Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.03.1976 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Упродовж останніх декількох років стосунки позивача з відповідачем розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Однією з основних причин сварок стало вторгнення військ Російської Федерації у 2014 році на територію Луганської області та створення псевдореспубліки ЛНР. Через це сторони спочатку виїхали за межі Луганської області та переселилися до міста Києва, де отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Відповідач, не зважаючи на той факт, що вона є громадянкою України, є росіянкою за національністю і завжди вважала себе етнічною росіянкою. Відповідач постійно спілкувалася зі своїми російськими друзями, дивилася російські телеканали. З цієї причини сторони стали часто сваритися і коли це стало нестерпним - відповідач повернулася до свого колишнього місця реєстрації, де зараз і проживає. Будь-які зв`язки з позивачем вона припинила. Оскільки у сторін з`явилися різні погляди на сімейне життя і виконання подружніх обов`язків, сторони припинили шлюбні відносини. Спільного господарства сторони не ведуть, мають окремі бюджети. Спільно не проживають вже тривалий час. Відповідач не відповідає на телефонні дзвінки. З початком повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації в Україну та активних воєнних дій, позивач взагалі втратив з нею зв`язок. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача розвиватися морально, духовно, фізично, розумово та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах гідності, просив шлюб розірвати. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи. Сторони про відкриття спрощеного провадження повідомлялася шляхом направлення поштового повідомлення на адресу вказану у позовній заві. Від відповідача відзив або пояснення на позов до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 11.03.1976 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Чорнухінською селищною радою, Перевальським районним РАГС у Ворошиловградській області, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач не бажає зберегти шлюб, тому шлюб між ними повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved