Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування сплачених грошових коштів за проживання у квартирі. Позовні вимоги мотивує тим, що він проживає в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою за підписом голови ОСББ. Дана квартира являється трикімнатною. В даній квартирі йому після смерті дружини 23.05.2020 належить 2/3 частини квартири, як це слідує із свідоцтв про право на спадщину від 22.01.2021. Остаток квартири у розмірі 1/3 частини мають право спадкувати після смерті своєї матері його два сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , кожний по 1/6 частці. Але вони тільки звернулися до нотаріуса із заявами, що вони претендують на спадкування часток квартири, але самих документів далі не оформляли і не хочуть це робити. На запит адвоката від 12.01.2022 №7 до нотаріуса осіб, які являються спадкоємцями, які звернулися з письмовими заявами про спадкування та які отримали відповідні документи про право власності отримано відповідь від 13.01.2022 за №11/01-16, що така інформація є конфіденційною і може бути надана на запит суду. В той час же обидва його сини зареєстровані проживанням в спадковій квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №103 від 16.03.2021 про склад сім`ї, довідками з місця проживання від 10.03.2021 №556 та від 21.03.2022 №456, які видано ОСББ «Героїв Дніпра», та актами опитування сусідів від 10.03.2021, та від 21.01.2022 стосовно мешканців квартири. Позивач вказує, що фактично в даній квартирі крім нього проживає тільки старший син [PERSON] - відповідач по справі, який заселився в дану квартиру 22.08.202 і по даний час проживає в даній квартирі, причому він замає більшу частку квартири - дві кімнати, постійно накручує електроенергію, користується ванною, але при цьому відмовляється проводити будь-які витрати на оплату квартплати та комунальних послуг. Для встановлення порядку користування позивач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси і згідно рішення суду 09.11.2022 (справа №711/2562/21) такий порядок користування визначено, але на даний час дане судове рішення не виконується його сином [PERSON] і він користується більшою частиною квартири та отримує більшу частину комунальних послуг. В той же час всі витрати як за квартплату, так і комунальні послуги, а також на оплату за послуги фірми Маклаут-інтернет до телевізора по 100 грн. щомісячно оплачує позивач, точніше оплату за дану квартплату та послуги по квартирі проводить за нього Приватбанк шляхом списання щомісячно грошових коштів з його пенсії, а оплату за Маклаут він здійснює через термінал. Позивач зазначає, що виписки із банківських рахунків він надає суду і вказує, що банком з його пенсійного рахунку було проведено оплату квартплати і оплати комунальних послуг щомісячно: -за 10 днів з дня вселення відповідача в квартиру з 22.08.2020 - 227,60 грн. (197,60- послуги, 30 грн. - Маклаут); -за вересень 2020 року - 613,00 грн. (513,00 грн. - за квартплату, послуги, 100 грн. - Маклаут); -за жовтень 2020 року - 690,72 грн. (590,72 грн. - за квартплату, послуги, 100 грн. - Маклаут); -за листопад 2020 року - 1586,35 грн. (1486,35 грн. - за квартплату, послуги, 100 грн. - Маклаут); -за грудень 2020 року - 1783,19 грн. - за квартплату, послуги; -за січень 2021 року - 2054,75 грн. (1696,75 грн. - за квартплату, послуги, 100 грн. - Маклаут, 258,00 грн. - перевірка та ремонт лічильника гарячої води); -за лютий 2021 року - 2008,81 грн. (за квартплату, послуги - 1908,81 грн., 100 грн. - Маклаут); -за березень 2021 року - 1891,98 грн. (1635,98 грн. - за квартплату, комунальні послуги; за перевірку лічильника на холодну воду - 156,00 грн., 100 грн. - Маклаут); -за квітень 2021 року - 1092,57 грн. (за комунальні послуги та Маклаут проведені виплати відповідно 992,57 грн. і 100 грн.); -за травень 2021 року - 982,70 грн. (882,70 грн. - квартплата та послуги, 100 грн. - Маклаут); -за червень 2021 року - 865,55 грн. (765,55 грн. - квартплата та послуги, 100 грн. - Маклаут); - за липень 2021 року - 688,10 грн. - квартплата та послуги; - за серпень 2021 року - 711,37 грн. (611,37 грн. - квартплата та послуги, 100 грн. - Маклаут); -за вересень 2021 року - 1023,96 грн. (923,96 грн. - квартплата та послуги, 100 грн. - Маклаут); -за жовтень 2021 року - 1279,79 грн. (1179,79 грн. - квартплата та послуги, 100 грн. - Маклаут); -за листопад 2021 року - 2519,78 грн. (2419,78 грн. - квартплата та послуги, 100 грн. - Маклаут); - за грудень 2021 року - 1974,46 грн. (1874,46 грн. - квартплата та послуги, 100 грн. - Маклаут); -за січень 2022 року - 967,27 грн. (867,27 грн. - квартплата та послуги, 100 грн. - Маклаут); -за лютий 2022 року - 1460,40 грн. (1360,40 грн. - квартплата та послуги, 150 грн. - Маклаут); - за березень 2022 року - 1780,31 грн. (1630,31 грн. - квартплата та послуги, 150 грн. - Маклаут). Таким чином, позивач зазначає, що за період з 22.08.2020 по 01.03.2022 ним було сплачено всього 25192,61 грн. - за оплату квартплати, комунальних послуг, за перевірку лічильників та за Маклаут, за утримання квартири [ADDRESS] . Половина вище вказаної суми, яка підлягає стягненню з відповідача складає 12596,30 грн. Вважає, що відповідач по справі [PERSON] , фактично проживаючий в даній квартирі як член сім`ї, і користуючись даною квартирою та комунальними послугами, повинен нести половину витрат на утримання даної квартири, основним квартиронаймачем якої являється позивач і з якого фактично в повному обсязі утримуються всі видатки на квартплату та комунальні послуги, Маклаут, а також за січень 2021 року в оплату включено вартість перевірки лічильників на воду. З приводу проведення оплати половини витрат на утримання квартири, позивач звернувся до відповідача і просив його відкрити окремі рахунки, оформити володіння квартирою документально, офіційно провести реальний розділ квартири, при цьому виконати рішення суду про встановлення порядку користування квартирою. Позивач направив йому з цього приводу офіційно рекомендований лист. Але син отримав даного листа і це стало черговою підставою до сварки, в ході якої відповідач сказав, що він нічого платити не буде і щоб він звертався до суду. Для примусового виконання рішення суду про встановлення порядку користування квартирою він звернувся до судових виконавців, але на даний час рішення не виконане. Позивач вказує, що менший син [PERSON] , якому теж належить 1/6 частка квартири, також не хоче оформляти документи на свою частку квартири, його позиція половинчаста, але він живе окремо, квартирою не користується. Тому, позивач звернувся з позовом до старшого сина [PERSON] , який фактично живе в квартирі як член сім`ї і повинен нести витрати на утримання даної квартири в половинному розмірі відповідно від фактичного зайняття і користування квартирою. Враховуючи вище викладене, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 12596,30 грн. - вартість половини витрат на утримання квартири [ADDRESS] за період з 22.08.2020 по 01.03.2022. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в сумі 4325,40 грн., а саме - оплата судового збору в сумі 992,40 грн., банківські послуги 25 грн., виписка з банківського рахунку 300 грн., рекомендований лист - 8,00 грн., послуги адвоката - 3000,00 грн. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2022 для розгляду судової справи №711/1773/22 визначений суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси - Піковський В. Ю. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.05.2022 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем відзив не подано. 08.09.2022 представником позивача [PERSON] , адвокатом Лінніком М.С., подано позовну заяву (уточнення вимог) про відшкодування грошових коштів за проживання в квартирі. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 14916,17 грн. - вартість половини витрат на утримання квартири [ADDRESS] за період з 22.08.2020 по 01.08.2022. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в сумі 4425,40 грн., а саме - оплата судового збору в сумі 992,40 грн., банківські послуги 25 грн., виписка з банківського рахунку 300 грн., рекомендований лист - 108,00 грн., послуги адвоката - 3000,00 грн. Відповідач подав клопотання, щодо ознайомлення із справою та позовом і перенесення судового засідання 16.11.2022 (а.с. 145), не дивлячись, що в матеріалах справи є підтвердження направлення йому за адресою проживання позову із додатками, дане клопотання було задоволено. Також додатково надавався час у судовому засіданні, що підтверджено протоколом судового засідання від 25.11.2022. Інших клопотань від відповідача не надходило, доказів укладення договору із адвокатом в силу положень частини першої статті 81 Кодексу суду не надано і розцінюється судом як можливість затягнення розгляду справи у розумні строки. У судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву (уточнення вимог) підтримали повністю та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві(уточнення вимог). Та адвокат зазначив, що зараз повноцінно у квартирі проживає дві особи, це позивач і відповідач, всі витрати позивача належним чином підтверджені доказами, відповідними виписками про оплату наданих комунальних послуг і мають бути відшкодовані відповідачем, у відповідності до проживання, половиною витраченої суми. Позивачу належить на праві власності 2/3 частини квартири. Після смерті матері, відповідач заселився 22.08.2020 у квартиру. Інша частина квартири належить синам позивача після успадкування в рівних частинах, тобто по 1/6 кожному. У судовому засіданні відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. Повідомив, що дійсно після смерті матері переїхав до квартири та успадкував 1/6 її частини, однак, вважає, що за квартиру постійно платила мама, і не вважає за потрібне платити йому за квартиру, так як більша частина належить батькові, нехай він за неї і платить. Він не буде йому добровільно компенсовувати ці витрати, у нього не склалися із ним стосунки, батько і так забрав багато його речей, тому він позов не визнає, і взагалі останнім часом там не проживає, а живе із своєю дівчиною, приблизно останні 6 місяців. Дослідивши надані матеріали, заслухавши пояснення учасників, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Встановлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить Ѕ частка квартири [ADDRESS] . Дані обставини підтверджено копією свідоцтва про право власності від 22.01.2021 посвідчене приватним нотаріусом Сопільняк А.О., яке зареєстроване в реєстрі №88 (а.с. 11). В свою чергу, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.2021, яке посвідчене приватним нотаріусом Сопільняк А.О., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцями є: чоловік - [PERSON] , [INFO] , який успадковує 1/3 частку спадкового майна; син - [PERSON] , [INFO] , який успадковує половину 1/3 частки спадкового майна; син - [PERSON] , [INFO] , який успадковує також половину 1/3 частки спадкового майна. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку квартири видано [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку квартири ще не видані, зареєстровано в реєстрі № 89 (а.с. 12). Таким чином позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 2/3 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.01.2021 (а.с. 13). Квартира [ADDRESS] - трикімнатна, житловою площею 37,9 кв.м., загальною площею 65,8 кв.м., розташована на третьому поверсі житлового будинку, що підтверджується технічним паспортом (а.с. 14). 09.11.2021 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/2562/21 задоволено позов про встановлення порядку користування квартирою між співвласниками. Виділено [PERSON] у користування житлову кімнату площею 17.0 кв.м. з лоджією, житлову кімнату площею 9.6 кв.м. (N 6,7 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру); виділено [PERSON] , [PERSON] у спільне користування житлову кімнату площею 11,3 кв.м. з лоджії даної кімнати (N 3 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру). Допоміжні приміщення коридор; коридор; туалет; ванна; передпокій (N 1,2,3,5,8 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру) залишити у спільному користуванні (а.с 19). Відповідно до ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.4 ст.544 ЦК України). Отже, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Як вбачається з відповіді Управління з питань Управління державної реєстрації від 31.12.2020 № 13660-2 за адресою: [ADDRESS] станом на 31.12.2020 зареєстровані три особи (а.с. 25). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана 16.03.2021 ОСББ «Героїв Дніпра 71», вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано: [PERSON] - (власник, наймач), [INFO] , [PERSON] - син (співвласник), [INFO] ; [PERSON] - син (співвласник), [INFO] (а.с.26). Судом також встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані три особи, але фактично проживають: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою з місця проживання та про склад сім`ї, яка видана 10.03.2021 за № 556 та актом опитування сусідів від 10.03.2021 за № 556, виданий комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Митниця», а також довідкою з місця проживання та про склад сім`ї, видана 21.01.2022 за № 456 та актом опитування сусідів від 21.01.2022 за № 456, виданий комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Митниця» (а.с. 27-29). Що підтверджує проживання відповідача за вказаною адресою із 22.08.2020. Суд встановив, що за період з 22.08.2020 по 01.04.2022 всього за комунальні послуги, перевірку лічильників та оплату телекомунікаційних послуг ТОВ «Маклаут ТВ Черкаси» позивачем було сплачено - 25 192,61 грн., що підтверджено платіжними квитанціями, які містяться у матеріалах справи (а.с. 32-80; 83-89, 127-132). Отже, позивач виконав солідарний обов`язок сторін по сплаті за житлово-комунальні послуги. У зв`язку із тим, що співвласники зобов`язані брати участь у витратах на утримання спільного майна, позивач звернувся до відповідача через свого представника, адвоката Лінніка М.С., із заявою-пропозицією від 02.04.2021 за № 27 про відшкодування частини витрат на оплату комунальних послуг за проживання за період з 22.08.2020 з пропозицію в досудовому порядку добровільному порядку провести відшкодування основному квартиронаймачу і власнику квартири [PERSON] грошових коштів в сумі 4662,21 грн., що підтверджується фіскальним чеком про поштове відправлення (а.с. 30-31). Однак, жодної відповіді та повернення таких коштів не отримав від відповідача, через що звернувся до суду за захистом свого порушеного права. В подальшому, 08.09.2022 представником позивача [PERSON] , адвокатом Лінніком М.С., було подано позовну заяву (уточнення вимог) про відшкодування грошових коштів за проживання в квартирі. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 14916,17 грн. - вартість половини витрат на утримання квартири [ADDRESS] за період з 22.08.2020 по 01.08.2022 (122-126). Підготовлений в позові розрахунок боргу суд оцінює критично, як такий, що неузгоджено із нормами законодавства виходячи з наступного. Позивач наводить доводи, що відповідач займає більшу частку квартири - дві кімнати, але підтвердження цьому позивачем не доведені. Причому, таке твердження спростовує рішення суду, яким встановлено порядок користування квартирою. Рішенням від 09.11.2021 Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/2562/21 виділено [PERSON] у користування житлову кімнату площею 17,0 кв.м. з лоджією, житлову кімнату площею 9,6 кв.м. (N 6,7 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру), а виділено [PERSON] , [PERSON] у спільне користування житлову кімнату площею 11,3 кв.м. з лоджії даної кімнати (N 3 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру) (а.с 19). Таким чином, суд прийшов до переконання про те, що розмір заборгованості по сплаті боргу за житлово-комунальні послуги необхідно вираховувати відповідно до частки, які належать сторонам у праві спільної часткової власності на спірну квартиру, що узгоджується із чинним законодавством та судовою практикою. Суд при обчисленні суми боргу відповідача не бере до уваги розмір сплаченої позивачем комісії за розрахунково-касові операції, адже позивач оплатив комісію самостійно обраному банку за переказ грошей на рахунок постачальника послуги. Разом із тим, позивач не довів, що іншого способу сплати за житлово-комунальні послуги без сплати комісії не існувало. Відтак, оскільки відповідачу належить 1/6 частка у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , а тому розмір заборгованості, яка була сплачена позивачем у розмірі 12 596,30 грн., підлягає стягненню із відповідача на користь позивача частково, у розмірі 9 402,77 грн. Таким чином, судом взято до уваги та мотивується у вказаній сумі стягнення Ѕ наведених у позові суми витрат за газ, воду, електроенергію, МакЛаут, використання яких не оспорювалося у судовому засіданні відповідачем за період проживання та становить 6536,94 грн. Також 1/6 частину сплаченої суми 16 366,98 грн. за послуги ОСББ, опалення, вивіз сміття, як забезпечення власником схоронності майна у відсотковому співвідношенні до своєї частки власності та складає 2 727,83 грн. А також 1/3 сплаченої суми позивачем за лічильники у сумі 414 грн., що складає 138 грн. та підлягає стягненню із відповідача. Тобто, із відповідача підлягає стягненню частина позовних вимог у сумі 9402, 77 грн. (6 536,94 грн. + 2 727,83 грн. + 138 грн.) Суд не застосовує до спірних правовідносин положення ст.1212 ЦК України на які позивач посилається у позовній заяві, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі №910/3395/19. Отже, суд прийшов до переконання про те, що спірні правовідносини не регулюються положеннями ст.1212 ЦК України, адже не встановлено безпідставне утримання майна співвласниками та таке регулюється спеціальним інститутом цивільного права. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач не брав участі у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а відтак позов необхідно задовольнити частково. Позивач також просить стягнути на його користь з відповідача судові витрати по справі в сумі 4425,40 грн., які складаються із оплати судового збору в сумі 992,40 грн., банківськими послугами в сумі 25,00 грн.; отримання виписки з банківського рахунку в сумі 300 грн., відправленні рекомендованих листів на суму 108,00 грн., а також послуг адвоката на суму 3000,00 грн. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: 1) Договір про надання юридичних послуг від 29.12.2021; 2) квитанція від 29.12.2021 на суму 3000,00 грн. в якості оплати за послуги адвоката на підставі Договору про надання юридичних послуг від 29.12.2021. З огляду на зазначене, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем витрат на юридичні послуги, вищезазначених критеріїв, відсутності клопотання іншої сторони про зменшення витрат, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп. що є обєктивними, виходячи із умов розгляду даної справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено частково на суму 9402,77 грн., що становить 64,03 % від заявлених вимог, то із відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 625,58 грн. В іншій частині судові витрати не підлягають стягненню.

Outcome: partial