Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Кадубовецької сільської ради, [PERSON] , Центру надання адміністративних послуг Заставнівської районної державної адміністрації, [PERSON] , треті особи на стороні позивача - Держсільгоспінспекція в Чернівецькій області, сектор регіонального містобудування та архітектури Заставнівської районної державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні відповідача- відділ Держгеокадастру у Заставнівському районі, [PERSON] про визнання незаконною технічної документації із землеустрою, незаконним рішення Кадубовецької сільської ради, недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку), скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, повернення земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади, усунення перешкод в користуванні землями загального користування (вулиця, дорога) шляхом приведення земельної ділянки в попередній стан. В обґрунтування позову посилається на те, що він являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2006. Зазначений житловий будинок збудований на підставі дозволу виконкому Кадубовецької сільської ради від 18.05.1981 та будівельного паспорта. По сусідству забудовані та проживають треті особи: [PERSON] - по [ADDRESS] , [PERSON] -по [ADDRESS] , [PERSON] - по [ADDRESS] , [PERSON] по [ADDRESS] . За адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] . Земельна ділянка, розташована позаду зазначеного будинковолодіння межує з тупиковим проїздом [ADDRESS] , яка розділяє господарства [PERSON] , [PERSON] та інших третіх осіб. Влітку 2015 року [PERSON] самовільно зайняв землі загального користування (дорогу) - [ADDRESS] , чим зменшив ширину дороги біля господарства [PERSON] до 1,51м. На численні звернення до Кадубовецької сільської ради щодо порушень з боку [PERSON] містобудівного та земельного законодавства і прав мешканців [ADDRESS] орган місцевого самоврядування не вирішував спір по суті, а навпаки 27.11.2015 рішенням №2/4-1 другої сесії сьомого скликання затвердив технічну документацію із землеустрою щодо передачі [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . 24.12.2015 на ім`я [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER], згідно якого він став власником земельної ділянки площею 0,25 га. Однак, приватизувавши вказану земельну ділянку та встановивши огорожу із металопрофілю вздовж [ADDRESS] та напроти господарства [PERSON] , було порушено права жителів [ADDRESS] та зокрема позивача на безперешкодне користування землями загального користування - дорогою [ADDRESS]. Посилаючись на численні порушення приписів земельного законодавства та Державних будівельних норм при передачі безоплатно у власність [PERSON] спірної земельну ділянки площею 0.25 позивач просив: скасувати та визнати незаконними технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] за адресою [ADDRESS] та рішення Кадубовецької сільської ради №2 2/4-1 від 27.11.2015, яким її (техдокументацію ) затверджено і передано безоплатно дану земельну ділянку у власність; визнати недійсним та скасувати правопосвідчуючий документ на землю - свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельна ділянка) № [NUMBER] від 24.12.2015 та повернути дану земельну ділянку у власність (комунальну) територіальної громади с. Кадубівці; скасувати кадастровий номер - 7321585200:04:004:0246 присвоєний земельній ділянці по [ADDRESS] та реєстрацію державного кадастрового реєстратора, із внесенням відповідних відомостей відділу Держгеокадастру у Заставнівському районі Чернівецької області в базу даних державного земельного кадастру; скасувати державну реєстрацію право власності нерухомого майна - земельної ділянки кадастровий номер 7321585200:04:004:0246 та внести відповідні відомості Центру надання адміністративних послуг Заставнівської РДА до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. 18.08.2016 позивач [PERSON] подав суду позовну заяву з уточненими позовними вимогами , в якій крім визнання незаконними технічної документації із землеустрою та рішення Кадубовецької сільської ради про її затвердження, скасування свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності на неї та повернення Кадубовецькій сільській раді, просив: зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні землями загального користування (вулиця, дорога) шляхом приведення земельної ділянки площею 0,25га, кадастровий номер 7321585200:04:004:0246 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] у попередній стан, а саме шляхом демонтажу огорожі з металопрофілю вздовж проїжджої частини - дороги [ADDRESS] та приведення дороги у попередній стан. Ухвалою Заставнівського районного суду від 13.02.2017 за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача Центр надання адміністративних послуг Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області належним відповідачем Заставнівською районною державною адміністрацією Чернівецької області. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19.05.2017 за клопотанням представниці позивача по справі призначено судову комплексну земельно-технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою. 22.12.2017 до суду СП "Західно-Український Експертно-Консультативний центр" надійшов висновок судової земельно- технічної експертизи № 803 від 01.11.2017. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 26.12.2017 провадження у справі 716/662/16-ц поновлено та призначено до судового розгляду. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.05.2018 за клопотанням відповідача призначено судову повторну комплексну земельно-технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою, проведення якої доручено Львівському НДІ судових експертиз. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09.07.2018 у задоволенні клопотання судового експерта Львівського НДІ судових експертиз Сенейко І.Б. щодо погодження строку виконання повторної експертизи у строк понад 90 календарних днів з початком фактичного її виконання з вересня 2019 року відмовлено. Проведення зазначеної експертизи, призначеної ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.05.2018 - припинено. Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєвою О.В. від 20.08.2018 поновлено провадження у справі №716/662/16-ц та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 03.09.2018 призначено судову повторну комплексну земельно-технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення Київського НДІ судових експертиз, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 04.04.2019 до суду від Тернопільського відділення Київського НДІ судових експертиз надійшов висновок експерта за №1054/1055/18-22 від 28.03.2019. Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєвою О.В. від 15.04.2019 поновлено провадження у справі №716/662/16-ц та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 05.09.2019 по справі призначено додаткову повторну комплексну земельно-технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою, проведення якої доручено експерту Тернопільського відділення Київського НДІ судових експертиз, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 09.05.2022 до суду від Тернопільського відділення Київського НДІ судових експертиз надійшов висновок експерта за №1269/19-22 від 30.04.2022. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11.07.2022 залучено до участі у даній справі сектор містобудування, архітектури, будівництва та контролю Вікнянської сільської ради ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, як правонаступника третьої особи на стороні позивача - сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Заставнівської РДА Чернівецької області та Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, як правонаступника третьої особи на стороні відповідача - відділу Держгеокадастру у Заставнівському районі Чернівецької області. Ухвалою Заставнівського районного суду від 11.07.2022 відмовлено в задоволенні клопотання позивача [PERSON] про заміну відповідача Заставнівської районної державної адміністрації в порядку правонаступництва на Чернівецьку районну державну адміністрацію. З урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог в заявах представниці позивача від 07.09.2022 та від 08.11.2022 позивач [PERSON] просив: визнати незаконною технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] , складену в 2015 році сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] ; визнати незаконним рішення №2/4-1 2 сесії 7 скликання Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 27.11.2015 року «Про затвердження технічної документації для передачі безоплатно у власність земельної ділянки»; визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельна ділянка), № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , видане 24.12.2015 Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області, скасувавши державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,25га, кадастровий номер 7321585200:04:004:0246 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] , власником якої являється [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] повернути земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер 7321585200:04:004:0246 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] , у комунальну власність територіальної громади с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області; зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні землями загального користування (вулиця, дорога) шляхом приведення землі загального користування (частини кінцевого сегменту) тупикової [ADDRESS] , площею 0,0078 га ( розмірами 6,13 м від точки 5 до точки 4 та 12,76 м від точки 4 до точки 3 згідно Плану формування земельної ділянки за висновком експерта № 1054/1055/18-22 від 28.03.2019) у попередній стан, а саме шляхом демонтажу огорожі з металопрофілю та бетонної основи навпроти господарства [PERSON] та шляхом демонтажу огорожі з металопрофілю та бетонної основи довжиною 94,57 м ( від точки 5 до точки 6 згідно Плану формування земельної ділянки за висновком експерта №1054/1055/18-22 від 28.03.2019) вздовж проїжджої частини - дороги [ADDRESS] . Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25.11.2022 виключено Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області з числа третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25.11.2022 провадження у справі в частині позовної вимоги, заявленої до Заставнівської районної адміністрації Чернівецької області про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS] , власником якої являється [PERSON] - закрито у зв`язку з відмовою позивача від зазначеної частини позовних вимог. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02.12.2022 провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання незаконною технічної документації із землеустрою закрито у зв`язку з тим, що зазначена вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що на час будівництва його будинку в 1981 році згідно будівельного паспорту [ADDRESS] передбачала ширину 10 м та проходила до [ADDRESS]. У 1986 році було змінено генеральний план с.Кадубівці, відповідно до якого вулиця стала тупиковою, але іі ширина не була змінена. У 2015 році [PERSON] напроти його господарства забив кілки, натягнув сітку, чим зменшив ширину дороги до 1,5 м. В подальшому встановлена відповідачем металева огорожа вздовж [ADDRESS] та напроти його господарства не дає йому можливості користуватися проїзною частиною вулиці, яка є єдиним під`їздом, проїхати легковим чи вантажним транспортом до свого будинку, викликати швидку допомогу чи пожежну машину. Представниці позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Інженер - землевпорядник [PERSON] позовні вимоги не визнав пояснив суду, що на замовлення [PERSON] виготовляв у 2015 році технічну документацію на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель та споруд за адресою [ADDRESS] . Заміри земельної ділянки робилися по існуючих межах на підставі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та погосподарської книги. Представники Кадубовецької сільської ради визнали позов в частині заявленої до них позовної вимоги. Землевпорядкник [PERSON] пояснив, що в користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка під будинком площею 0,20 га, отже при переході права власності на цю земельну ділянку її площа мала визначатися в розмірі 0,20 га Також представник сільської ради визнав, що спірна земельна ділянка частково сформована за рахунок землі загального користування ( [ADDRESS] ) та колишнього колгоспного саду, який належав до земель запасу сільської ради та мав інше цільове призначення Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив що приватизував земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку, який він успадкував після смерті свого батька [PERSON] . Технічну документацію виготовляв інженер-землевпорядник [PERSON] відповідно до розміру земельної ділянки, яка перебувала у його користуванні. Він огородив свою земельну ділянку, а коли виник земельний спір, то розширив дорогу до 7,5 м. Оскільки у сільської ради не було до нього претензій, після розширення дороги відповідним рішенням сільської ради було затверджено технічну документацію та в подальшому він отримав Свідоцтво про власності на землю. Представник сектору регіонального містобудування та архітектури Заставнівської районної державної адміністрації, в подальшому сектору містобудування, архітектури, будівництва та контролю Вікнянської сільської ради ОТГ Чернівецького району Чернівецької області позовні вимоги підтримав. пояснив, що на даний час яка має бути ширина дороги встановити не можливо. Проте, під час вирішення земельного спору між жителями с. Кадубівці та [PERSON] влітку 2015 року він перебував в складі земельної комісії, яка встановила ширину дороги [ADDRESS] метрів, встановивши відповідні межові знаки. Інші треті особи на стороні позивача в судовому засіданні позов підтримали просили його задовольнити. Треті особи на стороні відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не підтримали. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2006 (т.1 а.с.24). Зазначений житловий будинок збудований на підставі дозволу виконкому Кадубовецької сільської ради від 18.05.1981 та будівельного паспорта (т.1, а.с.25). Згідно свідоцтва про право власності від 26.01.2016 позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1389 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7321585200:04:004:0239, цільове призначення якої визначено для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (т.1, а.с.28). Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства [PERSON] в [ADDRESS] затверджено рішенням №2/4-3 2 сесії 7 скликання Кадубовецької сільської ради від 27.11.2015 (т.1, а.с.27). Треті особи на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками сусідніх садиб та присадибних ділянок по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] - відповідно (т.1, а.с.26). На час звернення до суду з даним позовом та розгляду даної справи [ADDRESS] с. Кадубівці являється тупиковою. Будинковолодіння позивача [PERSON] знаходиться в кінці тупикової [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] являється власником житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.2013 (т.1, а.с.36). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) № [NUMBER] від 24.12.2015 [PERSON] являється власником земельної ділянки кадастровий номер 7321585200:04:004:0246 площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] , що вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1 а.с.31). Зазначена земельна ділянка позаду будинку [PERSON] межує з тупиковою [ADDRESS] , яка розділяє господарства [PERSON] , а також [PERSON] та третіх осіб, що розташовані з протилежної сторони вулиці від будинковолодіння [PERSON] (т.1, а.с.59). В липні 2015 року між власниками житлових будинків [ADDRESS] та [PERSON] ( власником будинку [ADDRESS] ) виник земельний спір з приводу зайняття останнім частини дороги загального користування ( [ADDRESS] ), що став предметом розгляду відповідної комісії Заставнівської РДА. За змістом листа голови Заставнівської РДА Кітаря Ю.В. від 11.08.2015 внаслідок перевірки даних по будівельних паспортах жителів [ADDRESS] , комісія прийшла до висновку, що згідно таблиці 7.3 ДБН 360-92** ширина смуги дорожнього полотна селищної дороги складає 3,5 м, при кількості 2-х смуг з водовідведенням загальна ширина дороги становить 8 м. Землевпоряднику Кадубовецької сільської ради [PERSON] вказано встановити межові знаки дороги шириною 8 м з погодженням землекористувачів (т.1, а.с.62). Із дослідженого в судовому засіданні Акта встановлення меж дороги загального користування вбачається, що 13.08.2015 року відповідна комісія в присутності забудовників провела встановлення меж дороги загального користування по [ADDRESS] у відповідності до Державних будівельних норм №360-92** (ширина дороги складає 8 м) ( т.1, ас.63). Після встановлення зазначених меж дороги по [ADDRESS] , [PERSON] в порушення межових знаків огородив частину дороги сіткою, зменшивши її ширину. Зазначене стало підставою чергового звернення жителів [ADDRESS] до Кадубовецької сільської ради, як користувачів зазначеної дороги з приводу земельного спору у зв`язку із самовільним зайняттям [PERSON] частини дороги. 11.11.2015 року земельною комісією Кадубовецької сільської ради в присутності землекористувачів складено акт обстеження дороги між [PERSON] та жителями [ADDRESS] . В ході обстеження обмірів дороги по факту самовільного зайняття дороги [PERSON] складено відповідну схему ( т.1 а.с.64). Судом встановлено, що не зважаючи на існування невирішеного земельного спору позивач [PERSON] звернувся до інженера-землевпорядника [PERSON] для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі в [ADDRESS] . Під час виготовлення даної технічної документації 11.11.2015 року (в той же день складання земельною комісією сільської ради акту обстеження дороги та схеми самовільного зайняття дороги) виконавцем робіт [PERSON] та [PERSON] , головою сільської ради [PERSON] у присутності власників суміжних земельних ділянок складено акт приймання - передачі межових знаків на зберігання, який підписаний відповідними особами (т.1 а.с.55). Із змісту даного акту встановлено, що претензій у голови сільської ради [PERSON] та власників суміжних земельних ділянок не має. В подальшому 16.11.2015 висновком земельної комісії Кадубовецької сільської ради №154-А встановлено, що відповідно до складеного Акту ширина дороги біля [PERSON] становить 7,5 м і звужується до кінця вулиці біля [PERSON] до 3,8 м. При цьому комісія рекомендувала [PERSON] вирівняти ширину дороги до 7,5 м. вздовж до кінця вулиці біля [PERSON] , а також встановити межові знаки. Встановлено, що у зв`язку із чиненням перешкод [PERSON] шляхом перекриття металевою сіткою єдиного під`їзду до господарств по [ADDRESS] , власники цих будинків 16.11.2015 року звернулися до державної інспекції сільського господарства Чернівецької області з метою перевірки факту самовільного зайняття останнім земельної ділянки загального користування - [ADDRESS] . Державним інспектором сільського господарства Чернівецької області Байзетіновим О.В. винесено постанову №28 від 27.11.2015 про накладення адміністративного стягнення, якою визнано гр. [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень. Зазначені обставини встановлені постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08.07.2016 в справі №716/1452/15-а, яка залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016, за адміністративним позовом [PERSON] до державного інспектора сільського господарства Чернівецької області Байзетінова О.В. про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №28 від 27.11.2015 (т.2, а.с.19-24). Також вищенаведені обставини підтвердженні показаннями [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допитаних в судовому засіданні як свідків. Представник третьої особи на стороні позивача [PERSON] , допитаний в судовому засіданні як свідок показав суду, що 13.08.2015 року він в складі комісії, створеної Заставнівською РДА, в порядку розгляду звернення громадян с. Кадубівці приймав участь в установлені меж дороги загального користування - тупикової [ADDRESS] . З метою дотримання чинних державних будівельних норм, ним були надані рекомендації комісії для врегулювання спірних питань. Оскільки земельна ділянка [PERSON] на той час не була приватизована, раніше встановлені межові знаки дороги не збереглися, то комісія вирішила встановити межі дороги так, щоб її ширина вирівнялася до 8 м (7 м - для двох смуг дороги по 3,5 м та 1 м - на водовідведення). Враховуючи, що земельна ділянка зі сторони господарства [PERSON] не була огороджена металевою сіткою, то на спірній земельній ділянці встановили два межових знаки, про що склали відповідний акт встановлення меж дороги загального користування від 13.08.2015 року. Проте, [PERSON] приватизував земельну ділянку, яка межує з [ADDRESS] з порушенням межових знаків. В подальшому [PERSON] по межі своєї ділянки встановив огорожу, чим зменшив ширину дороги. Як вбачається із досліджених в судовому засіданні матеріалів даної справи 19.11.2015 інженером-землевпорядником [PERSON] виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В цей же день 19.11.2015 земельна ділянка зареєстрована в ДЗК із присвоєнням кадастрового номеру 7321585200:04:004:0246 ( т.1, а.с.51-60). 27.11.2015 рішенням Кадубовецької сільської ради №2/4-1 2 сесії 7 скликання «Про затвердження технічної документації для передачі безоплатно у власність земельної ділянки сесія сільської ради вирішила затвердити технічну документацію та передати безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (т.1, а.с.30). 24.12.2015 на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на зазначене нерухоме майно № [NUMBER] (т.1 а.с.31). Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд виходить із наступних мотивів та норм права. Статтею 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. За приписами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду… в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так із досліджених в судовому засіданні письмових доказів у вищезазначеній адміністративній справі №716/1452/15-а встановлено, що «рішенням Кадубовецької сільської ради народних депутатів від 17.04.1991 року (згідно виписки із протоколу рішення сесії) [PERSON] (батька позивача) наділено присадибною земельною ділянкою розміром 0,05 га. Рішенням одинадцятої сесії Кадубовецької сільської ради народних депутатів від 10.06.1992 року [PERSON] наділений земельною ділянкою (цільове призначення якої не визначено) в розмірі 0,19 га (а.с.11). Приписами статті 67 ЗК України від 18 грудня 1990 року №561-XII було встановлено, що громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га. Відповідно ст.6 ЗК України №561-XII передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безоплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу Згідно рішення виконкому Кадубовецької сільської ради народних депутатів №515 від 23.06.1995 року [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки для особистого підсобного господарства в розмірі 0,20 га та 0,33 га (т.1 а.с.12,116). Зазначену обставину підтвердив свідок [PERSON] , який показав суду, що з 1992 по 1995 роки він працював землевпорядником Кадубовецької сільської ради. В той час в порядку приватизації жителям села із земель запасу Кадубовецької сільської ради надавалися у приватну власність землі під городи. Оскільки він безпосередньо займався цими питаннями, то пам`ятає, що [PERSON] у 1995 році отримав у приватну власність дві земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, з яких 0,20 га - біля будинку, а 0,33 га - в полі. З огляду діючого на той час земельного законодавства, відповідно до ст. 48 ЗК України громадянам - для ведення особистого підсобного господарства надавалися землі сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту, а у відповідності до ст.67 ЗК України для присадибних земельних ділянок надавалися землі з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва. Таким чином, суд вважає, що батькові позивача [PERSON] 23.06.1995 року рішенням виконавчого комітету Кадубовецької сілької ради було передано безоплатно у власність дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення. При цьому, виготовлене з допомогою комп`ютерної техніки та підписане сільським головою [PERSON] рішення виконкому Кадубовецької сільської ради Заставнівського району №515 від 23.06.1995 року, з якого вбачається що сільська рада вирішила передати безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, будівель та споруд площею - 0,20 га по [ADDRESS] , а для ведення особистого селянського господарства площею - 0,33 га, суд не приймає до уваги, оскільки в рішенні, яке приймалося виконкомом сільської ради 23.06.1995 року №515 чітко визначено цільове призначення земельних ділянок, які передавалися [PERSON] у приватну власність - для особистого підсобного господарства, а поняття особистого селянського господарства на той час в земельному законодавстві не існувало. Крім цього в даному рішенні не зазначено місцезнаходження вказаних земельних ділянок. Зазначене спростовує доводи позивача [PERSON] про те, що рішенням виконкому Кадубовецької сільської ради Заставнівського району №515 від 23.06.1995 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, будівель та споруд (присадибну ділянку) орієнтовною площею 0,20 га по [ADDRESS] . Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.2013 року позивач [PERSON] набув право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, розташованими в [ADDRESS] , що належав спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності. Згідно п.2,3 ст.1225 ЦК України (чинного на час відкриття спадщини) до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом. Як вбачається із схематичного плану присадибної ділянки з інвентарної справи на будинковолодіння [ADDRESS] , яке успадкував позивач, до площі зазначеної земельної ділянки входить площа під житловими та нежитловими будівлями, проте до складу даної земельної ділянки не входить земля під двором, садом, городом. Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що земельна ділянка, розташована позаду будинковолодіння [ADDRESS] не належить до земельної ділянки, успадкованої позивачем [PERSON] в порядку ст.1225 ЦК України. Також не знайшов в судовому засіданні факт існування рішення Кадубовецької сільської ради про передачу у приватну власність батькові позивача зазначеної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, що могло би бути підставою для видачі позивачу, як спадкоємцю, державного акту на право власності на дану земельну ділянку у відповідності до абз. 2 п.1 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ» ( т.2, а.с.129-130). Згідно ст.120 ЗК України (чинного на час прийняття оспорюваного рішення Кадубовецької сільської ради №2/4-1 від 27.11.2015 ) якщо жилий будинок, будівля, або споруда, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього користувача. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянам визначений приписами ст.118 ЗК України, згідно ч.ч. 6 -9 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: зокрема у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Згідно ч.5 ст.791 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. За приписами ч.ч.6,7 ст.791 ЗК формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Відповідно до ч.8 ст.791 ЗК України разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Приписами ст. 186 ЗК України врегульовано порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, яка на час виникнення спірних правовідносин, а саме з 27.06.2015 діяла в редакції Закону № 497-VIII від 02.06.2015. Згідно ч.6 ст.186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Згідно ч.14 ст.186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується: Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності. Статтею 25 ЗУ «Про землеустрій» встановлено, що документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Документація із землеустрою предбачає, зокрема такі види: ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Статтею 50 ЗУ «Про землеустрій» (із змінами, внесеними згідно із Законом №497-VIII (497-19 ) від 02.06.2015) передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Відповідно до ст.55 ЗУ «Про землеустрій» (із змінами, внесеними згідно із Законом №497-VIII (497-19 ) від 02.06.2015) встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ч.8 ст. 55 ЗУ «Про землеустрій», у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України ( 2768-14 ) (у випадках, передбачених законом). Згідно ч. 9 ст.55 ЗУ «Про землеустрій», якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. Оригінал технічної документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для обслуговування та житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS] , що розроблений ФОП - [PERSON] був об`єктом судових експертиз №803 від 01.11.2017 та №1054/1055/18-22 від 28.03.2019 за відповідними ухвалами Заставнівського районного суду Чернівецької області. При співставленні наявних документів у наданій на дослідження технічній документації експертами встановлено: В технічному завданні (а.с.4) зазначена площа для якої буде виготовлятися технічна документація - 0,2500 га, а в по господарській книзі, як зазначено в довідці Кадубовецької сільської ради №2265 від 14.08.2015 за громадянином [PERSON] в особистому користуванні знаходиться земельна ділянка площею 0,20 га для обслуговування житлового будинку. Рішень Кадубовецької сільської ради щодо дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га ні серед матеріалів технічної документації, ні серед матеріалів цивільної справи - не представлено. При цьому експертом наголошено, що до оформлення речового права на вказану земельну ділянку, вона перебувала у користуванні [PERSON] , а розпорядником була Кадубовецька сільська рада. Отже, виходячи із представлених матеріалів у технічній документації мало місце бути саме рішення Кадубовецької сільської ради про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, оскільки згода органу місцевого самоврядування як розпорядника земель необхідна в тому випадку, коли виконуються роботи по відновленню меж земельної ділянки при наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку. Відомості із витягу погосподарської книги у частині обліку землі, що за цільовим призначенням відноситься до землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, суперечать зазначеній площі земельної ділянки, на яку розроблено технічну документацію і навпаки. Тобто підстави розроблення технічної документації на земельну ділянку площею 0,25 га - відсутні. Досліджувана технічна документація затверджена Кадубовецькою сільською радою рішенням №2/4-1 від 27.11.2015, в результаті чого вирішено безоплатно передати у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку загальною площею 0,25 га, однак рішень, стосовно даної площі земельної ділянки не видавалося. Також встановивши інші порушення, крім вищезазначених, викладених в дослідницьких частинах експертних висновків №803 від 01.11.201 та №1054/1055/18-22 від 28.03.2019 експерти прийшли до переконання, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою за змістом, складом та правилами оформлення ( т.2, а.с.107- 120, т.3, а.с.138-155). Крім цього, за результатами проведення повторної судової комплексної земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою №1054/1055/18-22 від 28.03.2019, даючи відповідь на четверте питання, експертом зроблено висновок, що земельна ділянка за кадастровим номером 7321585200:04:004:0246 частково сформована за рахунок земель загального користування (кінцевого сегменту [ADDRESS] , згідно Генерального плану с. Кадубівці 1986 року ), а саме 0,0078 га , що суперечить вимогам ч.4 ст.84 ЗК України та частина земельної ділянки площею 0,1281 га ( 0, 1359 га - 0.0078 га), сформована за рахунок земельної ділянки колишнього колгоспного саду (тобто земель сільськогосподарського призначення, яка належала до земель запасу Кадубовецької сільської ради) ( т.3, а.с.150-152). Обґрунтування зазначеного висновку викладено в дослідницькій частині, виходячи із ситуаційного плану, складеного за результатами натурного обстеження тупикової [ADDRESS], наявності огороджувальних споруд, висновку комісії щодо складеного акту обстеження дороги між [PERSON] та жителями [ADDRESS] , викопіювання із проекту впорядкування земель с. Кадубівці на територію зазначених вулиць, викопіювання із Генерального плану с. Кадубівці 1986 року, експлікації земельних угідь земельної ділянки за кадастровим номером 7321585200:04:004:0246 загальною площею 0,25 га, згідно якої до складу угідь земельної ділянки входять: малоповерхова забудова - 0,1141 га та рілля -0,1359 га. Також, враховуючі вищенаведені обставини, експертом з посиланням на приписи ч.ч.1,5 ст.791 ЗК України та ч.1 ст.50 ЗУ «Про землеустрій» (чинних на дату виникнення спірних правовідносин) наголошено, що в даному випадку при формуванні земельної ділянки, як суб`єкта права власності [PERSON] слід було виготовляти документацію із землеустрою у вигляді проекту відведення земельної ділянки. Висновок експерта по другому питанню за результатами проведення додаткової комплексної експертизи №1269/19-22 від 30.04.2022 суд відхиляє у відповідності до ст.110 ЦПК України, оскільки дослідивши додаткові матеріали останній зазначив, що спірна земельна ділянка [PERSON] ймовірно частково сформована за рахунок земель загального користування (кінцевого сегменту [ADDRESS] ) та ймовірно сформована за рахунок земельної ділянки колишнього колгоспного саду. Зазначений висновок суперечить своїй дослідницькій частині та дослідницькій частині висновку повторної комплексної експертизи №1054/1055/18-22 від 28.03.2019, в якій з достовірністю встановлено даний факт. При цьому експертом не викладено причин зміни попереднього висновку та не обґрунтовано з яких мотивів він дійшов до таких суперечностей. З огляду вищенаведеного вбачається, що при передачі земельної ділянки комунальної власності у власність [PERSON] землевпорядна документація (технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] за адресою [ADDRESS] ) була розроблена з порушенням приписів цивільного (земельного) законодавства. Отже у Кадубовецької сільської ради були відсутні законні підстави для затвердження технічної документації для передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,25 га [PERSON] в розмірі більшому, ніж перебував у користуванні відповідача, необхідному для будівництва і обслуговування належного йому житлового будинку та господарських споруд, а також частково із земель сільськогосподарського призначення (колишнього колгоспного саду) та земель загального користування ( [ADDRESS] ). Звертаючись до суду з даним позовом позивач [PERSON] посилався на ту обставину, що незаконно приватизувавши земельну ділянку площею 0,25 га [PERSON] було порушено його право на безперешкодне користування землею загального користування - дорогою [ADDRESS] . Вирішуючи даний спір суд враховує, що заявлені [PERSON] позовні вимоги стосуються усунення порушень його права на землю, а саме перешкод у користуванні житловою вулицею (дорогою загального призначення). Позов заявлено з тих підстав, що збудувавши на дорозі загального користування металеві огорожі незаконно приватизованої земельної ділянки, відповідачем звужена проїзна частина вулиці, що перешкоджає йому реалізувати в повній мірі свої права під час проїзду до свого господарства. [ADDRESS], що в с.Кадубівці Заставнівського району є вулицею у житловій забудові (житлова вулиця). Згідно п.4.4.1 ДБНв.2.3-5:2018 класифікацію (категорію) вулиць і доріг населених пунктів за функціональним призначенням слід приймати відповідно до ДБН 360-92. Згідно п.7.36 ДБН 360-92, класифікацію і параметри вулиць і доріг сільських населених місць треба приймати за таблицею 7.3 ДБН 360-92. Вказано що житлова вулиця повинна мати ширину смуги руху 3,0 м, кількість смуг руху - 2 та найменшу ширину тротуару - 1м. Отже відповідно до цих норм ширина житлової вулиці у сільських поселеннях повинна становити не менше 8 метрів. Згідно акту встановлення меж дороги загального користування від 13.08.2015 (т.1, а.с.63) по [ADDRESS] встановлювалася дорога шириною 8 м. Висновком комісії згідно акту обстеження дороги між [PERSON] та жителями [ADDRESS] від 16.11.2015 №154А [PERSON] рекомендовано вирівняти ширину дороги до 7,5 м. вздовж до кінця вулиці біля [PERSON] , а також встановити межові знаки. За результатами проведення топо-геодезичних робіт під час проведення призначеної судом експертизи, експертом складено ситуаційний план, на якому відображений фактичний стан [ADDRESS] із нанесенням фактичних прилеглих до вулиці меж земельних ділянок та меж земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] . В результаті обробки одержаних відомостей встановлено: Відстань від краю земельної ділянки [PERSON] (т.Б) до кінцевого сегменту тупикової [ADDRESS] становить 125,81 м; Ширина [ADDRESS] в частині домоволодіння [PERSON] фактично становить 8,6 м. В частині межування земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] ширина [ADDRESS] фактично становить 7,5 м. Далі на відстані 94,57 м від спільної поворотної точки земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] вниз по [ADDRESS] , ширина між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] становить 7,65 м; В точках 1-2 на відстані 13,05 м між огорожею з метало профілю [PERSON] та господарською спорудою [PERSON] становить 1,51м-1,52 м, а враховуючи бетонну основу огорожі [PERSON] , ця відстань становить 1м. Отже на підставі проведеного дослідження ситуаційного плану з врахуванням висновку земельної комісії від 16.11.2015 №154А, яким [PERSON] було рекомендовано вирівняти ширину дороги до 7,5 м вздовж до кінця вулиці біля [PERSON] , а також встановити межові знаки, експерт з достовірністю встановив, що даної рекомендації [PERSON] - не виконано. Зазначене викладено в дослідницьких частинах висновків експерта №1054/1055/18-22 від 28.03.2019 (т.3, а.с.148-150) та №1269/19-22 від 30.04.2022 (т.4, а.с. 114-116). За таких обставин, даючи відповідь по третьому питанню експертизи №1054/1055/18-22 від 28.03.2019 експерт прийшов до висновку, що параметри, конфігурація та ширина в кінцевому сегменті тупикової [ADDRESS] в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області не відповідає Генеральному плану с. Кадубівці 1986 та нормам ДБН. Крім цього згідно висновку додаткової експертизи від 30.04.2022 №1269/19-22 ( по першому питанню) з викопіювання із Генерального плану забудови с. Кадубівці 1986 року вбачається, що теперішня [ADDRESS] є тупиковою та кінцевому сегменті (в частині межування із присадибною ділянкою [PERSON] ) зберігає сталу ширину. Стверджувати, що ширина дороги указана як 6 метрів, виходячи із суто графічного визначення за допомогою масштабної лінійки є недоцільним, оскільки на результат впливають похибки за точність нанесення ліній та масштабне спотворення копії відносно оригіналу. Інформація щодо ширини дорожньо-вуличної мережі відображається на поперечних профілях вулиць та доріг. Згідно проектів забудови земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] від 19.06.1981 ( т.1, а.с.25, 26), виданих на підставі рішень виконкому Кадубовецької сільської ради №5/16 від 18.05.1981 на поперечних профілях вуличної мережі (розгортці дороги вулиці) вказано, що ширина примикаючої [ADDRESS]) до земельних ділянок передбачалася 10 м ( 5 м - проїжджа частина, тротуари по обидва боки по 1, 5 м, водовідведення по обидва боки по 1м). При цьому експерт наголошує, що фактично Генеральний план забудови с. Кадубівці повинен був враховувати проекти забудов земельних ділянок, як схеми планування окремих територій, які були складені ще до діючого Генерального плану 1986, хоча згідно пояснювальної записки до Генерального плану ширина тупикової вулиці повинна бути не менше 7,5 м. За змістом статті 39 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм. Відповідно до частини третьої статті 78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. В силу пункту б) статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальна громада - це жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр. Згідно зі статтею 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. За змістом частини 1 статті 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно з пунктами а-г статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) (стаття 83 ЗК України). Згідно з частиною першою статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до частин 1 та 2 статті 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Порядок та норми безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовані положеннями ст.ст. 118 та 125 Земельного кодексу України, а порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування - ст. 123 Земельного кодексу України. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Згідно з частиною другою, третьою статті 158 ЗК України виключно судом вирішується земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів. Згідно з частиною першою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно до положень статті 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Отже, в аспекті захисту прав члена територіальної громади предмет негаторного позову становить вимога володіючого комунальним майном члена територіальної громади до інших осіб про усунення порушень його права, що перешкоджають йому належним чином користуватися цим майном. При цьому для задоволення вимог члена територіальної громади достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.11.2021 у справі №350/1969/14 провадження №61-333св21. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що у позивача [PERSON] в силу статті 41 Конституції України виникло право, як члена територіальної громади, на користування для задоволення своїх потреб об`єктом комунальної власності - житловою вулицею, частина якої всупереч до положень земельного законодавства передана у власність відповідачу [PERSON] . Отже, ефективним способом захисту права позивача є усунення перешкод у користуванні житловою вулицею шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. Враховуючи, що вулиця має двосторонню забудову, тому спір стосується прав та обов`язків не лише позивача та відповідача, але і власників інших домоволодінь, які не є учасниками цього спору. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування їхніх посадових і службових осіб ( ч.2 ст.16 ЦК України). З метою захисту права позивача на користування земельною ділянкою слід визнати незаконним рішення №2/4-1 другої сесії сьомого скликання Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 27.11.2015 «Про затвердження технічної документації для передачі безоплатно у власність земельної ділянки» [PERSON] . Приписами ч.1 ст.21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. У зв`язку з тим, що рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого [PERSON] набуто право власності на земельну ділянку є незаконним, то відповідно незаконним є видане на його підставі Свідоцтво про вправо власності на нерухоме майно (земельну ділянку) [NUMBER] від 24.12.2015, яке також підлягає скасуванню, а земельна ділянка підлягає поверненню в комунальну власність територіальної громади. Оскільки огорожа з металопрофілю та бетонна основа незаконно приватизованої земельної ділянки [PERSON] розміщена на житловій вулиці, яка не може бути передана у приватну власність, що призвело до її звуження та невідповідності вимогам ДБН і містобудівної документації, тому відповідача [PERSON] слід зобов`язати звільнити цю частину вулиці, демонтувавши їх. Заволодіння громадянами та юридичними особами землями комунальної власності, які не підлягають приватизації (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Та обставина, що [ADDRESS] відноситься до категорій вулиць та доріг - житлова вулиця (вулиця в житловій забудові) сільського населеного пункту, вказує на неможливість виникнення приватного власника на неї. Отже, зайняття земельної ділянки - вулиці у населеному пункті з порушенням ЗК України слід розглядати, як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності відповідної територіальної громади. У такому разі заявлені позовні вимоги слід розглядати як позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки комунальної власності. Зазначене спростовує доводи представників відповідача про сплив позовної давності при зверненні до суду з даним цивільним позовом. Таким чином, з огляду вищенаведеного, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень цивільного та земельного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача слід стягнути з відповідачів судові витрати ( відповідно до задоволених судом вимог) доведені належними доказами, які складаються із судового збору, що сплатив позивач у сумі 2203 грн, витрат, пов`язаних із призначенням судових експертиз 10682 грн, витрат на професійну правничу допомогу 8000 грн, а саме: з Кадубовецької сільської ради: 551,2 грн - судового збору, 2670,5 грн - витрат на проведення судових експертиз, 2000 грн - витрат на правничу допомогу, що в загальному становить - 5221,7 грн. з [PERSON] 1651,8 грн - судового збору, 8011,5 грн - витрат на проведення судових експертиз, 6000 грн - витрат на правничу допомогу, що в загальному становить 15663,3 грн. На підставі ст.ст. 6, 12,39,48, 67, 79-1,78, 80, 81, 83,96, 103, 116, 118, 120, 152, 158, 186 Земельного Кодексу України, ст.ст. 25, 50, 55 Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 1, 60 ч.5 Закону України «Про місцеве самоврядування», ч.1 ст. 16, ч.1 ст. 21, ст.ст. 327, 391 ЦК України,

Outcome: approved