Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. У відзиві на позов відповідач заперечував щодо позовних вимог посилаючись на те, що з грудня 2021 по лютий 2022 включно сплачував аліменти на утримання сина на його особистий рахунок відкритий в АТ «Універсал Банк». З 24 лютого 2022 року по травень 2022 включно дитина проживала разом з ним та перебувала на його утриманні. З серпня 2022 за його заявою роботодавцем проводиться добровільне відрахування з заробітної плати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Окрім того, він додатково надає матеріальну допомогу синові, періодично купує йому речі для школи та одяг. У судове засідання позивач не з`явилася, попередньо направивши в суд заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог та просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві та додав, що за його заявою із заробітку щомісячно відраховують 70% заробітку, що становить 50 прожиткового мінімуму для дитини. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 28.02.2009 по 10.12.2021 перебували у шлюбі (а.с.3, 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.4), який на теперішній час проживає з матір`ю (а.с.2). Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.187 Сімейного кодексу України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Встановлено, що [PERSON] звернувся із заявою за місцем роботи про відрахування аліментів на користь сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 70% від чистої суми заробітної плати, що належить до виплати, щомісячно (а.с. 23), на підставі якої ТОВ «ІТ-Інтегратор» із серпня 2022 року проводить відрахування аліментів щомісячно в сумі 1334,26 грн (а.с.28). Окрім того, з виписки по рахунку, відкритого відповідачем для перерахування аліментів на ім`я сина, вбачається, що 14.09.2022 проведене зарахування грошових коштів в розмірі 500 грн від [PERSON] (а.с. 19-20). Позивач звернулася до суду з позовом у вересні 2022 року, тобто після подання відповідачем заяви про відрахування аліментів за місцем роботи. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2022 року встановлений у розмірі 2744 гривень. Відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років з 01.07.2022 не може бути меншим 1372 грн (2744х50%), проте за заявою відповідача щомісячно відраховуються аліменти у розмірі 1334,26 грн, що на 37,74 грн менше, ніж встановлений законом мінімальний розмір (1372 грн - 1334,26 грн = 37,74). Разом з тим, 14.09.2022 проведене зарахування грошових коштів в розмірі 500 грн від [PERSON] , що, відповідно, компенсує недоплачені аліменти за спірний період. Враховуючи відрахування аліментів із заробітної плати у передбаченому законом розмірі за заявою відповідача, поданою ним до пред`явлення позову, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed