Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 09.03.2019 було укладено шлюб, який був зареєстрований Вознесенівським районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №49. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини з відповідачем не склалися і наразі подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач самостійно займається вихованням і матеріальним забезпеченням доньки, відповідач, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, не цікавиться життям дитини, участі в її утриманні та матеріальному забезпеченні не бере, хоча має таку можливість, оскільки відповідач працездатний, працює не офіційно, проте має достатній заробіток, інших осіб на утриманні не має, його стан здоров`я дозволяє працювати. З огляду на викладені обставини просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 4 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення судового засідання або про залишення позовної заяви без розгляду до суду не надходило. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 1-4 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. \~ \~ \~ \~Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. (ст. 13 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.03.2019 Вознесенівським районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис № 49, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Вознесенівським районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 22.04.2020 року, актовий запис №358. У позові позивач вказала, що після припинення шлюбних відносин дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач, будучи працездатною особою, та не маючи на утриманні інших осіб, взагалі не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. Вказані обставини відповідач не спростував, відзиву на позов не подав, що свідчить про визнання ним обставин ненадання позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи\~положення\~ч. 1\~ст. 3\~Конвенції\~про\~права\~дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно\~ст. 180\~\~СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів суд виходить із наступного. Згідно із ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач [PERSON] заявила позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошові сумі в розмірі 4 000 грн., у зв`язку із тим, що відповідач має неофіційний дохід, є працездатною особою та на утриманні інших осіб не має. Відповідач [PERSON] вказаний розмір аліментів не оспорював, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у такому розмірі за своїм матеріальним станом суду не надав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі 4\~000,00 грн., щомісячно, починаючи з 30.08.2022 року до повноліття дитини. Згідно із ст.191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду. Позивач, відповідно до п.1 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору. \~ \~ \~ \~Таким чином, відповідно до вимог ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved