Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

позивачі звернулись до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] , у якому просять суд для подальшої державної реєстрації та оформлення спадщини, визначити розмір ідеальних часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок загальною площею 212,1 кв.м., житловою площею 111,2 кв.м. з прибудовами літера «А7», сарай літера «Е», сарай літера «И», гараж літера «Д», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: 6/30 - частка [PERSON] , 6/30 - частка [PERSON] , 9/30 частка померлого [PERSON] , 9/30 - частка [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заслоцькою Л.І. відкрито спадкову справу №01/2017 щодо оформлення спадщини за його спадкоємцями (позивачами). Спадкове майно складається з 4/12 часток у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0663 га, кадастровий номер 8000000000:79:253:0027, розташованої за адресою: [ADDRESS] та ј (на підставі свідоцтва про право власності, виданого Київською державною нотаріальною конторою №1 від 06.04.1989 року №16н-1121) і 1/12 частки (на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №1 від 06.04.1989 року №16н-1122) у праві спільної часткової власності на житловий будинок. Для отримання свідоцтв на право на спадщину на житловий будинок спадкоємцями були подані нотаріусу відповідні документи, однак нотаріус не змогла їх видати через протиріччя у адресі житлового будинку. Позивачі вказують, що 26.05.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва ухвалив рішення по справі №752/2587/21, яким встановлено факт єдиного правильного зазначення адреси будинку, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:253:0027 - [ADDRESS] . Позивачі зазначають, що за життя [PERSON] , ним разом із синами була здійснена добудова та збільшена площа самого будинку. Після смерті [PERSON] , його сини узаконили реконструкцію. У технічній документації загальна площа будинку становить 212,1 кв.м., житлова площа - 111,2 кв.м. Натомість, згідно правовстановлюючих документів та відомостей, які містяться у спадковій справі, загальна площа будинку [ADDRESS] не вказана, житлова площа становить 50,7 кв.м. Як стверджують позивачі, 21.06.2022 року приватним нотаріусом Мироненко Мариною Олександрівною була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у резолютивній частині якої зазначено, що [PERSON] не подано належним чином оформлений документ, що підтверджує право власності померлого [PERSON] на житловий будинок загальною площею 212,1 кв.м., житловою площею 111,2 кв.м. та письмової заяви співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна. Відповідно до висновку експерта від 26.05.2022 року про зміну ідеальних часток в домоволодінні за вищевказаною адресою, внаслідок реконструкції і збільшення загальної і житлової площі домоволодіння, ідеальні частки змінились і складають: [PERSON] - 6/30, [PERSON] - 6/30, [PERSON] - 9/30, [PERSON] - 9/30. У зв`язку з невизначеністю розміру часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок, позивачі не можуть реалізувати своє право на отримання спадщини, а тому змушені звернутись до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.08.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 26.10.2022 року на адресу суду надійшла заява відповідача про визнання позову. Відповідно до ст.200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Позивач [PERSON] , представник позивачів [PERSON] , [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про місце і час його проведення були повідомлені належним чином. Відповідачем подана заява про розгляд справи у його відсутність. Приватним нотаріусом Мироненко М.О. подана заява про розгляд справи у її відсутність. в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.01.2017 року. Спадкове майно померлого складається з 4/12 часток у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0663 га, кадастровий номер 8000000000:79:253:0027, розташованої за адресою: [ADDRESS] та ј (на підставі свідоцтва про право власності, виданого Київською державною нотаріальною конторою №1 від 06.04.1989 року №16н-1121) і 1/12 частки (на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною контороною №1 від 06.04.1989 року №16н-1122) у праві спільної часткової власності на житловий будинок. Відповідно до інформаційної довідки №126057404 від 01.06.2018 року земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:79:253:0027, розташованої за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/9), [PERSON] (1/9), [PERSON] (1/9). Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а саме прибудови літ. «а7», сарай літ. «Е», сарай літ. «И», гараж літ. «Д» по [ADDRESS] , загальна площа будівлі 212,1 кв.м., в тому числі прибудова літ. «а7» - 17,6 кв.м., житлова площа - 112,2 кв.м.. Право власності у даній декларації значиться за позивачами та відповідачем, які є співвласниками. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 24.12.2021 року, що розташований за адресою [ADDRESS] , виготовленого ФОП [PERSON] , внаслідок реконструкції і збільшення загальної і житлової площі домоволодіння, ідеальні частки змінились і складають: [PERSON] - 6/30, [PERSON] - 6/30, [PERSON] - 9/30, [PERSON] - 9/30. Судом встановлено, що 26.05.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва ухвалив рішення по справі №752/2587/21, яким встановлено факт єдиного правильного зазначення адреси будинку, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:253:0027 - [ADDRESS] . 21.06.2022 року приватним нотаріусом Мироненко Мариною Олександрівною була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у резолютивній частині якої зазначено, що [PERSON] не подано належним чином оформлений документ, що підтверджує право власності померлого [PERSON] на житловий будинок загальною площею 212,1 кв.м., житловою площею 111,2 кв.м. та письмової заяви співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна. 04.10.2021 року державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, що була подана [PERSON] , оскільки заявником додатково не було подано письмову заяву або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна щодо всіх співвласників, а подано лише заяви від [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України гарантовано власнику здійснення його прав власності: володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ст. ст. 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав, а також, що Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, зокрема, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки невизначеність розміру ідеальних часток співвласників будинку після проведення його реконструкції позбавляє їх права на оформлення спадщини у законний спосіб. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved