погіршилися через те, що він почав безвідповідально ставиться до своїх обов`язків по утриманню сiм`ї та вихованню нашої спільної дитини. В березні 2022 року відповідач пішов з сім`ї, та по теперішній час проживає окремо. Він не займається вихованням сина та відмовляється добровільно надавати позивачу матеріальну допомогу в належному розмірі, хоча згідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням про надання матеріальної допомоги, але він постійно відмовляв. Отже, позивач повинна дитину забезпечувати самостійно. Оскільки позивач має ряд хронічних захворювань, то відсутня можливість повноцінно та належним чином утримувати дитину. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2022 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 03 жовтня 2022 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Васильєвої О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги відповідач визнає частково. В обґрунтування зазначила, що з 19.07.2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітню дочку [PERSON] , 2003 р.н. та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Позивач є вiйськовослужбовцем, проходить військову службу у Національній гвардії України. 3 24.02.2022 року, з початком військової агресії Російської Федерації проти України введенням воєнного стану в Україні, який досі триває, відповідач постійно знаходиться на службі, виконує бойові завдання пов`язані із захистом територіальної цілісності України, що не подобається позивачці. З причини тривалості відсутності відповідача вдома, постійним знаходженням його на службі між сторонами виникають сварки, взаємні образи, непорозуміння. Не відповiдає дійсності твердження позивачки, що відповідач не займається вихованням сина і відмовляться надавати матеріальну допомогу родини. Не відповідає дійсності твердження позивачки, що відповідач отримує щомісяця дохід у розмірі 36000,00 грн - 46000,00 грн. Так, позивачка надала до суду довідку про доходи відповідача з Військової частини [NUMBER] . Вiдповiдно до зазначеної довідки загальна сума доходу за період з 01.03.2022 року по 31.08 2022 року склала 102100,77 грн. Податок на доходи фізичних осіб за цей період склав 18378,15 грн. Чистий дохід склав (102100,77 грн-18378,15грн. = 83722,62 грн). 83722,62 грн : 6 місяців = 13953,77 грн на місяць. Таким чином, відповідач має щомісячний дохід у розмірі 13953,77 грн, а не 36000,00 грн - 46000,00 грн. Позивачка працевлаштована у КНП «Міська лікарня № 1. Запорізької міської ради, отримує заробітну плату і є отримувачем пенсії. Розмiр пенсії позивачки вiдповiдачу невідомий. Вiдповiдно до довідки про доходи з КНП «Міська лікарня № 1» ЗМР загальна сума доходу позивачки за період з 01.03.2022 року по 31.08.2022 року склала 66251,24 грн. Податок на доходи фізичних осіб за цей період складає 13475,52 грн. Чистий дохід складає (66251,24 грн. - 13475,52 грн. - грн). 52775,72 грн : 6 місяців - 8795,95 грн на місяць. Таким чином, позначка мас щомісячний дохід у розмірі 8795,95 грн. Дитина сторін, будь-якими хронічними захворюваннями не страждає, на облiку у медичних закладах не перебуває, навчається у школі, займається спортом, відвідує відповідний спортивний гурток. Відповідач належним чином утримує свою дитину, надає грошові кошти позивачу як готівкою, так і перекази на банківський картковий рахунок позивача, приймає участь у додаткових витратах, пов`язаних із розвитком здібностей сина, особисто купує продукти харчування для родини. Таким чином, відповідач визнає позовні вимоги в частині сплати аліментів у розмірі частини від усіх видів заробітку та доходу. У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали доводи зазначені в позовній заяві та просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів та заробітку, доводи зазначені у відзиві підтримує. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, взявши до уваги відзив відповідача, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: матір [PERSON] та батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1078. На теперішній час неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні. Як визначено ст.. 181 СК України\~та Пленумом ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що станом на час розгляду справи, син сторін не досягав повноліття. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів. Відповідно до ст.. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Згідно приписів ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до\~ст.182 Сімейного кодексу України, зокрема, змінено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на аліменти на дитину, визначається судом, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання. Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліментів в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи\~та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пп.1 п. 1 ч.2\~ст.4 Закону України "Про судовий збір"\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів складало 992,40 грн. Згідно приписів п.3 ч.1\~ст.5 Закону України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial