Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини, а також додаткові витрати на утримання дитини, що викликані особливими обставинами (навчання та проживання у гуртожитку) разово в сумі 33166,50 гривень, а також додаткові витрати на утримання дитини, що викликані особливими обставинами (хворобою) щомісячно в розмірі 1000,00 гривень, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 24 травня 2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 03 січня 2013 року шлюб відповідно до рішення Зміївського районного суду Харківської області було розірвано, і донька залишилася повністю на утриманні позивачки. Відповідач після розірвання шлюбу певний час надавав допомогу на утримання доньки, але з початку 2022 року категорично відмовився допомагати утримувати дитину, в зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів. Враховуючи, що відповідач офіційно ніде не працевлаштований, просила стягувати з нього аліменти на свою користь в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень. Крім того, в 2021 році донька вступила до відокремленого структурного підрозділу Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» - «Фаховий коледж Київського міжнародного університету» на платній основі, а отже на навчання доньки і розвиток її відповідних здібностей необхідні додаткові витрати. Протягом 2021-2022 навчального року, відповідно до договору, позивачка сплатила за навчання дитини в коледжі 36470,00 грн, а за перше півріччя навчального року 2022-2023 року сплатила за освітні послуги 16450,00 грн. При цьому дитина проживає в гуртожитку, а вартість проживання за 1 місяць складає 3880,00 грн. За 2021-2022 роки позивачка за проживання дитини в гуртожитку сплатила 7856,00 грн, а за 2022 рік 5557,00 грн. Всього за навчання й проживання дитини позивачкою сплачено 66333, 00 гривень. Оскільки батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання й утримання дитини, позивачка просить суд стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат в сумі 33165,50 гривень. Крім тог, донька страждає на хворобу з дитинства атопічний дерматит, яке потребує значних коштів, постійного придбання ліків, мазей, спеціального харчування, що на місяць складає близько 2000,00 гривень, в зв`язку з чим позивач також просить стягнути з відповідача щомісячно 1000,00 гривень додаткових витрат на лікування дитини, починаючи з дня подання позову і до її повноліття. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.09.2022 року відкрито провадження за позовною заявою та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті спору. (а.с.28) Представником відповідача адвокатом Оберкович Г.В. на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, в якому відповідач частково визнав позов та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісячно до повноліття дитини. У стягненні з нього додаткових витрат на утримання дитини просив відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей: доньку від шлюбу з позивачкою [PERSON] , [INFO] ; та сина від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Обом своїм дітям відповідач матеріально намагається допомагати в рівній мірі, в зв`язку з чим погоджується зі стягненням з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень. При цьому, на даний час відповідач втратив постійну роботу на ТОВ «Лєман-НВ» в місті Миколаїв, оскільки підприємство потрапило під обстріл російських військ і припинило свою діяльність. Відповідач заперечує проти стягнення додаткових витрат, оскільки вважає, що статтею 185 Сімейного кодексу України передбачена участь батьків у тих додаткових витратах, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Наведені позивачкою доводи про необхідність стягнення з нього додаткових грошових коштів пов`язані з навчанням дитини у закладі професійної освіти та проживанням у гуртожитку, які з урахуванням правових позицій Верховного Суду, не відносяться до особливих обставин і не передбачають стягнення як додаткові витрати. Крім того, пред`явлений позивачкою лікарський висновок щодо обстеження дитини на атопічний дерматит не доводить необхідність несення регулярних щомісячних витрат на лікування дитини та не визначає розмір таких витрат, в зв`язку з чим необхідність стягнення таких додаткових витрат у виді 1000,00 грн щомісячно не доведена позивачкою. (а.с.42-43) В судове засідання учасники справи не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі з урахуванням поданих доказів і заперечень (а.с.33, 53) Відповідно до ч.3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, а також на підставі ч.2 статті 191 ЦПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне: Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області 29.11.2005 року, актовий запис 138 (а.с.13) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03.01.2013 року по цивільній справі № 2014/4151/2012 шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с.11) Відповідач [PERSON] є також батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження , виданим виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області 18.02.2014 року, актовий запис № 26. Згідно судового наказу Зміївського районного суду Харківської області від 17.05.2021 року по справі № 621/1119/21 з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.46-47) Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного Фонду України форми ОК-5, відповідач [PERSON] з квітня 2022 року заробітку (доходу) не отримує (а.с.48-49) 01.11.2013 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01.11.2013 року Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 86 (а.с.12) 01 вересня 2021 року позивачем [PERSON] в інтересах доньки укладено Договір про надання освітніх послуг № 023/1, за яким [PERSON] вступила на І курс Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» - «Фаховий коледж Київського міжнародного університету» за спеціальністю «сценічне мистецтво» за денною формою навчання, вартість якого за навчальний рік складає 29900,00 гривень (а.с.16-17 грн) Вартість послуг на проживання [PERSON] у гуртожитку, відповідно до Договору № 402 від 16.07.2021 року, укладеному між позивачкою та навчальним закладом, складає 3880,00 гривень на місяць (а.с.15) Позивачкою понесені витрати на навчання й проживання доньки у гуртожитку на загальну суму 66333,00 гривні, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових номерів, доданих до позовної заяви (а.с.18-21) Відповідно до консультативного висновку клініки «Гіппократ» (місто Київ) від 29.01.2022 року, [PERSON] встановлено діагноз «атопічний дерматит алергія», в зв`язку з чим надано лікувальні рекомендації у вигляді дієти стіл № 5, крем та пігулки лоратидин (еріус) (а.с.22) Дослідивши повно і всебічно матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно принципу диспозитивності, встановленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як встановлено судом та визнається сторонами по справі, під час зареєстрованого шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживає разом з матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні. Згідно з частиною 3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплено обов`язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст.27 цієї ж Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 статті 180, статті 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці\~від доходу\~її матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень статті 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1, ч.2 статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Виходячи зі змісту викладених норм, а також Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, а отже і рекомендований державою розмір аліментів становить 2833,00 гривні, а мінімальний гарантований законом розмір, який має бути не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, становить на час ухвалення рішення суду 1416,00 гривень. Позивач просила, а відповідач погодився на стягнення з нього аліментів на утримання спільної неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень, що не суперечить вимогам закону, та відповідає найкращим інтересам дитини, а отже в цій частині позов підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, викликані особливими обставинами, а саме навчання та проживання у гуртожитку в розмірі 33165,00 гривень одноразово та на лікування, викликане хворобою, в розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень щомісячно з дня подання позову і до повноліття дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне: За змістом вже наведених вище норм сімейного законодавства (статті 181-184 СК України), аліменти це є грошові кошти на утримання дитини, і при встановленні їх розміру і способу стягнення суд обов`язково враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини й платника документів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~статті 185\~Сімейного кодексу\~України,\~той з\~батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто, ця норма закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Наявність таких\~особливих обставин\~підлягає доведенню\~особою,\~яка пред`явила\~такий позов. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 26 березня 2018 року справа № 487/3431/15-ц, від 17 травня 2018 справа № 643/11742/16-ц та від 26 вересня 2018 року № 761/6933/17. Позивач просила стягнути з відповідача понесені нею витрати навчання доньки у фаховому коледжі та її проживання у гуртожитку в розмірі 33165,00 гривень одноразово, які не відносяться до додаткових витрат, викликаних особливими обставинами в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність будь-яких особливих здібностей дитини, для розвитку яких необхідно стягнення додаткових витрат, матеріали справи не містять. \~Навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Доводи про те, що навчання дитини у державному вищому закладі та розвиток здібностей дитини в цьому напрямку і є особливими обставинами, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків, не заслуговують на увагу. Ці витрати на утримання й виховання дитини входять до складу аліментних платежів, а отже такі витрати не підлягають стягненню Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 по справі № 219/1766/18 Що стосується стягнення з відповідача регулярних щомісячних додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 1000,00 гривень, суд також зазначає, що вказані витрати мають бути доведені належними й допустимими доказами. Зокрема, позивачкою не надано відповідної медичної документації та інших доказів на підтвердження того, що атопічний дерматит, з приводу якого одноразово була проконсультована дитина, є тяжкою хворобою, яка потребує витрат на спеціальний медичний догляд, орієнтовний розмір таких витрат та обґрунтування необхідності майбутніх витрат. За таких обставин вимоги про стягнення додаткових витрат є необґрунтованими та задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Згідно зі ст.141\~ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial