Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

У квітні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме те, що вона, як особа без громадянства з Таджикистану, [PERSON] є донькою громадянки України [PERSON] , яка померла [INFO] . Свою заяву мотивує тим, що 26.11.1998 вона отримала посвідку на постійне проживання в Україні на підставі абзацу другого частини другої статті 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, оскільки перебувала у близьких відносинах з громадянкою України [PERSON] , 1937 року народження. 13.12.2005 вона обміняла свою посвідку на постійне місце проживання серії [NUMBER] , відповідно до якої вона проживає в Україні і на теперішній час. У зв`язку з досягненням 45 річного віку, у 2021 році заявниця звернулася до Управління державної міграційної служби із заявою про заміну посвідки на постійне місце проживання. 16.07.20121 листом 7101.3-6073/71.1-21 Управління державної міграційної служби повідомило, що в матеріалах справи виявлено відсутність підтверджуючих документів щодо близьких родинних відносин, а саме: не прослідковується зміна прізвища дочки з « [PERSON] » на « [PERSON] » та зміна прізвища матері з « [PERSON] » на « [PERSON] » та рекомендовано надати відповідні документи. Зазначила, що підтвердити зміну прізвища матері з « [PERSON] » на « [PERSON] » у неї немає можливості, оскільки мати померла ще 2000 році, а свідоцтво про її шлюб не збереглося. З метою отримання посвідки на тимчасове проживання їй необхідно встановити родинні відносини з матір`ю [PERSON] , однак через відсутність документу, що підтверджує зміну прізвища її матері після розлучення, зробити це немає можливості. В зв`язку з чим, вона звернулася до суду з указаною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 червня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Заявник в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Погасій С.М. надійшла до суду заява, в якій вона просила розгляд справи проводити без їх участі. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області в судове засідання не з`явилися, скерували до суду свої пояснення на заяву, які просили врахувати при розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що 26.11.1998 заявниця [PERSON] отримала посвідку на тимчасове проживання в Україні на підставі абзацу другого частини другої статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (у редакції 1994 року), оскільки перебуває у близьких відносинах з громадянкою України [PERSON] [INFO] . 13.12.2005 отримала посвідку на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] . 05.08.2021 [PERSON] у зв`язку з досягненням 45 річного віку та з метою заміни посвідки на постійне проживання в Україні звернулась з заявою у 2021 році до Управління ДМС у Черкаській області. У ході перевірки матеріалів справи громадянки Таджикистану [PERSON] [INFO] , на підставі поданої неї заяви-анкети з доданими документами для отримання посвідки на постійне проживання в Україні, Управлінням ДМС у Черкаській області було прийнято рішення про відмову в оформленні (обміні) посвідки на постійне проживання в Україні на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 (дані отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію), а саме в заяві [PERSON] від 28.07.1998 у графі громадянство зазначено «громадянка Таджикистану», хоча в матеріалах, які особа подала 05.08.2021 на обмін посвідки на постійне проживання в Україні зазначає «особа без громадянства». Також повідомлено, що у матеріалах справи виявлено відсутність підтверджуючих документів щодо близьких родинних відносин, а саме: не прослідковується зміна прізвища дочки з « [PERSON] » на « [PERSON] » та зміна прізвища матері з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Оскільки наявні документи не дають заявниці змоги підтвердити факт родинних відносин з [PERSON] , остання вимушена звернутися до суду з метою встановлення факту, що має юридичне значення. Так, пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження (лист Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Вказаний в заяві факт заявниці необхідно встановити з метою отримання дозволу на проживання на території України, іншим шляхом встановити його неможливо. Так, родинні відносини між заявницею [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого на російській мові, відповідно до якого [PERSON] народилася [INFO] , в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно Черкаським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 19.02.2022, 11 жовтня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрованого шлюб, про що в той же день складено актовий запис № 2079. Після державної реєстрації дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». За даними паспорта громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] , в графі діти значаться [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] померла [INFO] у місті Черкаси, відповідні відомості до Державного реєстру внесені за заявою [PERSON] .. Суд, вивчивши заяву [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, та вважає за необхідне встановити факт того, що особа без громадянства з [PERSON] , [INFO] , є донькою громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Встановлення вказаного факту родинних відносин, для заявника буде мати юридичне значення, оскільки це дозволить їй реалізувати право на проживання на території України. Обставини, які б спростовували зазначений факт, судом не встановлено. Враховуючи наведене та

Outcome: approved