Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

23 вересня 2022 року, [PERSON] звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він з 06 листопада 1997 року перебуває з [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому виконкомом В.Плосківської сільської Ради народних депутатів В.Михайлівського району Одеської області, актовий запис №25. У даному шлюбі дітей не мають. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, тож фактично сім`я припинила своє існування. Зазначає, що відповідач не має наміру звертатися до органів ДРАЦС із відповідною заявою про розірвання шлюбу, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Великомихайлівського районного суду від 03 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, з якої вбачається, що позивач просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Вказав, що у разі неявки відповідача на розгляд справи, не заперечує проти прийняття судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася двічі поспіль, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог\~ст. 128 ЦПК України. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 1997 року виконкомом В.Плосківської сільської Ради народних депутатів В.Михайлівського району Одеської області, актовий запис №25. Від спільного життя дітей не мають. Сумісне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини припинені, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. За змістом ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 65 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже позивач категорично налаштований на розірванні шлюбу, на примирення не згоден, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Частина 3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~регламентує, зокрема, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 992,40 грн. на користь позивача [PERSON] . На підставі ст.ст.\~12,\~81,\~263,\~265,\~268,\~274,\~279,\~280-285ЦПК України, суд,-

Outcome: approved