Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~09.11.2021 року позивач звернулася до Вишгородського районного суду із позовом до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», треті особи без самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29.01.2020 р. № 8871 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., номер свідоцтва 5486, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості у розмірі 58 264,57 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2021 про ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження [PERSON] стало відомо про існування виконавчого напису вчиненого 29.01.2020 року № 8871 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гурічовим О.М. Зазначений виконавчий напис не містить жодної інформації щодо дати виконання зобов`язання за кредитним договором, позивач жодних кредитних договорів з відповідачем не укладала, від відповідача та будь-яких третіх осіб не отримувала вимог щодо сплати заборгованості. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гурічов О.М. вчинив виконавчий напис з порушенням норм ЗУ «Про нотаріат» та Постанови КМУ від 29.06.1996 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Зокрема, не була встановлена безспірність вимог кредитора, не були надані докази надання грошових коштів, належний розрахунок заборгованості, період стягнення, докази належного переходу прав вимоги, вимога про сплату грошових коштів, підтвердження повноважень представника. Крім того, у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. У зв`язку із викладеним позивач змушена була звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.11.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду від 12.07.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без участі позивача та її представника. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив слухати судові засідання без його участі. Також подав заяву про визнання вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду та при подачі заяви про забезпечення позову, інші 50 відсотків судового збору на підставі ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~повернути позивачу з державного бюджету та зменшити розмір витрат на правову допомогу до 1907,00 грн., оскільки заявлений розмір витрат позивачем є завищеним та неспівмірним з ринковими цінами адвокатських послуг. В судове засідання треті особи не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У\~ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. був вчинений виконавчий напис № 8871, яким було запропоновано стягнути з [PERSON] , яка народилася [INFO] , місце народження: невідомо, місце роботи: невідомо, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха, будинок 9А, офіс 203, код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35017877, п/ [NUMBER] відкритий у Філії Головного Управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», код платника податків згідно з ЄДРПОУ35625014, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20182407-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», код платника податків згідно ЄДРПОУ 33308489, на підставі договору факторингу № 20150721-Г від 21.07.2015 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 548/7566DCLSKPS від 18.12.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» стягнути з [PERSON] за перод з 20.07.2015 року по 20.12.2019 року включно, суму у розмірі: -23\~502,21 грн. заборгованість за тілом кредиту; -2\~636,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; -31\~976,36 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; -150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 58\~264,57 грн. 23.04.2021 року державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гафаровою Л.Б. відкрито виконавче провадження № 65250275 на підставі виконавчого напису № 8871, вчиненого 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» 58 264,57 грн. Згідно ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі ст. 18 ЦК України вбачається, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Частиною 1 ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). В цій же постанові зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Тобто, в даному випадку, суд повинен перевірити доводи боржника та встановити чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Тобто, з урахуванням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій, сама по собі процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження права вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та підтвердження про належне повідомлення [PERSON] про наявність у неї заборгованості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимог позивача про стягнення понесених нею судових витрат, пов`язаних із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. з ТОВ «Фінансова компанія управління активами», суд дійшов наступного. З матеріалів справи встановлено, що 16.07.2021 року між [PERSON] та адвокатом Савчуком Я.О. був укладений договір про надання професійних правничих послуг адвоката № 16-07/2021, з якого вбачається, що орієнтовний гонорар адвоката за збір доказів щодо виконавчого напису та подання позовної заяви складає 10\~000 грн., у момент укладання договору клієнт сплатила 2\~000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. З огляду на викладене суд відзначає, що\~ЦПК\~передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19). Згідно з п.п. 3-6\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В силу\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ч. 1, ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;\~\~3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З гідно ч.ч. 2, 3\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, оцінюючи обґрунтованість вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, враховуючи обсяг послуг, що наданий адвокатом, клопотання представника відповідача щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що заява про відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПУ України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позовної заяви та заяви про забезпечення позову позивачем сплачений судовий збір, що підтверджується квитанціями № 57135 від 03.11.2021 та № 8328-0724-50-68-9744 від 04.02.2022 року. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 50 відсотків судового збору на користь [PERSON] та повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору.

Outcome: partial