Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

представник позивача [PERSON] [PERSON] , звернулася до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2000 гривень, щомісячно на дитину, починаючи з дня подання заяви та до досягнення ним повноліття. Заяву обгрунтовує тим, що з травня 2022 року, позивач з відповідачем припинили спільне проживання, після чого відповідач не надає матеріальну допомогу їхньому сину, тобто самоусунувся від належного виконання батьківського обов`язку. Стверджують, що позивачу самотужки важко утримувати дитину, яка із нею проживає, забезпечуати його всім необхідним для належного розвитку та зростання. Звертають увагу, що відповідач працює на піжприємстві «Клуб рослин» в с.Стрілки «Казкові поля» і у нього є можливість матеріально забезпечувати свою дитину, що є його прямим батьківським обов`язком, оскільки він молодий працездатний чоловік. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки). Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала повністю та просила таку задовольнити з підстав зазначених у ній. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.09.2014 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Бібрської міської ради від 23.09.2022 р., №1355, [PERSON] , 1988 р.н., дійсно проживає без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] і разом із нею за даною адресою проживають: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , 2017 р.н. та дочка [PERSON] , 2021 р.н. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо від позивача і дитини, не надає їм матеріального утримання. Тому, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує обов`язки з утримання дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними, оскільки малолітня дитина проживає разом з позивачем, відповідач не надає їй матеріального утримання, чим ухиляється від виконання обов`язку по утриманню. Враховуючи стан здоров`я дитини, вік та потреби на її утримання, матеріальне становище платника аліментів, стан його здоров`я, відсутність на його утриманні інших утриманців, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved