Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Рух справи 24.10.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла вказана позовна заява, датована 20.10.2022, за підписом представника позивача в якій ставиться питання про розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого 26.07.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 43 від 26.07.2008. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 03.11.2022. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлено запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04.11.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні). Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Оскільки, розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову Позовна заява обґрунтована, зокрема, тим, що сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами справжніх шлюбних відносин. Позивачем зазначається, що наразі сторони фактично разом не проживають, шлюб між сторонами є лише формальністю. Вказується, що після того як сторони припинили спільне проживання, їх відносини стали суто дружніми, а не сімейними. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини між сторонами немає, подружжя не відчуває тісного зв`язку між собою та має зовсім протилежні погляди на сімейне життя, на цьому ґрунті втрачено почуття любові один до одного. Вказує, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин сторін, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між подружжям в минулому не принесли жодних результатів, тому вжиття судом можливих заходів щодо примирення подружжя, є недоцільними, а зупинення розгляду справи лише сприятиме затягуванню процесу розірвання шлюбу. Зауважує на тому, що на даний час ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Щодо правової позиції відповідача 27.10.2022 до суду надійшла заява про визнання позову за підписом відповідача ( [PERSON] ) в якій вона просить суд позовні вимоги позивача у справі № 760/15144/22 задовольнити у повному обсязі: шлюб, зареєстрований 26.07.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - розірвати. При цьому, в такій заяві про визнання позову відповідачем зазначається, що станом на сьогоднішній день, між подружжям припинено справжні шлюбні відносини, відповідачка фактично не проживає разом з позивачем, шлюб між сторонами є лише формальністю. Відповідачка погоджується з твердженням позивача та вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини між сторонами немає. Відомостей та обставин які б свідчили про недостовірність підпису відповідачки на такій заяві та, відповідно, сумніву у достовірності її волевиявлення, наразі у суду немає. 08.11.20225 до суду також надійшла заява відповідачки в якій вона просить строк для примирення не надавати. Встановлені судом фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Матеріалами справи підтверджено, що 26.07.2008 між сторонами у справі: [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) - укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис № 43 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2008. У цьому шлюбі у подружжя народилась донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.05.2022. Позивач вказує, що на даний час ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, відносини сторін стали суто дружніми, а не сімейними, шлюб є лише формальністю. Відповідачка погоджується з твердженням позивача та вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини між подружжям немає. Позовні вимоги визнає та підтримує. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За змістом ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Позивач скористався наданим правом та звернувся до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) викладена правова позиція відповідно до якої: «Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України. Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Беручи до уваги те, що ні у заяві про перегляд заочного рішення, ні в апеляційній скарзі на рішення місцевого суду [PERSON] не обґрунтовувалась необхідність надання строку на примирення подружжя, а також враховуючи те, що [PERSON] не бажає зберігати подружні відносини із заявником доводи відповідача про порушення його права на призначення подружжю строк для примирення є безпідставними». Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам як позивача, так і відповідача, збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, суд враховує, що за змістом ч.ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даній справі відповідачем позов визнано. Обставин, за яких визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. З урахуванням викладеного у сукупності, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд роз`яснює, що відповідно до п.п. 1, 2, 3 р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 9) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку. Щодо розподілу судових витрат Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи визнання позову відповідачем, [PERSON] з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору (992,40 грн), що становить 496,20 грн. Іншу частину сплаченого позивачем судового збору (496,20 грн) слід стягнути на його користь з відповідача ( [PERSON] ). Враховуючи викладене,

Outcome: approved