Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свій позов мотивувала тим, що з 21.09.2003 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2016 шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання дітей з матір`ю. Відповідач участі у вихованні дітей не бере, жодної фінансової допомоги на лікування, оздоровлення, для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей не надає, лише час від часу за власним бажанням надає дітям кишенькові кошти. Усі витрати щодо лікування, навчання, харчування та відпочинку дітей несе позивач. Позивач вказує, що відповідач займається підприємницькою діяльністю та має можливість надавати допомогу своїм дітям. Син [PERSON] хворіє на цукровий діабет, є дитиною з інвалідністю, потребує постійного лікування, своєчасного оздоровлення та належного харчування, крім того навчається на платній основі у Вінницькій ІТ-академії. Дочка [PERSON] захоплюється малюванням та відвідує репетитора з англійської мови. За таких обставин позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2500,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви, а також на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3500,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 26.09.2022 відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх. №60612) згідно якого заперечив щодо стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі. Вказав, що з часу припинення спільного проживання сторін добровільно надавав та продовжує надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 2000,00 грн. Крім того, з 10.02.2017 [PERSON] перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , у якому має сина [PERSON] , [INFO] , який також перебуває на його утриманні. У зв`язку з тим, що дружина відповідача - [PERSON] не працює, оскільки доглядає сина [PERSON] , який часто хворіє, тому сім`я перебуває на його повному утриманні. Окрім того, відповідач надає матеріальну допомогу непрацездатній матері [PERSON] , так як остання має похилий вік та низку вікових хвороб. Відповідач здійснює роздрібну торгівлю на ринку та дійсно зареєстрований як фізична особа-підприємець, дохід якого за 2021 рік склав 128000,00 грн (без відрахувань). Відповідач вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума аліментів у загальному розмірі 6000,00 грн (2500,00 грн + 3500,00 грн) є надмірним фінансовим навантаженням для нього, поставить його у скрутне становище та не відповідатиме принципам пропорційності та співмірності. Тому, з огляду на викладені ним обставини, просив задовольнити частково позов та стягувати з нього аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , по 1425,00 грн на кожного, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення кожною дитино повноліття. 14.10.2022 позивач [PERSON] у свою чергу подала до суду відповідь на відзив (вх. №65638) згідно якої просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказала, що вартість послуг за навчання сина [PERSON] у ТОВ «Вінницька ІТ-академія» складає 33557,16 грн, оплата послуг за навчання у попередньому році здійснювалась по 1693,95 грн щомісячно позивачкою. Зауважила, що син хворіє цукровим діабетом, тому потребує постійного лікування та належного догляду. Донька [PERSON] продовжує навчання у школі та відвідує репетиторів для подальшого вступу в університет. Позивач зауважила, що твердження відповідача щодо перебування на його утриманні матері не підтверджено жодними доказами. Вказала, що не має можливості самостійно утримувати дітей, тому просила заявлені нею вимоги задовольнити у повному обсязі. Суд, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.02.2005 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.03.2009 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області відповідно (а.с. 12, 13). Діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про склад сім`ї вих. №01/22 від 26.07.2022, виданого ОСББ «Краків» (а.с.29). Згідно Консультаційного висновку спеціаліста від 23.06.2022 сину [PERSON] встановлено діагноз Е10.65 - цукровий діабет типу 1 з незадовільним контролем (а.с.14). Відповідач [PERSON] проживає окремо за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ОСББ «А. Іванова-4Б» від 19.09.2020 (а.с. 62). Як слідує із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 10.02.2017 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відповідач [PERSON] 10.02.2017 зареєстрував шлюб із [PERSON] , у якому народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.10.2017 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 60, 61). Згідно податкової декларації платника податків єдиного податку фізичної особи- підприємця дохід [PERSON] за 2021 рік становить 128000,00 грн (а.с. 68-72). Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України лише за заявою стягувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні; Дітям: [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 17 років, а [PERSON] , [INFO] , - 13 років. Суд звертає увагу, що відповідачем додано копії квитанцій про перерахування відповідачем на рахунок позивача коштів на утримання дітей, що свідчить лише про часткове виконання своїх обов`язків по утриманню дітей, а тому суд дійшов висновку про порушення права позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати певну матеріальну допомогу, а діти потребують такої допомоги. Суд бере до уваги, відповідач відомостей про незадовільний стан свого здоров`я чи неможливості надання такої допомоги не надав. Суд враховує наявність у відповідача малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від іншого шлюбу, при цьому критично оцінює доводи відповідача щодо необхідності надання матеріальної допомоги його матері, так як належних доказів про перебування матері на його утриманні суду не надано. Разом з тим, позивач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які б доводили можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається позивач, доводять потреби сина [PERSON] , який хворіє і потребує відповідного лікування, однак жодним чином не обґрунтовують розмір аліментів заявлений до стягнення. З огляду на викладене, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1600,00 грн та на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2200,00 грн, щомісячно. При цьому суд також зазначає, що положеннями ст.182 СК України законодавець закріплює мінімальний гарантований розмір аліментів, який дитина має право отримати у будь-якому випадку незалежно від обставин, які можуть перешкоджати в реалізації такого майнового права (50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач, звертаючись до суду з позовом та ставлячи вимогу про стягнення аліментів в розмірі 2500,00 грн на утримання дочки [PERSON] та 3500,00 грн на утримання сина [PERSON] (більше розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на момент звернення), будь-яких доказів щодо достатності доходу (заробітку) відповідача (платника аліментів) для визначення аліментів в такому розмірі суду не надала, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені сторонами обставини, передбачені ст. 182 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 15 липня 2022 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволено частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Outcome: partial