Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» (далі-відповідач) про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права оренди. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що є власницею двох земельних ділянок на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЧР №144038 від 06.09.2004р., площею 2,8785 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0535, та серії ЧР №144153 від 06.09.2004р., площею 2,9325 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0534, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в адміністративних межах Кривчунського старостинського округу Уманського району Черкаської області. 10.04.2010р. між позивачкою та з фермерським господарством «Клевань» були укладені договори оренди згаданих вище земельних ділянок терміном дії на 10 років та зареєстровані 24.11.2010р. у Жашківському районному відділі ЧРФ Центру ДЗК за №041078200162 та за №041078200163. Позивачці стало відомо, що з 03.08.2018р. нібито між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» було укладено договори оренди на вказані вище земельні ділянки терміном дії на 10 років, на підставі яких 26.11.2018р. відбулася реєстрація права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номерами запису 29112670 та 29113146. Оскільки позивач не укладала договорів оренди з відповідачем на належні їй земельні ділянки, 25.03.2020р. вона направила лист на адресу відповідача з вимогою повернути її земельні ділянки та припинити дію вказаних вище договорів оренди, які вона з відповідачем не укладала. Проте, жодних дій на її лист відповідачем не було здійснено. Договори оренди землі були зареєстровані державним реєстратором Каленчуком М.А., який перебував у трудових відносинах з Черкаською філією Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості», яке перебуває в стані припинення. Представник позивача адвокат Євич С.П. надіслав адвокатський запит на адресу вказаного вище комунального підприємства стосовно надання інформації про наявність оригіналів договорів оренди, однак запит повернувся у зв?язку з тим, що його ніхто не отримав. Оскільки позивач не укладала такого роду правочинів з відповідачем, 25.03.2020р. вона відправила на адресу ТОВ «Агрофірма «Корвет» лист з вимогою повернути її земельні ділянки та припинити дію договорів оренди, які вона з ними не укладала. З огляду на вищевикладене позивачка вважає, що є всі правові підстави для витребування належних їй земельних ділянок із незаконного володіння ТОВ «Агрофірма «Корвет» та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав з одночасним припиненням речових прав (прав оренди земельних ділянок), які були зареєстровані на підставі договорів оренди земельних ділянок, тому звернулася до суду з даним позовом та просила: -витребувати із незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» (ЄРДПОУ:34719383) земельні ділянки загальною площею 2,8785 га та 2,9325 га, кадастрові номери 7120983400:02:001:0535 та 7120983400:02:001:0534, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в адміністративних межах Кривчунського старостинського округу Уманського району Черкаської області, та передати їх власнику [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); -скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав з одночасним припиненням речових прав (права оренди земельної ділянки) за товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» (ЄРДПОУ:34719383) земельні ділянки загальною площею 2,8785 га та 2,9325 га, кадастрові номери 7120983400:02:001:0535 та 7120983400:02:001:0534, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в адміністративних межах Кривчунського старостинського округу Уманського району Черкаської області, та належать [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); -стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3632 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. Разом з позовною заявою представник позивача адвокат Євич С.П. подав клопотання про витребування оригіналів договорів оренди та призначення судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 30.11.2021р. позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 20.12.2021р. від директора ТОВ «Агрофірма «Корвет» надійшов лист, в якому він повідомляє, що оригінали договорів оренди землі надати неможливо у зв?язку з їх зникненням. Нотаріально завірені копії договорів оренди, а також докази про сплату орендної плати за користування земельними ділянками позивача знаходяться в Жашківському районному суді Черкаської області в справі №693/1286/20. 28.12.2021р. відповідач подав на позовну заяву відзив, в якому він позовні вимоги не визнав та заперечує проти їх задоволення, посилаючись на правомірність користування земельними ділянками, належними позивачу, оскільки позивач до цього часу не оспорювала чинність договорів оренди та отримувала орендну плату на підставі видаткових касових ордерів та в натурі. Зокрема, за 2019 рік позивач отримала орендну плату в розмірі 26000 грн. та зерно в розмірі 1 тонна, за 2020 рік 30000 грн., за 2021р. 34000 грн. Отже, факт безпосереднього отримання орендної плати свідчить про набуття позивачкою цивільних прав та обов?язків за договорами оренди земельних ділянок та її волевиявлення на їх укладення. 18.02.2022р. представником позивача адвокатом Євичом С.П. була подана відповідь на відзив, в якій він не погоджується з викладеними у відзиві обставинами та просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що отримання грошових коштів за користування земельними ділянками не виключає факт незаконного користування відповідачем вказаними земельними ділянками, оскільки позивачка не розуміла того, що отримує грошові кошти та натуральну форму оплати саме від відповідача, а не від ФГ «Клевань». У судове засідання позивач [PERSON] не з?явилася. У судове засідання 30.11.2022р. представник позивача - адвокат Євич С.П. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. У судове засідання 30.11.2022р. представник відповідача\~-\~адвокат Богун\~В.В. не з?явився. У судовому засіданні 27.09.2022р. позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач була обізнана про договори оренди, оскільки вони були зареєстровані в реєстрі і позивач за користування земельними ділянками отримувала орендну плату. Оригінали вказаних договорів містяться в архіві Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Обставини та докази. Судом установлено, що [PERSON] являється власницею двох земельних ділянок на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЧР №144038 від 06.09.2004р., площею 2,8785 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0535, та серії ЧР №144153 від 06.09.2004р., площею 2,9325 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0534, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в адміністративних межах Кривчунського старостинського округу Уманського району Черкаської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20,23) та інформацією з Державного земельного кадастру (а.с.18,19). 10.04.2010р. між [PERSON] та фермерським господарством «Клевань» був укладений договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 2,8785 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0535, строком на 10 років, який зареєстрований у Жашківському районному відділі ЧРФ Центру ДЗК 24.11.2010р. за №041078200163 (а.с.13-15). 10.04.2010р. між [PERSON] та фермерським господарством «Клевань» був укладений договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 2,9325 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0534, строком на 10 років, який зареєстрований у Жашківському районному відділі ЧРФ Центру ДЗК 24.11.2010р. за №041078200162 (а.с.16-15). У 2020 році [PERSON] зверталася до директора ТОВ «Агрофірма «Корвет» з листом, в якому вказала, що їй стало відомо про те, що 03.10.2018р. нібито між нею та ТОВ «Агрофірма «Корвет» укладено договори оренди на належні їй земельні ділянки терміном на 10 років. Повідомила, що ніколи не укладала та не підписувала договори оренди на її земельні ділянки з вказаним вище підприємством, тому просила до 15.03.2020р. повернути їй земельні ділянки та припинити дію вказаних договорів. У ході розгляду справи за клопотанням представника позивача адвоката Євича С.П. у ТОВ «Агрофірма\~«Корвет» та\~Комунального підприємства\~«Реєстрація нерухомості» ухвалою\~Жашківського районного\~суду Черкаської\~області від\~30.11.2021р.\~було витребувано оригінали договорів оренди земельних ділянок, укладених 03.10.2018р. між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Корвет». Ухвала залишилася невиконаною. 20.12.2021р. від директора ТОВ «Агрофірма «Корвет» надійшов лист, в якому він повідомляє, що оригінали договорів оренди землі, укладені на земельні ділянки з кадастровим номером 7120983400:02:001:0535 та 7120983400:02:001:0534 між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Корвет» надати неможливо у зв?язку з їх зникненням, в послідуючому їх не знайшли, про що видана довідка. Також повідомив, що нотаріально завірені копії договорів оренди, а також докази про сплату орендної плати за вказані земельні ділянки знаходяться у Жашківському районному суді Черкаської області в цивільній справі №693/1286/20 (а.с.45). З листа-відповіді начальника відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 07.04.2021р. №3291/224-2021 вбачається, що в результаті перевірки звернення представника ТОВ «Агрофірма «Корвет» Крицького В.В. про те, що 24.03.2021р. було втрачено договори оренди землі та матеріали судової справи, було встановлено, що серед вилучених, чи знайдених речей у ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області договори оренди землі та матеріали судової справи, не значаться (а.с.46). 17.01.2022р. ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області повторно було витребувано оригінали договорів оренди земельних ділянок, укладених 03.10.2018р. між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Корвет» (а.с.86-87). Однак, ухвала залишена без виконання. 18.02.2022р. ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області за клопотанням представника позивача адвоката Євича С.П. у ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області було витребувано матеріали перевірки заяви [PERSON] або ТОВ «Агрофірма «Корвет» с. Угарове Оратівського району Вінницької області по втраті договорів оренди землі, укладених з [PERSON] (а.с.95-96). 07.04.2022р. ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області в Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» повторно було витребувано оригінали договорів оренди земельних ділянок, укладених 03.10.2018р. між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Корвет» та у ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області матеріали перевірки заяви [PERSON] або ТОВ «Агрофірма «Корвет» с. Угарове Оратівського району Вінницької області по втраті договорів оренди землі, укладених з [PERSON] (а.с.101-87). 18.05.2022р. ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду. 24.05.2022р. на виконання ухвали Жашківського\~районного суду\~Черкаської області\~від 07.04.2022р.з ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшли копії матеріалів перевірки заяви [PERSON] або ТОВ «Агрофірма «Корвет» с. Угарове Оратівського району Вінницької області по втраті договорів оренди землі, укладених з [PERSON] . З вказаних матеріалів встановлено, що [PERSON] дійсно звертався до ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області із заявою про втрату ним оригіналів договорів оренди землі, укладених з [PERSON] та матеріалів судової справи. У зв?язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, на основі зібраних матеріалів, вказану заяву було розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян». У ході розгляду вказаної заяви було встановлено, що серед вилучених, чи знайдених речей у ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області договори оренди землі та матеріали судової справи, не значаться (а.с.113-126). У ході судового розгляду з архіву Жашківського районного суду Черкаської області було витребувано цивільну справу №693/1286/20 за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права оренди. Під час дослідження матеріалів цивільної справи №693/1286/20 установлено, що в матеріалах вказаної справи містяться копії договорів оренди землі від 03.10.2018р., з яких вбачається, що між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» були укладені: -договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 2,8785 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0535, строком на 10 років, який відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права зареєстрований 26.11.2018р. за номером запису про інше речове право: 29113146; -договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 2,9325 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0534, строком на 10 років, який відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права зареєстрований 26.11.2018р. за номером запису про інше речове право: 29112670. Також, в матеріалах вказаної справи містяться: -оригінал накладної від 10.09.2019р., на підставі якої [PERSON] у 2019 році отримала орендну плату в натурі, а саме 1000 кг пшениці; -оригінал видаткового касового ордера від 11.02.2020р., на підставі якого [PERSON] отримала орендну плату за два паї в грошовому еквіваленті в сумі 26000 грн.; -оригінал видаткового касового ордера від 22.10.2020р., на підставі якого [PERSON] отримала орендну плату за два паї в грошовому еквіваленті в сумі 30000 грн. Обгрунтування та висновки. Статтею\~93, ч.4 ст.124\~\~ЗК України\~встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкового платного володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Частиною 1\~ст.6 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що орендарі набувають\~\~права\~\~оренди\~\~земельної\~\~ділянки на підставах і в порядку, передбачених\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1\~ст.638\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~є укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1 ст.320 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном належать власнику. Право власності є непорушним. Ст.391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.3 ч. ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст.6, 627 ЦК України). За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Позивачка стверджує, що не підписувала договори оренди земельних ділянок з відповідачем і отримання грошових коштів за користування земельними ділянками не виключає факт незаконного користування відповідачем вказаними земельними ділянками, оскільки позивачка не розуміла, що отримує орендну плату за користування її земельними ділянками саме від відповідача ТОВ «Агрофірма «Корвет». Відповідач заперечує проти твердження позивачки, посилаючись на те, що факт безпосереднього отримання орендної плати свідчить про набуття позивачкою цивільних прав та обов?язків за договорами оренди земельних ділянок та її волевиявлення на їх укладення. З метою встановлення істини та об`єктивного вирішення спору представником позивача адвокатом Євичом С.П. були заявлені клопотання про витребування у ТОВ «Агрофірма «Корвет» та Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» оригіналів спірних договорів оренди землі та призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи. На підставі ухвал суду оригінали спірних договорів оренди землі неодноразово витребовувалися у ТОВ «Агрофірма «Корвет» та Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості», однак ухвали суду були залишені без виконання, з тих підстав, що вказані договори зникли. З витребуваних за клопотанням представника відповідача Крицького В.В. з ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області матеріалів перевірки його заяви по втраті договорів оренди землі, укладених з [PERSON] , та матеріалів судової справи судом встановлено, що вказані договори не були вилучені чи найдені, тобто ознак кримінального чи адміністративного правопорушення не вбачається. За клопотанням представника відповідача судом були досліджені копії спірних договорів оренди землі, наявні у матеріалах цивільної справи №693/1286/20, але відповідно до\~п.3.5\~Інструкції про\~призначення та\~проведення судових\~експертиз та\~експертних досліджень,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~08.10.1998\~№53/5\~(зі\~змінами та\~доповненнями) на почеркознавчу експертизу (або експертне дослідження) надаються\~оригінали\~документів,\~тому клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи було залишено без задоволення. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За частиною першою статті 14 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі. За частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року (справа № 145/2047/16-ц) наведено наступний правовий висновок : «Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення права законного володільця відповідних земельних ділянок. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивачка не виявляла свою волю до вчинення правочину (договорів оренди землі), а представник відповідача не надав достатніх і допустимих доказів та не вчинив всіх необхідних дій, на підставі яких було б можливо встановити, що волевиявлення позивачки при укладенні договорів оренди землі було вільним і відповідало її внутрішній волі, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Згідно ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Положенням ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.1\~ст.76 ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи встановлені обставини, проаналізувавши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими та аткими, що підлягають до задоволення. У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір судового\~збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу\~допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно вимог\~ч.ч.1-3\~ст.137\~ЦПК України,\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання юриличних послуг від 15.11.2020р. позивачем [PERSON] було сплачено адвокату Євичу С.П. за його послуги гонорар в розмірі 20000 грн. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в сумі 3632 грн. Суд вважає, що вимога про стягнення суми сплаченого позивачкою судового збору в сумі 3632 грн. підлягає до часткового задоволення, оскільки при зверненні до суду з позовною заявою позивачкою був сплачений судовий збір лише в сумі 908 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №0.0.2349498556.1 від 20.11.2021р. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, сума сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 20000 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved