Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №439/19 від 30.09.2019 в сумі 4137,10 грн., з яких 2422,19 грн. залишок по кредиту, 1714,91 грн. проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів. Також просить стягнути з відповідачів у відшкодування понесених витрат по оплаті судового збору 2481 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач послався\~на те,\~що 30 вересня 2019 між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір споживчого кредиту №439/19 про надання в кредит 21 000 грн. строком на 14 місяців починаючи з 30.09.2019 року до 9.112020, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. [PERSON] зобов`язалась погашати заборгованість по кредиту щомісячно в період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання, не сплачував заборгованість за кредитом, тому відсотки за користування кредитом розраховані відповідно до п.6.6 договору. Загальна заборгованість відповідача становить 4137 грн. 10 коп. та складається з 2 422грн. 19 коп. залишку по кредиту та 1 714 грн. 91 коп. процентів за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів. В якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] з відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки. За умовами договору поруки [PERSON] та [PERSON] зобов`язались в повному обсязі відповідати за зобов`язаннями [PERSON] за договором споживчого кредиту №439/19 від 30.09.2019 як солідарні боржники. Ухвалою суду від 23 березня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] , витребувано у позивача оригінал додаткового договору від 01.12.2019 до кредитного договору №439/19 від 30.09.2019 та первинні бухгалтерські документи щодо фактично сплачених платежів на виконання кредитного договору. Явку представника позивача визнано обов`язковою. Ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року позивачу продовжено строк, визначений ухвалою від 19.09.2022 для подання витребуваних документів. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Додатково зазначили, що додатковий договір №1 від 01.142.2019 був укладений саме до кредитного договору №439/19 від 30.09.2019. зазначеним додатковим договором фактично лише збільшено на 2 місяці строк повернення кредиту до листопада 2020 року. Крім того, в додатковому договорі допущено помилку описку щодо дати кредитного договору, помилково зазначено, що основний договір укладений 20.09.2019, а не 30.09.2019, що є вірною датою його укладення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про слухання справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала. Подала письмові пояснення в яких посилалась на те, що не спростовує того факту, що отримала кредит в сумі 21000 грн., однак всю суму кредиту повернула, сплатила всі передбачені договором відсотки, а додатковий договір №1 не може вважатись таким, що укладений до кредитного договору №439/19, оскільки цей договір укладався 30.09.2019, ним визначений розмір відсотків за користування кредитом, які вона мала сплатити та сплатила. В додатковому договорі вказано, що зміни вносяться до якогось договору від 20.09.20219, тому неможна вважати, що це договір укладений із нею. Крім того, цим додатковим договором №1 не вносились зміни щодо розміру відсотків, які вона мала сплатити, та і розмір відсотків в позовній заяві розрахований позивачем поза строком кредитування. Позивачем не враховано в якості оплати по договору платежу у 2488 грн. здійснений нею 13.09.2020 згідно квитанції до прибуткового касового ордеру. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні посилався на ті ж підстави для відмови в позові, що викладені в письмових запереченнях відповідача [PERSON] , якою також суду подано контррозрахунок згідно якого заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про слухання справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала. Подала письмові пояснення в яких посилалась на те, що [PERSON] договір було виконано належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав. Подав письмові пояснення аналогічні поясненням відповідача [PERSON] . Суд, вислухав представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Разом з цим, Конституційний Суд України у Рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 30 вересня 2019 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту №439/19 про надання споживчого кредиту в сумі 21 000 грн. 00 коп. на 12 місяців. Відповідно до п.4.1, 4.2 в межах 12 місяців, тобто з 30.09.2019 по 29.09.2020 [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти (відсотки), передбачені умовами договору. Якщо на 29.09.2020 є неповернений залишок кредиту і КС «Самара» не звернулась до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості, строк дії договору автоматично продовжується на 24 місяці, тобто до 29.09.2022. Відповідно до п.6.1 договору нарахування процентів (відсотків) за договором здійснюється за строк користування кредитом. Проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з дня надання кредиту до повного погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п.6.2 порядок обчислення процентів (відсотків) за користування кредитом: процентна ставка за договором нараховується щомісяця на залишок заборгованості за кредитом. Процентна ставка за договором становить 70,8 процентів (відсотків) річних. Тип ставки є фіксованим. Реальна річна процентна ставка 42,42% річних, загальні витрати за кредитом 8908,05 грн., загальна вартість кредиту 29908,05 грн. Відповідно до п.6.4 повернення кредиту та сплата процентів здійснюється щомісяця згідно графіку з 20 по 30 число кожного місяця. У зазначеному пункті наведено графік згідно якого повернення кредиту здійснюється ануїтентними платежами по 2488 грн. в місяць. Одночасно, в перші 4 місяця з дати отримання кредиту в період з жовтня 2019 року по січень 2020 року погашаються проценти за користування кредитом та частина тіла кредиту, а в період з лютого 2020 по вересень 2020 року погашається залишок з тіла кредиту. Відповідно до п.6.6. договору сторони дійшли згоди, що при порушенні строків сплати чергових платежів, розмір процентів за користування кредитом складає 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного погашення. 30 вересня 2019 року між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] був укладений договір поруки №439/19 відповідно до умов якого поручитель добровільно взяв на себе обов`язки перед КС «САМАРА» відповідати за зобов`язаннями, які виникають з умов кредитного договору №439/19 від 30.09.2019 в повному обсязі цих зобов`язань, та відповідно до п.2.2 договору поруки несе солідарну відповідальність. 30 вересня 2019 позивач передав [PERSON] грошові кошти у сумі 21 000 грн. 00 коп. згідно видаткового касового ордеру від 30 вересня 2019 року. 01 грудня 2019 року між позивачем та [PERSON] та поручителями [PERSON] та [PERSON] укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №439/19 від 30.09.2019. Відповідно до п.1 додаткового договору строк повернення заборгованості за кредитом наданим згідно кредитного договору №439/19 від 30.09.2019 та процентів за користування кредитом продовжено на 2 місяці з 30.09.2020 по 29.11.2020 у зв`язку з чим внесено зміни до п.4.1 кредитного договору (п.2 додаткового договору №1). Пунктом 3 додаткового договору №1 від 01.12.2019 внесено зміни до графіку платежів повернення кредиту та сплати процентів п. 6.4 договору №4329/19 від 30.09.2019 згідно якого загальна вартість кредиту становить 31148,19 грн., з яких 10148,19 проценти. Відомості щодо внесення змін до п.6.2 договору №439/19 від 30.09.2019 яким визначена загальна вартість кредиту 29908,05 грн. матеріали справи не містять та суду таких доказів надано не було. Враховуючи, що зміни до п.6.2 договору №439/19 від 30.09.2019 не вносились, суд виходить з погодженої сторонами при укладенні договору суми загальної вартості кредиту 29908,05 грн., яка складається з тіла кредиту та відсотків за користування ним. На виконання ухвали про витребування доказів позивачем були надані оригінал додаткового договору №1 та первинні документи щодо повернення кредитних коштів та сплати належних платежів за договором №439/19 від 30.09.2019. Під час дослідження судом оригіналів наданих позивачем первинних документів на підтвердження доводів позивача щодо суми повернутих [PERSON] коштів: відомостей про отримання готівки та касових Z-звітів позивача судом встановлено, що повернення отриманого від КС «Самара» кредиту відбувається в готівковій формі. Про отримання готівки позивачем позивальнику надається 2 квитанції квитанція з касового апарату та квитанція до прибуткового касового ордеру в якій зазначено номер та дата кредитного договору на виконання якого такі кошти внесено. Прибутковий касовий ордер КС «Самара» не оформлюється, бухгалтером складається денний Z-звіт та відомість на підставі відомостей відповідного підрозділу спілки. Судом встановлено та підтверджено наданими сторонами оригіналами первинних документів, що за весь час користування кредитом до дня звернення позивача до суду [PERSON] було сплачено 28 726 грн. на виконання взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором №436/19 від 30.09.2019. Оригінал квитанції на суму 2488 грн., наданий в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] в якості підтвердження сплати 13.09.2022 зазначеної суми є, на думку суду, квитанцією від 13.01.2020 року, оскільки оригіналу квитанції від 13.01.2020 на суму 2488 грн. представником відповідача суду надано не було. Нерозбірливість дати на квитанції не може бути підставою для подвійного врахування судом сплаченої суми. Оригінали наданих представником відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні квитанцій до прибуткового касового ордеру становлять загальну суму сплачених відповідачем [PERSON] коштів на виконання договору №439/19 від 30.09.2019 28\~726 грн., що є тотожною сумою зазначеною позивачем, наведеною в розрахунках та підтвердженою первинними документами дослідженими судом. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, 13 вересня 2020 року був вихідним днем неділею, кредитна спілка не працювала, тому видати квитанцію відповідачу [PERSON] 13.09.2020 було неможливо. Відсутність сплати [PERSON] 13.09.2020 року в якості погашення кредиту за договором №439/19 від 30.09.2019 коштів у сумі 2488 грн. до каси КС «Самара» підтверджено дослідженими судом відомостями з каси позивача з яких судом встановлено, що до та після 13.09.2020, який є вихідним днем неділею, готівка від [PERSON] до каси позивача не надходила. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] в березні 2020 року допустила прострочення платежу, та з березня 2020 року погашала заборгованість з порушенням графіку, визначеного додатковим договором №1 від 01.12.2019. Відповідно до п. 6.6. договору №439/19 від 30.09.2019 при порушенні строків сплати чергових платежів, розмір процентів за користування кредитом складає 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного погашення. Позивачем 18.11.2021 щодо відповідачів складено листи з вимогою погашення заборгованості у розмірі 4137,10 грн., доказів надіслання таких листів на адреси відповідачів та отримання таких листів відповідачами суду не надано. Згідно розрахунку за договором споживчого кредиту №439/19 від 30.09.2019, договору поруки №439/19 від 30.09.2019 та додаткового договору №1 від 01.12.2019 заборгованість відповідачів становить 4 137 грн. 10 коп., з яких 2 422 грн. 19 коп. залишок по кредиту, 1 714 грн. 91 коп. проценти за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів. Відповідно до ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України відповідач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу, відсотки, відповідно до умов договору. Судом встановлено, що підставою для укладення додаткового договору №1 від 01.12.2019, яким продовжено строк користування кредитом на 2 місяці була заява [PERSON] від 29.11.2019, якою вона просила відстрочити внесення платежу за листопад 2019 року. Одночасно, вказаним додатковим договором №1 від 01.12.2019 позивач, окрім збільшення строку користування кредитними коштами збільшив і розмір відсотків за користування наданим кредитом у зв`язку з чим збільшилась і вартість кредиту. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Судом встановлено, що пункт 6 Договору №439/19 від 30.09.2019 «Порядок повернення кредиту та нарахування/сплати процентів (відсотків)» має непоодинокі протиріччя. Так, в п.6.1 договору №439/19 від 30.09.2019 зазначено, що проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту, а п.6.2 передбачає нарахування відсотків на залишок заборгованості. В абз.2 цього ж п.6.2 договору №439/19 від 30.09.2019 прописом зазначено, що розмір відсотків становить 70,8 % річних. Тип процентної ставки є фіксованим, а в таблиці, яка визначає загальну вартість кредиту цифрами зазначено процентну ставку у 42,42% річних. Крім того, п. 6.6 договору №439/19 від 30.09.2019 визначається інший розмір процентів у зв`язку простроченням платежів, що не узгоджується з твердженням про фіксований розмір процентної ставки та фактично є мірою відповідальності боржника. Суд позбавлений\~можливості дійти\~висновку щодо\~типу та\~розміру процентної\~ставки кредитного\~договору №439/19\~від 30.09.2019\~та вважає,\~що відповідачі,\~як пересічні споживачі\~кредитних послуг\~з урахуванням\~звичайного рівня\~освіти та\~правової обізнаності, не могли\~ефективно здійснити\~свої права\~бути проінформованими\~про умови\~кредитування КС «Самара» за наявності в кредитному договорі №439/19 від 30.09.2019 вищезазначених протиріч. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. З урахуванням невизначеності розміру, порядку нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, суд вважає, що вимоги щодо збільшення вартості кредиту до 31148,19 грн. у зв`язку із збільшенням розміру відсотків, які мали бути сплачені [PERSON] на користь позивача є безпідставними. Суд вважає, що сторони кредитного договору та договору поруки №439/19 від 30.09.2019 визначили загальну вартість кредиту з урахуванням процентів за його користування у розмірі 29908,05 грн., з яких 8908,05 грн. відсотки. Станом на час прострочення [PERSON] березень 2020 року на користь позивача сплачено 9 976 грн. тому з урахуванням положень договору щодо сплати всього розміру відсотків у перші 4 місяця з дати отримання кредиту, визначених графіком, розмір відсотків визначений кредитним договором №439/19 від 30.09.2019 у сумі 8908,05 грн є сплаченим. Підстави для збільшення вартості кредиту та нарахування відсотків після їх сплати у позивача були відсутні, тому вимоги щодо стягнення 1\~714 грн. 91 коп. відсотків за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів задоволенню не підлягають. Враховуючи, що на виконання умов договору [PERSON] було сплачено 28 726 грн., а загальна вартість кредиту погоджена сторонами визначена у 29 908,05 грн., заборгованість [PERSON] перед КС «Самара» становить 1 182,05 грн. (29908,05 грн. 28726 грн. = 1182,05 грн.). Статтею 553 ЦК України\~встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.\~\~ Статтею 554 ЦК передбачено, що за виконання боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, котрим визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч.1, 2 ст.553 ЦК). Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] поручителем якої є відповідачі [PERSON] та [PERSON] на виконання умов кредитного договору №439/19 від 30.09.2019 сплачено 28\~726 грн. з визначених 29908,05 грн., позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідачів солідарно необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №439/19 від 30.09.2019 в сумі 1182,05 грн., із розрахунку: 29908,05 грн. 28\~726 грн. = 1\~182,05 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог сплачений судовий збір по 236 грн. 27 коп. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial