Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення порушень прав власника нерухомого майна та стягнення моральної шкоди, в якій просила зобов`язати відповідача [PERSON] усунути порушення вимог законодавства шляхом повної ліквідації гноєсховища, влаштованого відповідачем поруч з межею її земельною ділянки та на відстані 6 метрів від частини домоволодіння позивачки, та шляхом приведення будівлі сараю "Л" до початкового стану, встановленого технічним паспортом та правовстановлюючими документами. Стягнути з відповідача [PERSON] , на її користь моральну (немайнову) шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона являється власником 11/20 частини домоволодіння по [ADDRESS] , з відповідною часткою господарських будівель за тією ж адресою. В подальшому між нею та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено договір про зміну часток, згідно умов якого за нею визначено право приватної власності на 11/20 частин вказаного домоволодіння, власником 9/20 частин цього ж домоволодіння являється відповідач [PERSON] . Крім того на підставі рішення Лубенської міської Ради від 27 листопада 2009 року вона являється власницею земельної ділянки площею 0,0602 га, розташованої по [ADDRESS] , з цільовим призначенням земельної ділянки "Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд". У відповідності до умов Договору про зміну розміру часток та про порядок володіння та користування спільним майном від 28 липня 2015 року та даних технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] у власності відповідача [PERSON] перебуває сарай "Л" площею 25,5 кв м. Однак, протягом кількох останніх років відповідач,не погоджуючи із нею як з співвласницею нерухомого майна своїх дій, самовільно переобладнав та тривалий час використовує приміщення вказаного сараю "Л" під хлів для утримання свиней та приміщення для утримання птиці. Даний сарай розташований на відстані близько 0,5 метра від межі з її земельною ділянкою, та близько 1,5 метра від належної їй частини житлового будинку. Таке самовільне використання нерухомого майна не за цільовим призначенням, а потім ще й розміщення власне свійської худоби (свиней) та птиці і відходів їх життєдіяльності (фактично гноєсховище) категорично погіршили санітарно-гігієнічну ситуацію на території їх спільного домоволодіння та навкруги, призвели до поширення різких неприємних запахів та розмноження мух, інших комах та шкідників. Таким чином [PERSON] самовільно змінив цільове та функціональне призначення господарської будівлі, порушив встановлені Державні будівельні норми та санітарно - гігієнічні норми та правила, що в свою чергу призвело до грубого в протиправного порушення її прав як співвласниці домоволодіння. На письмову вимогу про припинення порушень її прав, яку вона направила відповідачу 07.06.2021, він не відреагував, що змусило її звернутися до ГУ Держпродспоживслужби та до Лубенського міського голови з відповідними заявами. На підставі її заяв за розпорядженням Лубенського міського голови № 358р від 18.08.2021 була створена відповідна комісія, яка 30.08.2021 провела обстеження домоволодіння по [ADDRESS] на предмет порушень санітарно-гігієнічних вимог зі сторони співвласника. Під час проведення перевірки комісія встановила, що співвласником домоволодіння [PERSON] в сараї (згідно експлікації за технічним паспортом сарай "Л") утримується худоба (одна свиня) та до 10 голів птиці. Сарай "Л" знаходиться на відстані 1,5 метра від житлового будинку, територія для вигулу худоби знаходиться на відстані 5 метрів, що є порушенням норм п.6.1.41 таб.6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій". Про вказане було складено відповідний Акт обстеження домоволодіння. За результатами обстеження співвласнику [PERSON] надіслано лист та Акт обстеження домоволодіння в [ADDRESS] з роз`ясненнями та вимогою усунути порушення в частині утримання худоби з порушенням Державних будівельних норм. Крім того їй було роз`яснено, що в разі недосягнення взаємної згоди та відмови [PERSON] дотримуватись законодавства, спір може бути вирішений виключно в судовому порядку. Станом на дату звернення до суду [PERSON] . Акт обстеження домоволодіння та вимогу щодо усунення та припинення порушень чинного законодавства не оскаржував. Однак жодних дій, спрямованих на припинення порушень, та усунення їх наслідків відповідач своєчасно та добровільно так і не вчинив, оскільки станом на дату її звернення з заявами таких свиней у нього одночасно було дві, а після проведення обстеження та направлення йому відповідної вимог відповідач свиней вже не утримує. Що стосується розміщення гноєсховища та переобладнання сараю "Л" і його тривале використання під приміщення для утримання свійської птиці, вважає, що це порушення продовжується по даний час, що змусило її звернутися за захистом своїх прав до суду з даним позовом про усунення перешкод у здійсненні її права користування та розпорядження майном. Крім того, такими діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яку вона обгрунтовує тим, що являється людиною похилого віку, якій вже понад 80 років. Останні роки вона потерпає від свавілля відповідача, звуків його худоби, від смороду і мух, від впертого небажання відповідача відновити попередній стан та перестати порушувати її законні права та інтереси. Вказує на те, що вона тривалий час змушена звертатись за правничою допомогою, в органи місцевого самоврядування та відповідні контролюючі органи, а також до суду. Такі переживання призвели до погіршення її стану здоров`я, емоційно її виснажують та відбирають роки її життя. Просила стягнути з відповідача 50000,00 грн моральної (немайнової) шкоди на свою користь. Ухвалою суду від 13.04.2022 відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. 16.05.2022 відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов [PERSON] , в якому позовні вимоги вважає необґрунтованими та незаконними. Вказав, що у вересні 2021 року на виконання Акту обстеження домоволодіння в [ADDRESS] від 01.09.2021 ним було припинено порушення в частині утримання худоби шляхом її ліквідації, відповідно відходи їх життєдіяльності (гноєсховище) припинило своє існування. Вже восени 2021 року та взимку і навесні 2022 року приміщення сараю «Л» використовувалося для зберігання господарського інвентарю та використовувалося за призначенням. Позивачка перед тим, як подати позовну заяву до суду не поцікавилася про те чи усунені порушення згідно Акту обстеження від 01.09.2021 а тому своєю заявою вводить в оману суд тому, що добре знає що ніякої худоби, ні птиці в нашому домоволодінні немає, але в позовній заяві зазначила « - це порушення продовжується по даний час, що змушує мене звертатися за захистом своїх прав до суду». Відповідно Акту вуличного комітету від 11.05.2022 року, комісія обстежила його домоволодіння та зазначила, що ні худоби, ні птиці, ні гнійної ями (гноєсховища) не було виявлено. Отже, він добровільно усунув порушення, які є підставою для позовної заяви, між ним та позивачем на даний час та на час подачі позовної заяви спору не існувало. Що стосується моральної (немайнової) шкоди, відповідач вказав, що він являється пенсіонером, інвалід II групи. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача адвокат Коряк А.В. позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні представники відповідача адвокати Шестаков О.В. та [PERSON] позовні вимоги не визнали, вважають їх необґрунтованими та незаконними. Пояснили, що худоба в сараї відсутня з вересня 2021 року. Так званого гнійника взагалі ніколи не було, а була споруда з шиферу, де зберігався компост, і на даний час споруда вже прибрана. Щодо вимоги позивача про приведення будівлі сараю до початкового стану зауважили, що позивачем не надано доказів того, що на даний час вигляд сараю має інший вигляд ніж був в початковому стані, до того ж сарай є приватною власністю відповідача. Також, вважають, що позивачем не доведено наявності моральної шкоди. Просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що часто буває в гостях у [PERSON] . Сусіди тримали свиней в сараї, який знаходиться біля паркану [PERSON] , всі фекалії з нього текли прямо під паркан. Через це в будинку [PERSON] був неприємний запах, було багато мух. [PERSON] переживала через таке відношення до неї з боку сусідів. Свідок [PERSON] , який є сином позивача, суду пояснив, що сусід переобладнав сарай, який розташований на відстані 1,5м від будинку його матері, в свинарник. До цього в сараї були одні двері, а він зробив ще дві для вигулу свиней. В будинку задуха, оскільки провітрювати кімнати навіть вночі було неможливо. Якщо відкрити вікна, то запах як в свинарнику. Після звернення зі скаргою до виконкому виїхала комісія, склали Акт. Сусід зарізав одну свиню у серпні, а другу у вересні 2021 року. Але гнійник та продукти життєдіяльності тварин не прибрав. Гнійник існував до 22.05.2022 року. Станом на 22.04.2022 року гній ще не був викинутий на грядки. Влітку його матір не мала можливості вийти на двір через сморід, дитина не могла гратися на подвір`ї. Сусід облаштував гнійник поближче до хати його матері та подальше від своєї, стік зробив також в їхній бік. Матір дуже нервувала, вона гіпертонік, пила заспокійливі. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її свекрухою. Коли сусід утримував свиней в хаті дуже смерділо, вікна відкрити було неможливо. Свиней сусід утримував 2-3 роки, а гнійник з`явився в минулому році. До того часу він був в іншому місці. В кінці квітня 2022 року гнійник ще існував і зміст його був, а в кінці травня його розібрали. Свекруха дуже переживала і через худобу, і через такого ставлення сусідів Заслухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має у своїй приватній власності 11/20 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованих за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.1977 ( а.с.7), копією договору про зміну розміру часток та порядок володіння та користування спільним майном від 28.07.2015 ( а.с.8-9), копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.08.2015 ( а.с.10, 11). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 903524, виданого на підставі рішення від 27.11.2009 47 сесії 5 скликання Лубенської міської ради позивач [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,0602 га у межах згідно з планом інд № 1477902503, яка розташована за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням земельної ділянки «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ( а.с.12). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.03.2014 даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5310700000:04:040:0019 ( а.с.13). Згідно технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 25.05.2015 11/20 частини даного житлового будинку за даною адресою, належить позивачу з відповідною частиною господарських будівель. ( а.с.15-16). Згідно технічної характеристики будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою [ADDRESS] , а також Договору про зміну розміру часток та порядку володіння та користування спільним майном у фактичному користуванні відповідача [PERSON] (Співвласник 2) знаходиться спірний сарай - «Л», який є складовою 9/20 частин його домогосподарства. Крім того, рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.12.2006 (справа № 2-1878/06) за [PERSON] визнано право власності на збудовані господарські споруди: цегляний сарай «Л» розміром 3,63*7,0 м та цегляну вбиральню - душ «М» розміром 1,6*2,63 м, що розташовані в [ADDRESS] . Згідно експлікації за технічним паспортом сарай «Л» знаходиться на відстані 1,5м від житлового будинку позивача. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на протязі певного часу дійсно утримував в належному йому сараї двох свиней та свійську птицю. Вказана обставина не заперечувалась відповідачем. 07.06.2021 року позивач письмово звернулась до відповідача і просила відвести від межі та частки її житлового будинку свиней та сільськогосподарську птицю, гнійник та сарай, в якому утримується худоба і птиця, згідно санітарних правил і норм ДБНУ. Вказаний лист відповідач отримав 11.06.2021 року. 03.08.2021 року позивач звернулася із заявами про порушення її прав до Лубенського міського голови та до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області. Розпорядженням Лубенського міського голови № 358р від 18.08.2021 була створена комісія, яка 30.08.2021 провела обстеження домоволодіння по [ADDRESS] на предмет порушень санітарно-гігієнічних вимог зі сторони співвласника. Під час проведення перевірки комісія встановила, що співвласником домоволодіння [PERSON] в сараї (згідно експлікації за технічним паспортом сарай "Л") утримується худоба (одна свиня) та до 10 голів птиці. Сарай "Л" знаходиться на відстані 1,5 метра від житлового будинку, територія для вигулу худоби знаходиться на відстані 5 метрів, що є порушенням норм п.6.1.41 таб.6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій". А саме відповідно до таб. 6.7. «Допустимі відстані від житлових будинків до господарчих будівель і споруд» відстань від господарських будівель (сараїв) для утримання худоби, інших тварин та птахів площею до 50 кв.м. до житлового будинку повинна становити не менше 15 м. Про виявлене порушення складено відповідний Акт обстеження домоволодіння. За результатами обстеження співвласнику [PERSON] надіслано лист та Акт обстеження домоволодіння в [ADDRESS] з роз`ясненнями та вимогою усунути порушення в частині утримання худоби з порушенням Державних будівельних норм. В судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що після проведення обстеження, у вересні 2021 року, [PERSON] припинив утримувати свиней. Згідно Акту вуличного комітету від 11.05.2022 на момент обстеження комісією господарства за адресою [ADDRESS] , належному [PERSON] худоби та птиці не виявлено, вигрібна яма відсутня ( а.с.40). Згідно Акту вуличного комітету від 08.06.2022 року при огляді території [PERSON] встановлено, що споруда колишнього гнійника відсутня, на її місці розташована грядка цибулі. За словами [PERSON] ця споруда ним була розібрана ввечері 22.05.2022 року, а гній з неї був прибраний та винесений в город в березні 2022 року його тестем (а.с. 58). Таким чином, на час розгляду справи споруда гнійника на території домогосподарства відповідача відсутня, а тому в цій частині позовних вимог відсутній предмет спору. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Щодо вимоги про приведення будівлі сараю «Л» до початкового стану, встановленого технічним паспортом та правовстановлюючими документами, суд зазначає, що позивачем не доведено, що будівля сараю зазнала будь-яких змін. Крім того, вказана будівля належить відповідачу на праві власності і він, як власник, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином, вказана позовна вимога є безпідставною і задоволенню не підлягає. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної (немайнової) шкоди в розмірі 50000, 00 грн, суд виходить з такого. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Ч. 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено протиправність дій відповідача, які полягали в порушенні п.6.1.41 таб.6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», чим порушено законні права та інтереси позивача, як співвласника будинку, внаслідок чого позивач, яка є людиною похилого віку, перенесла душевні страждання та переживання, була змушена для захисту своїх прав звертатися до відповідних органів та до суду, що призвело до зміни її звичайного способу життя, чим самим завдано позивачу моральної шкоди Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд зважує на усі обставини справи, враховує ступінь і тривалість перенесених позивачем душевних страждань, істотність вимушених змін у її житті, та виходячи із засад розумності і справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення вказаної вимоги, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 4000 грн. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи, що відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, судовий збір в розмірі 992,40 грн. (за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди) позивачу слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial