Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила встановити юридичний факт, а саме: що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0225490 належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати в порядку спадкування за законом за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право на земельну частку (пай), площею 3,86 ум.кад.га, яка знаходиться на території Лівенської сільської ради Новосанжарського (Полтавського) району Полтавської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 25.04.2022 року, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новосанжарською районною державною адміністрацією (КСП ім. Горького ) сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0225490 видано громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства імені Горького [PERSON] . Згаданий документ видано гр. [PERSON] про що свідчить підпис у Книзі реєстрації сертифікатів, тому оригінал чи належним чином посвідчену копію даного сертифіката надати не має можливості. Після померлої [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа на майно у приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Т.В., за № 70/2022 від 27 червня 2022 року. Заяву про прийняття спадщини подала донька - [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавського області Рой Т.В., їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а також подані документи, які містять розбіжності. З цих підстав, вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 11.08.2022 року відкрито провадження у справі (а.с.19-20). Ухвалою суду від 29.09.2022 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 25.10.2022 року (а.с.49-50). В судове засідання позивачка не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання , надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.75). Представник відповідача Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання (а.с.58,74), надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність. В якій зазначили про те, що при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с.61). Третя особа, приватний нотаріус Рой Тетяна Володимирівна Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 57, 73), надавши заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.77). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначає про те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно для оформлення спадкових прав після померлої матері [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Лівенською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 27 серпня 1997 року, померла [INFO] (а.с.7). Відповідно до роз`яснень Пленуму ВСУ, які містяться в п.п.1,2 Постанови №7 від 30.08.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності ЦК України, отже для вирішення даної справи підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР. Відповідно до положень статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 - 531 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями за законом першої черги були в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Стаття 548 ЦК Української РСР визначає для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно з статтею 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої, другої статті 549 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Відповідно до Постанови приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавського області Рой Т.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 135/02-31 від 29.06.2022 року, після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа за № 70/2022 на підставі заяви дочки [PERSON] , про прийняття спадщини. Даних про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні та будь-яких інших заяв у спадковій справі немає. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а також через те, що подані документи містять розбіжності (а.с.8). [PERSON] є матір`ю позивачки, що вбачається із актового запису про народження № 10 від 28.06.1947 року (а.с.54-55) та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12 лютого 1972 року (а.с10). Згідно з довідки № 02-27/3-221 виданої виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради 06 травня 2022 року вбачається, що померла [PERSON] , [INFO] дійсно до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: с.Лівенське, Полтавського району, Полтавської області, згідно погосподарської книги №2 за 1996-2000 роки. В господарстві проживала разом з донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Таким чином, позивач є єдином спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 3,86 умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Лівенської сільської ради Полтавського (Новосанжарського) району Полтавської області. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) в тому числі мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею другою вказаного вище закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 24 ППВСУ №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Так, Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області у відповідь на запит адвокату, повідомлено про те, що відповідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новосанжарською районною державною адміністрацією (КСП ім.Горького) сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0225490 видано громадянину України, члену колективного сільськогосподарського підприємства ім.Горького - [PERSON] . Сертифікат зареєстровано 18.02.1997 року за №10215. Сертифікат видано гр. [PERSON] про що свідчить підпис у Книзі реєстрації сертифікатів (а.с.9). Крім того в Списку нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (земельних часток (паїв)), складеному виконавчим комітетом Нехворощанською сільською радою №02-34/3 від 22.01.2019 року (а.с. 13) значиться [PERSON] , як особа, якій видано сертифікат на право на земельну частку (пай). При цьому як в вказаному Списку нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (земельних часток (паїв)), складеному виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради №02-34/3 від 22.01.2019 року, так й в листі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 25.04.2022 прізвище особи, якій видано сертифікат на право на земельну частку (пай) вказано як « [PERSON] ». Про той факт, що мова йде про одну особу, з різним написанням її прізвища, свідчать відомості, що містяться в довідках виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради від 17 січня 2022 року №02-34/3-41 та від 06 травня 2022 року №02-27/3-21, про те, що [PERSON] , [INFO] , проживала та була зареєстрована в с.Лівенське Полтавського району Полтавської області до дня смерті [INFO] , а також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Так, свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що [PERSON] проживала в с.Лівенське разом з дочкою [PERSON] . [PERSON] працювала в колгоспі ім.Горького в с.Лівеньске, була членом колгоспу та отримала земельний пай. Іншої особи з прізвищем іменем та по-батькові як « [PERSON] » вони не знають, в с.Лівенське така не проживала. На підставі досліджених вище доказів, суд доходить висновку про те, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0225490 був виданий саме [PERSON] . Таким чином, за життя [PERSON] мала право на земельну частку (пай) в КСП ім.Горького, площею 3,86 в умовних кадастрових гектарах, що є спадковим майном. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову та встановлення юридичного факту, а саме: що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0225490 належав [PERSON] , яка померла [INFO] , а також визнати в порядку спадкування за законом за [PERSON] право на земельну частку (пай), площею 3,86 ум.кад.га, яка знаходиться на території Лівенської сільської ради Новосанжарського (Полтавського) району Полтавської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved