Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Одеська міська рада, [PERSON] , звернувся адвокат Слаблюк Василь Миколайович. В обґрунтування заяви представник зазначив, що на ім`я [PERSON] були залишені заповіти [PERSON] та [PERSON] . Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , виявилось, що заповіт складено на ім`я « [PERSON] », а прізвище заявника - « [PERSON] », що свідчить про те, що в документах під час перекладу з російської на українську мову було допущено помилку в написанні прізвища. На підставі викладеного представник заявника просить встановити факт відповідності прізвища [PERSON] , вказаного у заповіті від 02.06.2005 року, складеного [PERSON] до прізвища у паспорті [PERSON] , що необхідно заявнику для спадкування. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2022 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. В судове засідання заявник [PERSON] та представник заявника адвокат Слаблюк Василь Миколайович не з`явились, на адресу суду надійшла заява за підписом адвоката Слаблюк В.М., про розгляд справи за відсутності сторони заявника, в якій представник просив заяву про встановлення факту задовольнити з підстав зазначених в заяві (а.с.49-50). Заінтересована особа: [PERSON] також звернувся із заявою про можливість розгляду справи за його відсутності, в якій зазначив, що заяву підтримує та просить її задовольнити (а.с.47). Представник заінтересованої особи Одеської міської ради про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив, з будь-якими заявами на адресу суду не звертався (а.с.46;48). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дослідивши докази надані на підтвердження обставин заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник зазначила, що на її ім`я складено заповіт, однак, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті від 02.06.2005 року складеного на її ім`я, її прізвище записано, як « [PERSON] », що не відповідає її прізвищу « [PERSON] » згідно паспорта громадянина України, у зв`язку з цим просить встановити факт відповідності прізвища « [PERSON] » вказаного у заповіті прізвищу « [PERSON] », оскільки дана обставини є перешкодою в здійсненні оформлення спадкових прав. Так, судом досліджується копія свідоцтва про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] , актовий запис про народження № 1220. Батьками якої зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно копії паспорта громадянина України останній видано на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Судом досліджуються копія заповіту від 02.06.2005 року посвідченого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1313, згідно якого [PERSON] на випадок свої смерті зробив наступне розпорядження: усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде належати йому і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , а якщо він помре раніше або не прийме спадщини, заповів [PERSON] (а.с.14) Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, заповіт зареєстровано в реєстрі за № 3-1313 (а.с.15). Згідно копії заповіту від 02.06.2005 року посвідченого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1314, [PERSON] на випадок свої смерті зробила наступне розпорядження: усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , а якщо він помре раніше або не прийме спадщини, заповіла [PERSON] (а.с.17). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, заповіт зареєстровано в реєстрі за № 3-1314 (а.с.18). Відповідно до Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної Інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» - право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] , частка - Ѕ частка, - форма власності: приватна спільна часткова; [PERSON] частка - Ѕ частка, - форма власності: приватна спільна часткова (а.с.19-20). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , частка у власності 1/1. Підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину (а.с.25-26). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , у віці 78 років, про що зроблено актовий запис № 13246. Відповідно до заяви [PERSON] , Приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М., зазначено, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , яка залишила заповіт на випадок своєї смерті, та відповідно [PERSON] , відмовляється від належної частки у спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом [PERSON] , 1999 року народження (а.с.32). Судом досліджується лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М., на ім`я [PERSON] , згідно якого приватним нотаріусом зазначено, що з матеріалів спадкової справи не можливо встановити факту того, що спадкодавець залишила заповіт саме на ім`я [PERSON] , оскільки заповіт складено на ім`я « [PERSON] ». Нотаріусом роз`яснено про право на звернення до суду з заявою про встановлення відповідності прізвищ вказаних у заповіті та документі, що посвідчує особу (а.с.33). Отже, з досліджених доказів вбачається, що [PERSON] , після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, також матеріалами справи встановлено, що інший спадкоємець за заповітом [PERSON] , відмовився від прийняття спадщини, крім іншого, матеріалами справи встановлено, що наявні розбіжності в написанні прізвища [PERSON] , а саме в заповіті зазначено, як « [PERSON] ». Отже, з досліджених документів вбачається, що прізвище спадкоємця в заповіті було записано з розбіжністю написання літери «і» а не «и». На підставі досліджених доказів, судом встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] (як зазначено в заповіті) є однією й тією ж особою, що підтверджено матеріалами справи. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення документів про прийняття спадщини за заповітом, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Таким чином, дослідивши матеріали справи, судом встановлено факт відповідності прізвища [PERSON] , вказаного в заповіті від 02.06.2005 року до прізвища [PERSON] , вказаного в паспорті громадянина України. З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved