Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом, надалі подав відповідь на відзив та надав суду письмові пояснення в яких зазначив, що його довірителя [PERSON] 10.10.2018р. (далі - «Позивача») було прийнято на роботу в Компанію ПрАТ «Київстар» (далі «Відповідача») на посаду фахівця з розвитку пунктів продажу та сервісу Сектору обслуговування та роздрібного продажу (м.Кам`янське) відділу роздрібного продажу (м.Дніпро, м.Запоріжжя, м.Харків, м.Донецьк). При прийнятті на роботу, між сторонами було укладено строковий письмовий трудовий договір за № 7916 від 10.10.2018 року (далі - «Трудовий договір»). Після закінчення строку дії цього Договору, Сторони продовжили його дію в порядку п.10.1 цього договору та в порядку статті 39-1 Кодексу законів про працю України на невизначений строк. За час роботи у Компанії Відповідача Позивач не мав жодних дисциплінарних стягнень та нарікань від свого безпосереднього керівництва, якісно виконував свої посадові обов`язки згідно умов трудового договору, не порушував трудову дисципліну. Фінальний рейтинг Позивача за результатами 2021 року у кластері склав 105%. Позивач здобув перемогу в основній мотиваційній програмі Star Galaxy в 1,2,3 кварталах 2021 р. - володар срібної нагороди. З метою підвищення кваліфікації і покращення особистих показників - постійно проходив і проходить передові тематичні тренінги, семінари, навчання. Проте, не дивлячись на вказані обставини, без будь-якого пояснення причин і мотивів керівництвом Компанії у відношенні Позивача було прийнято рішення про істотну зміну умов оплати праці, шляхом зменшення розміру заробітної плати на 75%. Так, 2 травня 2022 року Позивачу, під розписку вручено копію Наказу Відповідача №1154-ос від 02 травня 2022 року, яким істотно змінено умови оплати праці Позивача в бік істотного зменшення його щомісячного заробітку за виконувану роботу - на 75% всіх сум щомісячних виплат за виконувану роботу. При цьому, керівництвом Дніпропетровського кластеру було прийнято рішення про відсторонення Позивача від роботи з раніше закріпленими за ним магазинами, а саме: З березня 2022 року, Позивача відсторонено від роботи з магазином № 56-366 ( Дніпропетровська область, м.Першотравенськ, вул.Горького 1-Б ); З квітня 2022 року, Позивача відсторонено від роботи з магазинами № 56-315 ( м.Дніпро , вул.. Робоча 79 ), № 56-345 ( м.Дніпро, просп.. О.Поля 1/9), № 56-349 (м.Дніпро просп..Героїв 3), № 56-352 (Дніпропетровська область с.м.т. Васильківка, вул..Першотравнева 201-Б), № 56-360 (Дніпропетровська область, м.Синельнікове , вул..Виконкомівська, Торговий павільйон 1 ). Вказані магазини були просто перерозподілені поміж іншими спеціалістами без будьяких пояснень причин і підстав для цього. З червня 2022 року, Позивача взагалі було переведено з магазину № 56-395 у м.Дніпро, за адресою просп. Д.Яворницького 65 , на максимально віддалений від місця проживання Позивача магазин № 56-388 , за адресою м.Дніпро, вул. Старий Шлях, буд.7А . Станом на день звернення з позовом за Позивачем було залишено лише один магазин із 7-ми, що були закріплені за позивачем станом на 28.02.2022 року магазин № 56-388 , за адресою м.Дніпро, вул.Старий Шлях, буд.7А , який знаходиться на околиці міста Дніпро. Позивач, вважає що такі дискримінаційні дії роботодавця по відношенню до нього як до працівника не мають жодного обґрунтованого підґрунтя, безпідставно і необґрунтовано порушують права Позивача в сфері належних умов праці і умов оплати праці, а вчиненню роботодавцем зазначених дій передували наступні обставини. Так, протягом 2021 року Позивачем було виявлено істотні порушення встановлених внутрішніх процедур Компанії з боку одного із партнерів, який за допомогою «фродових» схем збільшував свій дохід. Вказані дії партнера мають ознаки корупційного правопорушення. Про ці обставини Позивач неодноразово повідомляв своє безпосереднє керівництво і ініціював звернення до служби, яка уповноважена проводити внутрішні службові розслідування з питань діяльності компанії (compliance@veon.com ). Саме після цього, починаючи з жовтня 2021 року Позивач почав неодноразово отримувати від свого безпосереднього керівництва неодноразові пропозиції звільнитися за власним бажанням, а наслідком відсутності такої згоди Позивача на його «добровільне звільнення» і стало видання Відповідачем оскаржуваного наказу №1154-ос від 02 травня 2022 року. Також, Позивачем, 03.05.2022 року, після отримання оскаржуваного наказу було надіслано роботодавцю письмову вимогу від 03.05.2022 року про усунення порушення норм трудового законодавства і про надання копій документів, що прямо стосуються прав та обов`язків Позивача. Проте, вказана вимога станом на день звернення до суду залишена Відповідачем без відповіді. Як і інші повідомлення. Окрім цього, Позивач звертався з письмовим зверненням щодо можливості позасудового врегулювання спору безпосередньо до Президента Компанії - Керівника виконавчого органу Відповідача. На це звернення Позивача відповіді також не надходило. Таким чином, Позивач вважає, що зазначений Наказ Відповідача № 1154-ос від 02 травня 2022 року грубо порушує його трудові права у сфері оплати праці, є таким, що підлягає скасуванню судом з підстав, викладених у позові. Зокрема, цей наказ видано і підписано не роботодавцем, а іншою не уповноваженою на це особою - Старшим інспектором з кадрів [PERSON] . В наказі відсутні посилання на докази повноважень у [PERSON] одноособово приймати управлінські рішення з приводу прав працівників, докази наявності в неї повноважень щодо виконання організаційно-розпорядчих функцій у діяльності Компанії. Так, відповідно до даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань Керівником Відповідача, який очолює виконавчий орган Відповідача є Президент Компанії - Комаров Олександр Валерiйович. Також, згідно відкритих і загально доступних даних із веб-сайту (https://smida.gov.ua/db/feed/showform/person_p/73254) до переліку посадових осіб, які входять до структури органів управління Відповідача, які мають право ухвалювати рішення з питань господарської діяльності і наділені організаційно-розпорядчими функціями - [PERSON] не входить. Чинне трудове законодавство не передбачає і не припускає правовідносин представництва роботодавця у його трудових відносинах з працівником і не містить такого визначення, як «Законний представник роботодавця». Таким чином, оригінал наказу видано і підписано особою, яка не наділена повноваженнями на його видання, яка не входить до адміністрації Відповідача і яка вийшла за межі наданих їй повноважень. Наказ № 1154-ос від 02 травня 2022 року у його вступній (мотивувальній) частині не містить посилань на «наказ про внесення змін в організацію виробництва і праці, в якому розкривається зміст цих змін». Більш того, вступна (мотивувальна) частина наказу прямо містить вказівку на те, що: «.. У зв`язку з необхідністю оптимізації роботи сектору обслуговування…. виникла потреба змін в організації праці шляхом зміни посадових обов`язків фахівця….». Тобто, цей наказ носить виключно індивідуальний характер, і спрямований на зміну обсягу трудових прав лише одного єдиного працівника - Позивача. Наказ № 1154-ос від 02 травня 2022 року не містить визначення виду заробітної плати, розмір якої зменшився до 25% (на 75%). Наказ № 1154-ос від 02 травня 2022 року не скріплений печаткою роботодавця, вручена Позивачу копія оскаржуваного наказу, в верхньому правому куті на обох сторінках не містить позначки «КОПІЯ». Станом на день видання Відповідачем оскаржуваного Наказу (02.05.2022 року) не діяли законодавчі послаблення обов`язку роботодавця щодо скасування завчасного - двохмісячного терміну повідомлення працівника про зміну умов оплати праці. Відповідачем допущено вжиття до Позивача негативних заходів впливу, передбачених ст.2-1 і ч.6 ст.32 КЗпП України через повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" так як, Позивачем, протягом 2021 року було виявлено істотні порушення встановлених внутрішніх процедур Відповідача з боку одного із партнерів, який за допомогою «фродових» схем збільшував свій дохід. Після звернення Позивачем до свого безпосереднього керівника - Начальника Сектору розвитку і обслуговування роздрібної мережі м.Дніпро Олександра Печерського, і до compliance@veon.com стосовно можливих фактів корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, Керівництвом Дніпропетровського кластеру Компанії вчинені дії з відсторонення Позивача від роботи з раніше закріпленими за ним магазинами. При цьому, зменшення кількості магазинів обслуговування і заміна магазинів закріплених за Позивачем він вважає фактичним відстороненням його від роботи з подальшим переведенням/переміщенням його вже до іншого магазину. Наголошує на вимогах законодавства до відповідача довести обставини «реальність» впровадження змін в організації виробництва і умов праці. Так, 03.05.2022 року, Позивач звернувся до свого безпосереднього керівництва -Керівника відділу регіонального розвитку (Дніпропетровський кластер) ПРАТ "КИЇВСТАР" [PERSON] ( м.Дніпро, просп. Гагаріна 103А, за фактичним місцем роботи) і до профспілки ПрАТ «Київстар» з письмовою вимогою від 03.05.2022 року, в якій окрім іншого просив надати копїї всіх без винятку документів, на підставі яких було прийнято рішення про передачу раніше ввірених Позивачу територій обслуговування (магазинів № 56-366, №56-315, № 56-345, № 56-349, № 56-352, № 56-360) іншим спеціалістам. 09.06.2022 року, внаслідок неотримання письмових відповідей і документів на вищевказану вимогу від 03.05.2022 року, Позивач звернувся з листом до Президента ПрАТ «Київстар» з листом від 09.06.2022 року щодо можливості врегулювання трудового спору шляхом дружніх переговорів. На цей лист також відповіді не отримано. Відповідно змушений був звернутись із цим позовом до суду. Відповідачем було подано відзив, заперечення та надано пояснення в суді, згідно яких між [PERSON] і ПрАТ «Київстар» існують правовідносини трудового характеру, за якими Позивач є найманим працівником Відповідача. Зважаючи на об`єктивну ситуацію на ринку, враховуючи зменшення розміру продажів у регіонах та зниженням трудового навантаження, з метою оптимізації витрат ресурсів департаменту регіональних роздрібних продажів бізнес-підрозділу бізнесу на масовому ринку ПрАТ «Київстар» відбулися зміни в організації виробництва та праці відповідного підрозділу Відповідача. Суть указаних змін в організації виробництва та праці відображена у відповідному Техніко-економічному обґрунтуванні, в якому засвідчено факт зменшення виробничого навантаження на певних працівників ПрАТ «Київстар» та необхідність урегулювання відносин із ними шляхом скорочення робочого часу таких працівників (і відповідного зменшення винагороди за виконувану роботу). У зв`язку з чим, наказом від 02.05.2022 року №46-шр «Про внесення змін в організацію виробництва і праці департаменту регіональних роздрібних продажів бізнес-підрозділу бізнесу на масовому ринку ПрАТ «Київстар», із метою оптимізацїї витрат ресурсів, які обумовлені зменшенням розміру продажів та зниженням навантаження на деяких працівників, унесено з 03.05.2022 року зміни в організацію виробництва і праці та в штатний розпис підрозділу Відповідача - департаменту регіональних роздрібних продажів бізнес-підрозділу бізнесу на масовому ринку. У відповідності до запроваджених наказом від 02.05.2022 року №46-шр змін було скорочено та виведено зі штатного розпису сектору обслуговування та роздрібного продажу масового ринку (м. Дніпро) департаменту регіональних роздрібних продажів бізнес-підрозділу бізнесу на масовому ринку 0,75 штатної одиниці за посадою фахівця з розвитку пунктів продажу та сервісу. Таку посаду в ПрАТ «Київстар» обіймає [PERSON] , у зв`язку з чим, постала необхідність унести відповідні зміни до істотних умов праці відповідного працівника. Відтак, роботодавцем було видано наказ від 02.05.2022 року №1154-ос «Про зміну істотних умов праці», яким у т.ч. було звужено посадові обов`язки [PERSON] , встановлено працівникові неповний робочий день тривалістю щоденної роботи у 2 години (що відповідає 25% від 8 год. звичайного робочого дня за посадою при повній зайнятості), пропорційно цьому також змінено (зменшено) розмір заробітної плати до 25% від посадового окладу. Зважаючи на Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.05.2022 року №2136-ІХ), такі зміни істотних умов праці були запроваджені з 03.05.2022 року, про що Позивач повідомлений 02.05.2022 року. Таким чином, ПрАТ «Київстар» стверджує про необґрунтованість позову та безпідставність вимог Позивача, не вбачає підстав для задоволення заявленого позову. Чинне законодавство України (ст. 46 КЗпП України) визначає поняття «відсторонення працівників від роботи» та регламентує підстави й умови такого відсторонення. Однак, роботодавцем не приймалося рішення про відсторонення позивача від роботи на який-небудь період із яких-небудь підстав, окреслених у ст. 46 КЗпП України. Позивач працює не в магазинах № 56-366 , № 56-315 , № 56.-345 , № 56-349 , № 56-352 , № 56-360 , а є працівником ПрАТ «Київстар», яке вправі визначати необхідні та доцільні напрямки роботи й робочі завдання своїх працівників. У частині відсутності правових підстав для ствердження про факти «переведення/переміщення» В.І. Бориславського Відповідач послався на визначення положень ч.ч. 1, 2 ст. 32, 33, 34 КЗпП України, і ствердив, що стосовно [PERSON] роботодавцем у 2022 році не приймалося рішення про переведення чи переміщення як і «відсторонення», й такий працівник продовжував виконання обумовленої трудової функції без зміни робочого місця - у ПрАТ «Київстар». Надання роботодавцем тих чи інших організаційно-виробничих вказівок, які знаходяться у межах обсягу дорученого працівникові до виконання трудового обов`язку, ніяким чином не є свідченням «переведення» чи «переміщення» В.І. Бориславського. У частині стверджуваної Позивачем відсутності правових підстав для зміни істотних умов праці [PERSON] , вказав, що під поняттям «зміна істотних умов праці» може охоплюватися в т.ч. зміна режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, зміна розмірів оплати тощо. Відтак, в разі існування в роботодавця змін в організації виробництва і праці, ним можуть запроваджуватися наслідкові зміни істотних умов праці конкретних працівників (для чого передуючі зміни в організації виробництва і праці є достатньою та належною правовою підставою). У випадку, ПрАТ «Київстар» такі причини настали й зумовили зміни в організації виробництва і праці з травня 2022 року через зменшенням розміру продажів, пониження виробничого навантаження та необхідність оптимізації витрат ресурсів. У частині стверджуваної Позивачем порушення процедури зміни істотних умов праці [PERSON] (їх частини) відповідач послався на Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного, стану», за яким станом на 02.05.2022 року в Україні діяв воєнний стан і у роботодавця був відсутній обов`язок здійснювати відповідне завчасне (за 2 місяці) повідомлення працівника про зміну істотних умов праці. При цьому, підкреслено, що зміна розміру винагороди за працю в даному випадку охоплена поняттям «зміна істотних умов праці» у розумінні ч. 3 ст. 32 КЗпП України. Застосування норми ст. 103 КЗпП України, на яку посилається сторона позивача є безпідставною. Зауважує, що наказ від 02.05.2022 року №1154-ос підписано старшим інспектором з кадрів [PERSON], яка була наділена такими повноваженнями за довіреністю від 15.03.2022 року №82-2022. Згідно Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку відкриття бізнесу», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами», використання печаток у діяльності юридичних осіб не вимагається. Не проставлення відмітки «КОПІЯ» не може бути підставою для визнання наказу незаконним і також жодним чином не порушує права та інтереси [PERSON] як працівника ПрАТ «Київстар». Окрім цього, [PERSON] стверджуючи про те, що негативні наслідки виникли через його звернення з повідомленнями про корупційні діяння, Позивач повинен довести їх наявність у період до 01.03.2022 року та відповідний зв`язок між цими зверненнями та управлінськими рішеннями щодо працівника. Однак, у період до 01.03.2022 року [PERSON] не звертався до підрозділів ПрАТ «Київстар», спеціально уповноважених на проведення внутрішніх службових розслідувань, з обґрунтованими повідомленнями про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень. Вважають, що доводи Позивача є маніпулятивними й необгрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] (начальник відділу регіонального розвитку Дніпровського кластеру ПрАТ «Київстар») пояснив суду таке. В ПрАТ «Київстар» працює з 2015 року, в 2017 році в його підпорядкування перейшли іще відділення в Дніпровській та Запорізькій областях. З початком війни Росії проти України в Дніпровське відділення перейшли працювати працівники з окупованих територій. Згодом розпочалася кампанія зі скорочення працівників. Це було обумовлено умовами ринку. Таким чином було скорочено близько 1/3 частини персоналу. Таким чином звільнено 17 чоловік з його підпорядкування. Декотрим, як позивачу, скоротили об`єм роботи. Така ж ситуація склалася із гром. Добрянською, про яку згадував представник позивача. Про будь-які дії, пов`язані з корупцією позивач його особисто не повідомляв, можливо звертався у інші служби компанії чи її посадових осіб. Саме із-за неетичної поведінки позивача в одній із торговельних точок, [PERSON] було ініційовано службове розслідування 05.01.2021 року. Жодних повідомлень позивача про корупційні дії тоді не розглядалось. Взагалі, перезакріплення за працівниками торгівельних точок є чисто операційне питання. Поки позивач працював кількість точок у його віданні періодично змінювалась. Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи суд встановив наступне. На підставі наказу №3351-ос від 10.10.2018 року позивач прийнятий на роботу до ПрАТ «Київстар». Із ним укладено трудовий договір №7916 від цього ж числа. У ПрАТ «Київстар» діє Колективний договір, згідно п. 4.1. встановлюється восьмигодинний робочий день. Пп. 5.3., 5.4. цього документа передбачено здійснювати оплату праці відповідно до вимог законодавства України з урахуванням Системи оплати праці працівників, затвердженим наказом по підприємству і за погодженням з Профспілкою. Наказом від 02.05.2022 року №46-шр «Про внесення змін в організацію виробництва і праці департаменту регіональних роздрібних продажів бізнес-підрозділу розвитку бізнесу на масовому ринку ПрАТ «Київстар», з 03.05.2022 внесено зміни в організацію виробництва і праці та в штатний розпис, в зв`язку з чим скорочено та виведено зі штатного розпису посаду фахівця з розвитку пунктів продажу та сервісу 0,75 штатної одиниці. Наказом від 02.05.2022 року №1154-ос «Про зміну істотних умов оплати праці», з 03.05.2022 року внесено зміни до умов оплати праці позивача; встановлено неповний робочий день тривалістю 2 години; звужено посадові обов`язки фахівця; зменшено розмір заробітної плати до 25% посадового окладу. Повідомлено про це 02.05.2022 року. Виходячи зі змісту обох наказів, вони пов`язані між собою і видання другого є логічним продовженням видання першого, який позивачем не оспорювався. Однак, такий підлягає оцінці суду як доказ. Отже, наказ №46-шр для зміни в організації виробництва і праці визначає мету - оптимізацію витрат ресурсів департаменту; та її підстави - зменшення розміру продажів; зниження навантаження на деяких працівників(тут вживається у множині, хоча скорочується 0,75 однієї штатної одиниці). Положення п.19 ППВСУ №9 від 06.11.92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказують, що суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; пункт 10 визначає, що під змінами в організації виробництва і праці мається на увазі раціоналізація робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадження передових методів, технологій тощо. Звідси, наведена мета та підстави наказу №46-шр не входять до поняття змін в організації виробництва і праці, а тому такий акт суперечить правовому регулюванню тих правовідносин, що він внормовує. На підставі наведеного, і похідний від нього наказ №1154-ос слід вважати таким самим. Тим більше, що обоє ці акти дійсно стосуються прав і обов`язків тільки одного працівника - позивача. А поняття змін в організації виробництва і праці повинно охоплювати загальні потреби підприємства. Відтак наказ №1154-ос слід визнати незаконним та скасувати його, задоволивши позовну вимогу №1 позивача. Ліквідація цього наказу передбачає відновлення тих прав позивача, якими він скористався із-за його видання. Такий правовий захист його прав та інтересів передбачає власне задоволення судом позовної вимоги №4. Немає правових підстав вважати дії відповідача щодо видання оскаржуваного наказу - відстороненням, переведенням чи переміщенням. Зменшення кількості магазинів для обслуговування позивача цим поняттям не відповідає. Скорочення та виведення зі штатного розпису посади фахівця 0,75 штатної одиниці і встановлення заробітної плати у розмірі 25% - не можна розглядати як її зменшення, всупереч умовам трудового договору. Математично такий крок відповідача є приведенням заробітної плати у відповідність до скороченого об`єму штату. Принаймні така пропорція тут очевидна. До того ж, зарплата позивачу не була зменшена в сім разів, відповідно до зменшеної кількості об`єктів обслуговування. А право відповідача організовувати роботу працівника є зазначено в статті 2 Трудового договору між ними. Зважаючи на характер роботи позивача, «організовувати» тут слід розуміти, як право зменшувати сьогодні, так і збільшувати завтра кількість точок для обслуговування; а то й повністю змінити їх на інші післязавтра. Разом з тим, стороною позивача не заперечувалось, що ці точки для обслуговування(магазини) відповідачу не належать. Є власністю інших юридичних осіб. А тому, зобов`язувати відповідача за посередництвом позивача обслуговувати часткову діяльність ПрАТ «Київстар», саме конкретно в чужій власності - не ґрунтується на законі. А, відтак передумов для задоволення вимоги про поновлення умов які існували до 01.03.22 - немає. Звідси, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог № 2 і 3. Також, наказом №1154-ос зменшено саме розмір заробітної плати(п.5.1.1. трудового договору), а не компенсаційних виплат(п.5.1.2 трудового договору), тому у цьому контексті щодо оспорюваного наказу, принаймні у суду, існує повна ясність розуміння. Крім того, наказ видано старшим інспектором з кадрів [PERSON] на підставі п. 2.6. довіреності ПрАТ «Київстар» №82-2022від 15.03.2022 року. Цю довіреність не слід розглядати як представництво роботодавця у його трудових відносинах з працівником, оскільки даний правочин тільки надає право окремому працівнику до коло повноважень якого не входять певні обов`язки, здійснювати повноваження іншого працівника(директора з управління персоналом) якому корпоративні документи відповідача надають таке право. Причому із конкретизацією таких, але не обмежуючись ними. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» прийнятого 15.03.2022 року (набрав чинності 24.03.2022 року), у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються. Твердження представника позивача про те, що наведений Закон не зачіпав регулювання змін умов «оплати праці», а тільки зміну «істотних умов праці», - не узгоджується із трактуванням цих дефініцій КЗпП України. Так, згідно положень ч.3 ст.32 цього кодексу, поняття змін істотних умов праці охоплює зокрема і поняття змін систем та розмірів оплати праці. Тому, оскаржуваний Наказ виданий Відповідачем у відповідності до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Разом з тим, посилання сторони позивача на тотожність визначення понять ненормованого робочого дня в трудовому договорі та гнучкого режиму робочого часу визначеному в КЗпП, на суть спірних правовідносин - не впливає. Відповідно до статті 58-1 ГК України, суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Звідси, посилання сторони позивача на такий аспект, має протилежне нормативне підгрунтя. Щодо виявлень порушень, які мають ознаки корупційного правопорушення слід звернути увагу на те, що повідомлення від позивача про такі надходили через смс до свого безпосереднього керівника О. Печерського іще до звільнення. Однак, з їх тексту не вбачається характеру і суті порушень, осіб які їх допустили, тощо. Електронна переписка носить характер бесіди двох людей, які про щось таке собі знають, однак уникають конкретики. Позивач пояснює своєму безпосередньому керівнику, що знав про наявність порушень і доносив співробітнику, що так не можна, на що йому погрожували і пробували звільнити через свого роботодавця, він боявся. Якому саме співробітнику доносив і що конкретно - не відомо. О. Печерський цілком резонно ставив питання про те, чому іще в шостому місяці позивач не ініціював те питання, додаючи, що такі речі треба було через комплаенс вирішувати. З такого характеру переписки можна зробити висновок про те, що вона не носить характеру повідомлення про корупційне правопорушення в контексті відповідного Закону. Таке спілкування більше виглядає на дружню консультацію, як поступити в складній ситуації із врахуванням особистих знань чи здогадів про певні порушення. Інші контакти позивача із конкретними фактами відбулися вже по настанні для нього негативних наслідків у вигляді оспорюваного наказу зокрема: - 03.05.2022 - до керівника відділу Кузьменка В.В.; - 03,08.05.2022 - до Н. Єгорової з веон.ком; - 09.06.2022 - до президента ПрАТ «Київстар». На усі ці звернення відповіді про підтвердження своїх здогадів не отримав жодної. Натомість, стаття 32 КЗпП, передбачає гарантії для працівника, який повідомив про можливі факти правопорушень іще до майбутніх заходів впливу щодо нього, а не після їх настання. Повідомлення повинно мати належну форму, зміст та процедурно подано через внутрішні, зовнішні або регулярні канали, як про це зазначено в ст.1 Закону України "Про запобігання корупції". Позивач, же скористався тільки внутрішніми каналами і то постфактум, а до зовнішніх і регулярних навіть не дійшов, не зважаючи на неотримання жодних відповідей на свої звернення впродовж декількох місяців. Тому, застосування до нього гарантій, передбачених законодавством, як до викривача, є безпідставним. Щодо судових витрат слід зазначити таке. Обраний позивачем та його представником порядок визначення розміру гонорару адвоката був категорично заперечений стороною відповідача. Так, опонуючи йому, було звернено увагу суду на те, що: справа розглядалася у спрощеному порядку; між сторонами виникли доволі прості правовідносини; складені адвокатом документи дублюється щораз у їх викладі; додаткові пояснення і пояснення №2 не є заявами по суті справи і не передбачені ЦПК України для їх подання, й взагалі обраний спосіб обрахунку цих витрат за кожну сторінку тексту є некоректним. Суд, в свою чергу повністю погоджується з такими доводами сторони відповідача. Більше того, виклад обставин справи, їх законодавчого обгрунтування та позовних вимог неодноразово повторюється в текстах документів. Копіювання змісту нормативних актів є непомірно зайвим: суду їх зміст відомий, як і обом адвокатам, які представляли відповідача. В цьому випадку, надміру розлогий стиль викладу представника позивача, який є зрештою його правом, - конфліктує із правом сторони відповідача очікувати від суду законного і справедливого стягнення судових витрат. А тому, такі мусять бути скориговані в сторону зменшення. Таким чином, виходячи із поданого детального розрахунку витрат на правничу допомогу, по кожному з його пунктів суд враховує або відкидає наступне: 1. - зараховується повністю; 2. - зараховується частково. Відкидається об`єм копіювань норм законів, повторень ідентичного тексту, цитування преамбули оскаржуваного наказу із виділенням жирним шрифтом одного важливого рядка у ньому, вставка клопотань, які не повинна містити власне позовна заява: про розгляд справи в режимі відеоконференції та витребування доказів, заяви про письмове опитування учасника як свідка. Від загального об`єму залишається 19,444 сторінки; 3. - зараховується повністю; 4. - не зараховується з огляду на положення ч.5 ст. 212 ЦПК України, зважаючи на те, що відеоконференція проводилась лише за заявою представника позивача і її якість не дозволила провести це засідання; 5. - зараховується частково тільки 7 сторінок; 6. - не зараховується з огляду на відсутність законодавчого обґрунтування їх подання; 7. - аналогічно; 8. - зараховується частково. Суть викладено на 2-ох сторінках. 9. - зараховується повністю. По кожному пункту відповідно: 2000 + (19,444*500) + 2000 + 0 + 3500 + 0 + 0 + 1000 + 2000. Разом = 20222. Пропорційно до кількості задоволених позовних вимог (дві з чотирьох), сума до стягнення з відповідача складає 10 111 гривень.

Outcome: approved