Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

09 листопада 2022 року рішенням суду у справі №758/8384/22 задоволено частково позов [PERSON] до ДОП Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві Гродецького О.С., Головного управління національної поліції у місті Києві про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі та стягнення моральної шкоди. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 011117 від 02.07.2022 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Закрито справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Відмовлено у позовній вимозі про стягнення моральної шкоди. Стягнуто з Головного управління національної поліції у місті Києві на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигувань суб`єкта владних повноважень судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1736 (одна тисяча сімсот тридцять шість) гривень 30 копійок. На адресу суду від представника позивач надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 16000,00 грн. Представником Головного управління Національної поліції у місті Києві разом з відзивом подано суду клопотання проти задоволення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні таких витрат у зв`язку із наступним. Зазначає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача Жогіною О.О. жодним чином не конкретизований розмір таких витрат на правову допомогу. Зазначає, що правова допомога, яка підлягає відшкодування повинна бути якісною та доцільною. Зокрема, щодо клопотання про витребування оригіналу письмового доказу та інших документів по справі від 20.09.2022 таке не відповідає вимогам частини 2 статті 80 КАС України. Вважає, що витрати є завищеними, а також відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У судове засідання учасники справи не викликались у зв`язку з відсутністю необхідності. Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та поданої представником позивача заяви з додатками, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої та третьої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до частин четвертої-п`ятої вищезазначеної статті для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною другою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Згідно з положеннями статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною третьою статті 134 КАС України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України). Аналіз вимог статті 134 КАС України дає підстави для висновку, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частинами 5, 6 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вбачається, що для того, щоб встановити, чи скористалась особа своїм правом на професійну правничу допомогу, наявність у неї у зв`язку з цим судових витрат та їх розмір, сторона має надати відповідні докази в установленому законом порядку. У даній справі такі докази подані разом з заявою про ухвалення додаткового рішення. Суд звертає увагу на те, що в прохальній частині позову зазначалась вимога про стягнення з Головного управління Національної поліції у місті Києві витрат на правову допомогу. Орієнтовний розрахунок витрат позивача на професійну правничу допомогу у позовній заяві зазначений - 8000,00 грн. Як зазначено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.07.2022 у справі № 580/1902/21 (провадження № К/990/2388/22, № К/9901/43799/21, № К/9901/44416/21, № К/990/1865/22), ураховуючи заявлення представником позивача у позовній заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тобто така заява подана до судових дебатів у справі, та дотримання п`ятиденного строку надання доказів на підтвердження таких витрат, є необґрунтованими доводи про порушення строку на подання доказів, установленого ч. 3 ст. 143 КАС України На підтвердження наданої у справі правової допомоги представником позивача, зокрема, надано: копію договору про надання правової допомоги від 15.09.2022 № 15/09/22, укладений між позивачем та адвокатом Жогіною О.О. з додатком №1 до цього договору від 15.09.2022; копії платіжних доручень від 16.09.2022 та від 03.11.2022 на суму по 8000,00 грн та банківські виписки з карткового рахунку представника позивача. Як вказано у постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі №607/4341/20 (провадження № 61-18451св20) обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). Разом з тим, суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Суд враховує, що однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення (пункт 10 частини 2 статті 2 зазначеного Кодексу ). У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо судових витрат, викладеною, зокрема, в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia, заява № 58442/00), за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Такі ж критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Отже, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної конкретної справи, суд враховує наступне. Згідно наданих документів вбачається, що розмір гонорару за надану правову допомогу становить 8000,00 грн; за участь у судовому засіданні - у вигляді фіксованої суми в гривні, яка становить в еквіваленті 100 доларів США по курсу НБУ станом на день призначеного судового засідання, в якому адвокат приймав участь; за підготовку інших процесуальних документів (заяв по суті або з процесуальних питань) - гонорар у розмірі 40% від мінімальної заробітної плати за кожну годину витраченого адвокатом робочого часу. Разом з тим, детального розрахунку щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості за підготування процесуальних документів, розрахунку вартості за прийняття участі у судових засіданнях з урахуванням суми в гривні, розрахунку кількості витрачених адвокатом годин та змістом вчинених адвокатом дій суду не подано. Крім того, заява про винесення додаткового судового рішення не містить жодних обґрунтувань та пояснень з питань того, чому орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у позові було визначено у розмірі 8 000,00 грн, а заявлений до стягнення складає суму 16 000,00 грн, тобто майже вдвічі більший розмір. Таким чином, враховуючи заперечення подане суб`єктом владних повноважень, результат розгляду справи (часткове задоволення позовних вимог), а також складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет спору, значення справи для позивача, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 3000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності та необхідності).

Outcome: partial