Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування поданого позову вказано, [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Як зазначає позивач, після смерті батька, відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3, 60 гектарів у межах згідно з планом на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 002650, виданого 08.10.1998 року Кілійською міською Радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів від 26.06.1998 року № 69. Після смерті батька, позивач звернулась до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у вищевказаному Державному акті прізвище власника сказано як - « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть спадкодавця - « [PERSON] », у зв`язку з чим, позивачу рекомендовано звернутися до суду. Інших спадкоємців, окрім позивача, немає. На підставі вищезазначеного позивач просить суд: - встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] земельної ділянки площею 3, 60 гектарів у межах згідно з планом на території Кіліійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 002650, виданого 08.10.1998 року Кілійською міською Радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів від 26.06.1998 року № 69, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 97, виданого на ім`я [PERSON] ; - визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 3, 60 гектарів у межах згідно з планом на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив ухвалити рішення відповідно до вимог законодавства. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 10.06.2022 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 80 від 06.03.1986 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 12.11.2005 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00035798625 від 10.06.2022 року. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 12.03.2009 року по справі № 2-1695 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 12.11.2005 року . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00030620009 від 05.05.2021 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 17.06.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 45. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22.10.2014 року по справі № 502/2174/14-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.06.2010 року відділом РАЦС реєстраційної служби Кілійського РУЮ в Одеській області, запис акта про одруження № 45. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) встановлено, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований 22.06.2022 року, актовий запис № 98 від 22.06.2022 року. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 002650, виданого 08.10.1998 року Кілійською міською Радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів від 26.06.1998 року № 69 встановлено, що « [PERSON] » передано у приватну власність земельну ділянку площею 3, 60 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.01.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 1 від 05.01.2009 року. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 70473822 від 31.10.2022 року встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не відкривалась. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] земельної ділянки площею 3, 60 гектарів у межах згідно з планом на території Кіліійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 002650, виданого 08.10.1998 року Кілійською міською Радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів від 26.06.1998 року № 69, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 97 та виданого на ім`я « [PERSON] », беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначені вимоги в цій частині. Щодо вимог позивача про визнання права власності на спадкове майно, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та наявністю помилки у написанні прізвища спадкодавця, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved