Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Позивач 29.08.2022 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вони з відповідачем 10.09.2014 року зареєстрували шлюб від якого спільних дітей не мають, але сімейне життя сторін не склалось через різні погляди на нього, а також відсутність взаємоповаги у зв`язку з чим виникали постійні сварки. Відновлювати їх наміру не мають, спільне господарство не ведеться з травня 2022 року. З огляду на вказане позивач просить суд розірвати шлюб між ними. 05.09.2022 ухвалою судді прийнято вказану справу до свого провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, але на адресу суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність. При цьому вказала, що свої вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та більше не надавати ніякого строку на примирення. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, тому як вважає що в них з позивачем у шлюбних стосунках все добре. Відповідач відзиву на позовну заяву позивача до суду не подавав. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Сторони 10.09.2014 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1441, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на нього, відсутність взаємопорозуміння та поваги один до одного, шлюбні стосунки вони з травня 2022 року не підтримують, відновлювати їх позивач наміру і бажання не має. Спільне господарство не ведуть. Згідно зі статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Положеннями ст.110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. Враховуючи те, що позивачем [PERSON] не було заявлено позовних вимог щодо стягнення з відповідача понесених ним судових витрат у справі та не подано суду будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу, питання щодо розподілу судових витрат у справі не було предметом судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved