Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу від 02 лютого 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Джулай С.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-290. Свої вимоги обґрунтував тим, що згідно вищевказаного договору купівлі-продажу, заявник набув право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному правовстановлюючому документі прізвище заявника вказано як « [PERSON] » в той час як у паспорті громадянина України, зазначено « [PERSON] ». У 2022 році заявник звернувся до Департаменту\~надання адміністративних\~послуг \~Одеської міської\~ради \~з метою\~реєстрації місця\~проживання \~дружини в\~належній йому\~квартирі,\~однак отримав\~відмову в зв`язку з тим, що у поданих документах міститься недостовірні відомості або подані документи є недійсними. Оскільки виправлення у нотаріально посвідчений договір внести неможливо, змушений звернутися до суду з цією заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник та\~його представник\~в судовому\~засіданні просили\~заяву заявника\~задовольнити.\~Додатково пояснили,\~що у зазначеному\~договорі \~прізвище заявника\~записано\~як « [PERSON] »,\~що відповідало\~зазначеному у\~паспорті\~\~громадянина СРСР.\~15\~квітня 1997\~року йому\~було видано\~паспорт громадянина\~України \~на прізвище\~« [PERSON] \~». Заінтересована особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Джулай Світлана Володимирівна в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, належним чином оповіщена про дату, час та місце розгляду заяви. Вислухавши думку заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.04.1963 року, оформленого російською мовою, прізвище заявника зазначено « [PERSON] ». 02 лютого 1994 року між Асоціацією економічного співробітництва «Арманд» та заявником складено договір купівлі-продажу квартири на 1 поверсі 10-ти поверхового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , будинок № перший, квартира під № сорок першим, яка складається з двох кімнат площею 30.1 кв.м., коридора, кладової, коридора, туалета, ванної, кухні, корисною площею 59,0 кв.м., загальною площею 60,7 кв.м., посвідченого державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Джулай С.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-290, згідно якого заявник набув у власність вказану квартиру. У зазначеному договорі прізвище заявника\~записано як « [PERSON] », що відповідало зазначеному у паспорті\~\~громадянина СРСР. Після чого, 15 квітня 1997 року заявнику було видано паспорт громадянина України № [NUMBER] на прізвище « [PERSON] », на другій сторінці якого записано російською мовою як « [PERSON] », що відповідало свідоцтву про народження серії [NUMBER] виданого 20.04.1963 року. Згідно відомостей вказаного паспорта зареєстроване місце проживання [PERSON] з 28.07.2006 року [ADDRESS] . Відповідно до заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) від 21.07.2022 року у реєстрації місяця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відмовлено в зв`язку з тим, що у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними (крім випадку, передбаченого пунктом 53 цього порядку), або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився. В судовому засіданні встановлено, що у вказаному договорі купівлі-продажу від 02.02.1994 року, прізвище заявника зазначено на українській мові « [PERSON] », на російській мові як « [PERSON] », в той час як згідно свідоцтва про народження та паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 15 квітня 1997 року Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, прізвище заявника зазначено як « [PERSON] », тобто наявна помилка при написанні прізвища покупця\~заявника по справі [PERSON] . Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у договорі купівлі-продажу від 02.02.1994 року, допущена помилка у написанні прізвища заявника, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 293 ЦПК України\~визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2ст.293ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1ст.315ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено належність заявнику нерухомого майна та що у договорі купівлі-продажу допущено помилку в зазначенні його прізвища. На підставі викладеного та

Outcome: approved