Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , по якій просить зменшити розмір аліментів згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області, винесеного у справі №363/2132/21 від 20.09.2021 року, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною трьох років та призначити їх в розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з позивача за рішенням Вишгородського районного суду Київського області від 20.09.2021 року стягнуто аліменти на користь відповідача на її утримання в розмірі 1/ 4 частини заробітку (доходу) та відповідно до судового наказу, виданого Вишгородським районним судом Київської області від 17.06.2021 року з позивача було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що на момент розгляду судом вищевказаних справ він працював на двох роботах, та отримував достатньо високий дохід і мав можливість сплачувати аліменти, однак 12.11.2021 року був звільнений з одного із місць роботи, а саме з посади фахівця депо №1 (Київ-Північ) Регіональної термінальної мережі № 1 (Київ Захід) Департаменту термінальної логістики Операційної дирекції ТОВ «Нова пошта». Вказує, що через звільнення доходи позивача істотно зменшилися у зв`язку з чим, він опинився в скрутному становищі, оскільки після сплати аліментів, оплати комунальних платежів не лишається достатньо коштів для забезпечення елементарних життєвих потреб. Згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.01.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні. 19.08.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. За клопотанням\~відповідача ухвалою\~Кіровського районного\~суду м.\~Кіровограда від\~11.10.2022\~року витребувано\~від \~Державного професійно-технічного\~навчального закладу\~«Київське вище\~професійне училище\~водного транспорту» інформацію про працевлаштування [PERSON] у Київському вищому професійному училищі водного транспорту на посаді майстра виробничого навчання з професії моторист (машиніст), стерновий (керманич). 07.11.2022 року поштовою кореспонденцію на адресу суду надійшла витребувана інформація. Позивач 15.11.2022 року поштовою кореспонденцію направив уточнення до позовної заяви, в яких вказує, що після ознайомлення з відзивом на позовну, працює на двох роботах, однак у зв`язку з заборгованістю по аліментах, банківська карта по виплаті заробітної плати в ТОВ «Нова Пошта» заблокована та просив позовні вимоги задовольнити та зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі постанови Вишгородського відділу державної виконавчої служби Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь [PERSON] аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] до Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач, через канцелярію суду, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, через канцелярію суду, подала відзив на позовну заяву за яким у задоволенні позовних вимог просила відмовити. За таких обставин, згідно ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд,\~в межах\~наданих доказів,\~дослідивши матеріали\~справи,\~дійшов висновку,\~що позов\~не підлягає\~задоволенню,\~виходячи з\~наступного. Судом встановлено, що позивач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20.09.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] у розмірі ј частини заробітку доходу з дня подачі позову до суду з 31.05.2021 року. Відповідно до витягу з наказу від 12.11.2021 року № 216-К [PERSON] звільнено з посади фахівця (ділянки) Депо №1 (Київ-Північ) Регіональної термінальної мережі № 1 (Київ Захід) Департаменту термінальної логістики Операційної дирекції ТОВ «Нова пошта». Підстава звільнення - заява [PERSON] . Однак, згідно довідки виданої [PERSON] № 2841 від 16.08.2022 року інспектором з кадрів ТОВ «Нова пошта» Соломянніковою А.О. вбачається що позивач працює за сумісництвом на посаді Фахівця (ділянки) Депо № 1 у м. Київ з окладом згідно штатного розпису з 24.01.2022 року (наказ № 13-К від 20.01.2022 року) по теперішній час. Відповідно до довідки Державного професійно-технічного навчального закладу «Київське вище професійне училище водного транспорту» [PERSON] дійсно працює на посаді майстра виробничого навчання з 01.02.2021 року (Наказ про прийом на роботу від 29.01.2021 року № 12 к) по теперішній час. Відповідач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , як вбачається з паспорту громадянина України, запис № 20000401-04168. Статті 15 ЦК України, 4\~ЦПК України закріплюють право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно статті 84 СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, передбачене ст.84 СК України. Його особливість полягає у строковості дії - до досягнення дитиною трьох років, незалежності надання утримання від доходу дружини. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання, у разі проживання з нею дитини, - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Частиною першою статті 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у зв`язку з заборгованістю по аліментах, банківська карта по виплаті заробітної плати в ТОВ «Нова Пошта» заблокована. Разом з цим, стаття 192\~СК України визначає, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна матеріального стану є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За частиною першою та другою статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення). Відповідно до частини другої статті 78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, зміна матеріального стану позивача, а саме те що у позивача виникла заборгованість по аліментах і в нього заблоковано картку для виплат заробітної плати в ТОВ »Нова Пошта», не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану. Таким чином, приймаючи до уваги, що [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20.09.2021 року, а відтак суд приходить до висновку, що вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed