Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь державного закладу, в якому буде перебувати дитина. В обґрунтування позову наведено наступне. Одинока мати [PERSON] , 1989 року народження, є матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2018 (справа № 214/1473/18) [PERSON] позбавлена батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] . [INFO] [PERSON] у КНП «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» КМР народила дитину (дівчинку) та покинула її у закладі охорони здоров`я, про що було складено відповідний акт. Обов`язок батьків забрати дитину з пологового будинку є необхідною передумовою для здійснення ними всіх інших особистих немайнових прав щодо дитини. Проте у порушення вимог ч. 1 ст. 143 СК України відповідачка по справі, [PERSON] , не забрала дитину з закладу охорони здоров`я. Всупереч ч. 1 ст. 144 СК України [PERSON] не зареєструвала факт народження дитини у зв`язку із чим виконкомом районної у місті ради 06.07.2021 року прийнято рішення № 358 «Про реєстрацію народження покинутої дитини [PERSON] (дівчинка), яка народилась [INFO] на підставі якого факт народження малолітньої дитини зареєстровано та присвоєно прізвище, ім`я, по батькові - [PERSON] . Рішенням виконкому районної у місті ради від 20.08.2021 № 431 малолітній надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. За весь час від народження дитини [PERSON] життям, здоров`ям, розвитком доньки у будь-який спосіб не цікавилась, до служби у справах дітей виконкому районної у місті ради з питання повернення дитини на виховання не зверталася. [PERSON] уникає спілкування та не співпрацює із суб`єктами соціальної роботи, що унеможливлює змінення винної поведінки матері та досудового врегулювання спору. Відповідно до п. 6. ч. З ст.175 ЦПК України, обов`язковий досудовий порядок урегулювання даного спору не передбачений. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, а ч. 1 ст. 164 визначено, що мати/батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено що, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Окрім того, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Порушивши п. 5 Правил реєстрації місця проживання затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, мати протягом трьох місяців з моменту реєстрації факту народження доньки не зареєструвала місце постійного проживання дитини, чим порушила право малолітньої на користування житлом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 та рішенні по справі «Олссон проти Швеції» від 27.02.1992 зазначив, що «...між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи той факт, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків,

Outcome: approved