Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

12.05.2021року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» на користь позивача несплачену частину страхового відшкодування в розмірі 20 608,40 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача різницю між виплатою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту у розмірі 78 889,98 грн; стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. та 2 500,00 грн. витрат на проведення експертизи. Вимоги позову обгрунтовані тим, що 10.10.2020 року відбулась дорожньо- транспортна пригода за участі автомобілів «Ніссан», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Тойота», державний номер [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу. Автомобілі внаслідок дорожньо- транспортної пригоди були пошкоджені. Винною у вчиненні адміністративного правопорушення визнано [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність власника автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER] була застрахована Приватним акціонерним товариством «СК «ПЗУ Україна» за полісом №200252138. Як зазначає позивач, Приватне акціонерне товариство «СК «ПЗУ Україна» частково виплатило страхове відшкодування в сумі 58 326,97 грн. З метою визначення об`єктивного розміру відновлювального ремонту з врахуванням зносу позивач звернулась щодо складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку та Звітом про оцінку вартості матеріального збитку №27/01 від 10.03.2021 року, виданого СОД ФОП « [PERSON] », вартість матеріального збитку складає 81 535,37 грн. А тому з врахуванням зазначеного звіту, сплаченого страхового відшкодування та розміру франшизи з Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» на користь позивача підлягає стягненню 20 608,40 грн. (81 535,37 грн. - 58 326,97 грн. - 2 600,00 грн.) Крім того, позивач зазначає, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 157 825,35 грн., а тому з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню різниця між страховим відшкодуванням та реально завданими збитками 78-889,98 грн. (157 825,35 грн. - 81 535,37 грн. + 2 600,00 грн.). Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь моральну шкоду оскільки з її вини спричинено моральну шкоду. Позивач зазначає, що у зв`язку із пошкодженням майна вона протягом тривалого часу зазнала багатьох ускладнень - відбулись вимушені зміни і з`явились незручності у життєвих та виробничих стосунках, позивач була вимушена використовувати для пересування інші види транспорту, що призвело до непередбачених бюджетом позивача матеріальних витрат. Після ДТП позивач не мала можливості виїжджати з міста на відпочинок. А тому з врахуванням вимушених змін позивач оцінила моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн. 22.07.2022 року до суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що в період дії полісу 200252138, 10.10.2020 року відбулась дорожньо- транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача. 12.10.2020 року до Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» звернулась позивач із повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування. Протягом 10 днів страхова компанія направила свого представника до місця знаходження автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER] для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. За результатами проведених дій було оформлено протокол технічного огляду КТЗ від 21.10.2020 року. Оскаржень та зауважень до зазначеного протоколу огляду від потерпілої не надходило, протокол був підписаний нею без зауважень. На підставі зазначеного протоколу огляду на замовлення Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» 14.12.2020 року був складений Висновок експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу «Тойота», державний номер [NUMBER] згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 119 925,17 грн. З урахуванням зносу вартість відновлювального ремонту склала 68 339,56 грн. Приватне акціонерне товариство «СК «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту від 23.12.2020 року прийняло рішення про виплату страхового відшкодування потерпілій у розмірі 58 326,97 грн. Як зазначає представник, сума страхового відшкодування була зменшена на суму податку на додану вартість - ПДВ на запасні частини становить 7 602,44 грн., а також вирахуванням франшизи в розмірі 2 600,00 грн. Страхове відшкодування було перераховано позивачу 24.12.2020 року. Таким чином відповідач зазначає, що при визначенні розміру страхового відшкодування позивачем не порушено норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На вимогу позивача про здійснення доплати страхового відшкодування у відповідності до Висновку №27/01-21 було відмовлено. Також представник зазначає, що потерпілий може самостійно визначити шкоду лише у випадку, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк для визначення розміру шкоди. Однак, оскільки страхова компанія протягом 10 днів направила уповноваженого представника для визначення вартості матеріального збитку, тому позивач не мала законом передбаченого права звертатись самостійно для визначення вартості матеріального збитку. Наданий позивачем висновок не може бути єдиним беззаперечним доказом на підтвердження розміру збитків. Крім того, представник зазначає, що до Висновку №27/01- 21, який наданий позивачем було надано протокол огляду транспортного засобу, складений 28.12.2020року, тобто більше ніж через два місяці з настання події та отримання пошкоджень. Тому існує ризик невідповідностей пошкоджень, зазначених в протоколі та отриманих при ДТП 10.10.2020 року. 27.07.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві. Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачі представників в судове засідання не направили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч.І ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши представника позивача, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 988 ч.І ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно п.З ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В той же час, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують транспортним засобом. На підставі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування - виступає страховик завдавана шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує: страхове відшкодування замість завдавана шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавана шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавана шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, в межах суми страхового відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль «Тойота», державний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 10.10.2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Ніссан», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Тойота», державний номер [NUMBER] , який був припаркований. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.10.2020 року (справа №509/5175/20) [PERSON] визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Як зазначено в постанові, 10.10.2020 року приблизно о 16:00 годині в Одеській обл.., Овідіопольський р-н., ж/м Радужний, 22/2 гр. [PERSON] керувала автомобілем марки «Nissan» д.н. [NUMBER] , рухалась в бік будинку №24 та не впоралась з керуванням, не врахувала дорожньої обстановки, що призвело до зіткнення з т.з. «Тойота» д.н. [NUMBER] , який був припаркований біля будинку №22/2. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальний збиток, чим порушила вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. У постанові зазначено, що [PERSON] в судовому засіданні визнала свою вину в порушенні ПДР України. Постанова набрала законної сили. Як вбачається з матеріалів справи, цивільна відповідальність власника автомобіля «Ніссан», державний номер [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством «СК «ПЗУ Україна» - поліс №200252138 за яким страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн. Позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідач випадок визнав страховим та на підставі страхового акту 24.12.2020 року на рахунок позивача були перераховано страхове відшкодування в сумі 58 326,97 грн. Вказану обставину сторони не оскаржували. Позивач не оскаржувала рішення Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» про виплату страхового відшкодування. В той же час, 28.12.2020 року позивач звернулась до ФОП [PERSON] та на підставі Договору №27/01-21 від 28.12.2020 року ним, було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №27/01-21 згідно з яким вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER] становить 81 535,37 грн. з урахуванням ПДВ (на використані запасні частини) та вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 149 671,98 грн., ринкова вартість автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER] до моменту ДТП становить 157 825,35 грн. Позивач в позовній заяві не обгрунтувала яким положенням діючого законодавства не відповідає Висновок №1452E1_SOS_-201016-207916 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER] , що складений 14.12.2020 року .ТОВ «СОС Сервіс Україна» на підставі якого Приватним акціонерним товариством «СК «ПЗУ Україна» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. При зверненні до суду з позовом позивач не обгрунтувала на якій підставі вона не погоджується з тією сумою страхового відшкодування яка визначена Приватним акціонерним товариством «СК «ПЗУ Україна», не вказували на порушення Методики проведення оцінки при визначенні вартості матеріального збитку. Позивач у строки, встановлені діючим процесуальним законодавством не зверталась до суду з клопотанням про призначення експертизи для визначення вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER] . Крім того, позивач не надала суду рецензію на Звіт, який було складено на замовлення страхової компанії. Представник позивача з пропущенням встановленого ЦПК України строку (в четвертому судовому засіданні) звернулась до суду з клопотанням про призначення експертизи, в той же час не просила поновити строк на звернення до суду з цим клопотанням. Тому ухвалою суду від 28.09.2022 року в задоволенні клопотання було відмовлено. Крім того, згідно з положеннями статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У постанові від 28 лютого 2018 року, справа № 757/22706/15-ц (провадження №61- 4507св18) Верховний Суд у складі колегії судців Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. Позивач не надала суду доказів що автомобіль відремонтовано та страховою компанією відмовлено у виплаті ПДВ. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17), постанові від 14 грудня 2021 року справа № 147/66/17 наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Зокрема Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961 IV). Велика палата Верховного Суду від зазначеного висновку не відступала. Отже, оскільки судом не встановлено, що Висновок на підставі якого позивачу було сплачено страхове відшкодування складено з порушенням вимог діючого законодавства, не встановлено порушень вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при здійснені розрахунку страхового відшкодування, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна». Звертаючись до суду з позовом, позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] матеріальний збиток в сумі 78 889,98 грн., що є різницею між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER] . В той же час, враховуючи, що суд не може взяти до уваги як належний доказ вартості відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER] Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №27/01-21, складений ФОП [PERSON] , заявлені позивачем вимоги не перевищують встановлений ліміт страхової суми, визначеної полісом, тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. В той же час, на підставі положень статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача суму франшизи, що становить 2 600,00 грн. Також позивач заявила вимоги про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до частин 1 та 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.І ст.1167 ЦК України). Отже, враховуючи що судом встановлена вина відповідача у пошкодженні автомобіля, який належить на праві власності позивачу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди. При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди суд враховує, що внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль, що позбавляло позивача можливості вести звичний спосіб життя та користуватися власністю, тривалість душевних страждань, враховуючи час, протягом якого позивач не могла користуватись власним автомобілем для власних потреб, а також виходячи із вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі З 000,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial