Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь, посилаючись на те, що вона навчається на 1 курсі Державного університету економіки і технологій, денна форма навчання, за рахунок коштів фізичних осіб, стипендію не отримує. На теперішній час знаходиться на утриманні матері, не має джерела доходів, добровільно матеріальну допомогу на утримання відповідач не надає, а тому вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав пояснення, що не в змозі сплачувати аліменти у розмірі 1/4 від доходів, оскільки він ніде не працює за станом здоров`я,має намір оформити групу інвалідності. Єдиним його доходом є пенсія матері у розмірі 4300 грн. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). [PERSON] є студенткою 1 курсу, групи ПР-22, юридичного факультету ДЕРЖАВНОГО УНІВЕРСИТЕТУ ЕКОНОМІКИ І ТЕХНОЛОГІЙ, денна форма навчання, за рахунок коштів фізичних осіб, термін навчання з за ОС «Бакалавр» 4 роки, строк навчання на 1 курсі у 1 семестрі з 01.09.2022 року по 31.01.2023 року (а.с.3). У відповідності до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання та виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі№ 754/866/18 (провадження № 61-7125св18). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьківіз надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повнолітня донька відповідача продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а [PERSON] , будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає доцільним стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, тобто з 13.10.2022 року та до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Посилання відповідача на стан здоров`я та відсутність доходу належними та допустимими доказами не підтверджено. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 992, 40 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial