Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В позовній заяві вона посилалася на те, позивач з відповідачем уклали 20 червня 2014 року шлюб. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх 6 років, після виїзду її чоловіка на тимчасову роботу до Російської Федерації їх стосунки поступово почали погіршуватися. Так, вже 1 рік та 2 місяці як її чоловік не приїзжав до України та такого наміру в подальшому не має, що було з`ясовано в телефонних розмовах. Вирішити питання про розірвання шлюбу у адміністративному порядку відповідач відмовляється, вмотивовуючи це тим, що це більше потрібно для неї. З початку запровадження воєнного стану на території України, відповідач не телефонує та не цікавиться життям дитини, інколи відповідає на дзвінки свого сина. Оскільки відповідач виїхав за кордон, на території України з боку РФ здійснюється воєнна агресія, тому кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Їх спільне подружнє життя не склалося, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, кожен живе своїм окремим життям. Після розлучення змінювати своє прізвище не бажає. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі та заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого 20 червня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 20 червня 2014 року, шлюб зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №322. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. За положеннями\~ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. В даному випадку заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, сторони не мешкають однією сім`єю, на примирення не згодні - зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.\~105,\~110,\~112,\~114,\~115 СК України\~та

Outcome: approved