Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його мати [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом та прийняв спадщину після її смерті. У силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України він (позивач) прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на момент його смерті постійно проживав разом із ним в [ADDRESS] , здійснював за ним догляд, був пов`язаний спільним побутом та господарством. Після смерті [PERSON] він (позивач) здійснював його поховання. Він (позивач) не може отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадищну на вищезазначений спадковий житловий будинок у зв`язку із тим, що не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , відсутністю документів, які б підтверджували факт його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. [PERSON] просив суд: - встановити факт, що він постійно проживав разом з [PERSON] , який помер [INFO] , в [ADDRESS] , на час відкриття спадщини після його смерті; - визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, суть яких зводиться до того, що [PERSON] після смерті [PERSON] постійно проживав з братом [PERSON] в [ADDRESS] . [PERSON] здійснював догляд за [PERSON] до його смерті, оскілький останній хворів. Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частині житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19 листопада 2022 року (а.с. 51), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. З матеріалів справи (а.с. 49-50) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом (мати), після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, безпосередньо перед його смертю проживала та була зареєстрована разом із ним, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7; 15). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну йому 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 20 травня 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] , який спадщину прийняв, отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно, що підтверджується копією спадкової справи № 37/2014 до майна померлої [PERSON] (а.с. 53-61). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належні їй 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 46-48). Таким чином, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] по лінії матері, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8-9), а тому відповідно до ст. 1262 ЦК України має право на спадкування після його смерті, як спадкоємець другої черги за законом. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] , разом із невісткою [PERSON] , однак до смерті фактично постійно проживав разом із [PERSON] в [ADDRESS] , який здійснював за ним догляд, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 16), поясненнями позивача та показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Докази по справі в їх сукупності підтверджують те, що [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини після його смерті. Позивач позбавлений можливості в іншому порядку встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, так як необхідне для оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Таким чином, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , успадкував належну йому 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок у зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 21; 22). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 18-20). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved