Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на користь [PERSON] , [INFO] , грошові кошти в сумі 243 539,41 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства та прокуратури. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.11.2017 слідчим СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області по матеріалах кримінального провадження №12017060020003160 від 14.06.2017 його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. 13 лютого 2019 року прокурором Житомирської місцевої прокуратури відносно нього затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні та спрямовано до Богунського районного суду м.Житомира. Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 17.10.2020 його визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04.03.2021 вирок Богунського районного суду м.Житомира щодо нього залишено без змін. Таким чином, вказує, що він протягом 40 місяців та 17 днів перебував під слідством та судом. Внаслідок наведеного йому спричинено значну моральну шкоду, яка виразилась у наступному: погіршення психологічного стану; у зв`язку з кримінальним переслідуванням був обмежений у праві виїзду та змушений вживати додаткових заходів для захисту від обвинувачення, доводити свою невинуватість, на що витрачався значний час та сили; перебування під слідством та судом призвело до погіршення його життєвого ритму; погіршення відносин з оточуючими, перед якими повинен був виправдовуватись. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито загальне позовне провадження із проведенням підготовчого засідання. 05 листопада 2021 року від представника відповідача Житомирської обласної (окружної) прокуратури - Ільченка П.Л. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що позивачем визначено неналежних відповідачів у справі: Житомирський відділ\~поліції Головного\~управління Національної\~поліції в\~Житомирській області\~та Житомирська\~місцева прокуратура,\~оскільки такі\~припинені,\~що унеможливлює\~вирішення спору\~по суті. У позивача наразі не виникло право на отримання відшкодування шкоди у зв`язку з тим, що судові рішення щодо [PERSON] на даний час переглядаються судом касаційної інстанції та можуть бути ним скасовані. Крім того, посилається на наявність неточностей в позовній заяві в частині викладених фактичних обставин, зокрема: позивача було повідомлено про підозру о 09 год 30 хв 14 грудня 2017 року, а не 14 листопада 2017 року, як вказано в позовній заяві; виправдувальний вирок Богунського районного суду м.Житомира у справі №295/1904/18 датований 17 липням 2020 року, а не 17 жовтня 2020 року, як йдеться в позовній заяві; розрахунок моральної шкоди яку позивач просить стягнути з Державного бюджету є суперечливим та невмотивованим. Вказує, що позивачем не долучено до позовної заяви будь-яких доказів порушення життєвих зв`язків, погіршення стану здоров`я та інших обставин, що можуть свідчити про наявність немайнових втрат, спричинених незаконними діями органів досудового розслідування та суду. Також представник позивача зазначає, що в разі відхилення Верховним Судом касаційної скарги прокурора у справі №295/1904/18 позивач набуде права на відшкодування моральної шкоди за період перебування під слідством та судом з 14 грудня 2017 (дата повідомлення про підозру) по 17 липня 2020 року (дата ухвалення Богунським районним судом м.Житомира виправдувального вироку) в розмірі 186\~600 гривень. Ухвалами Корольовського районного суду м.Житомира від 27.07.2022, постановленими без виходу суду до нарадчої кімнати, представнику відповідача ГУНП в Житомирській області відмовлено у задоволенні клопотання про надання часу для подання відзиву на позовну заяву, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 26 жовтня 2022 року витребувано з Богунського районного суду м.Житомира для огляду та дослідження в судовому засіданні справу №295/1904/18 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3\~ст.190 КК України. Представник позивача - адвокат Божок Л.В. в судовому засіданні просила задовольнити позов з підстав, викладених у ньому. Пояснила, що з Державного бюджету України на користь позивача підлягають до стягнення грошові кошти в сумі 243 539,41 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства та прокуратури, за період з дати повідомлення про підозру [PERSON] , тобто з 14.12.2022, по день прийняття ухвали судом апеляційної інстанції. Представник Житомирської обласної прокуратури в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні відзиву на позовну заяву. Представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області вважав позов необгрунтованим та пояснив, що факт завдання моральної шкоди внаслідок протиправних дій органу досудового розслідування позивачем не доведено. Орган досудового розслідування діяв у відповідності до вимог КПК України, та його дії в судовому порядку протиправними не визнавались. Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та з наданої для огляду справи №295/1904/18 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3\~ст.190 КК України\~вбачається, що 14 грудня 2017 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Підозрюваному [PERSON] запобіжний захід не обирався (а.с.26 т.1 справи № 295/1904/18). Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 17 липня 2020 року [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та виправдано за цим законом за недоведеністю. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2021 року вирок Богунського районного суду м.Житомира від 17 липня 2020 року щодо [PERSON] залишено без змін. Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 23 листопада 2021 року ухвалу Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2021 року щодо [PERSON] залишено без змін, а касаційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури - без задоволення (а.с.104-114 т.3 справи № 295/1904/18). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 56 Конституції України\~визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1176 Цивільного кодексу України\~(далі по тексту\~ЦК України), шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Підстави, порядок та розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню встановлено\~Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~(далі - Закон). У пункт 1\~статті 1 цього Закону\~наведено перелік підстав, за наявності яких фізичній особі може бути відшкодовано шкоду, завдану внаслідок, зокрема: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з пунктом 1\~статті 2 цього Закону\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим\~Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до пункту 5\~статті 3 Закону, у наведених в\~статті 1 Закону\~випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Згідно ч.5 та ч.6\~ст.4 Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини 5, 6\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Відповідно до частин другої, третьої\~статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно положень ч.1, ч.2\~ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалості, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд має з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Розмір відшкодування слід розраховувати виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом за кожен місяць перебування під слідством і судом. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц (провадження №14-298цс18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №522/1021/16-ц (провадження№14-136цс19). В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував під слідством та судом з 14 грудня 2017 року (з дати повідомлення про підозру) по 04 березня 2021 року (набрання вироком Богунського районного суду м.Житомира законної сили), тобто по день постановлення Житомирським апеляційним судом ухвали про залишення без змін виправдувального вироку Богунським районним судом м.Житомира від 17 липня 2020 року у справі №295/1904/18, а всього 38 місяців 18 днів. У відповідності до положень ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік», мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 жовтня становить 6 700 гривень. Таким чином, мінімальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь [PERSON] відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», станом на час вирішення цієї справи становить 258 490,34 грн. Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги те, що представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог про стягнення на користь [PERSON] грошових коштів саме в сумі 243 539,41 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства та прокуратури, суд, дотримуючись принципу диспозитивності, дійшов висновку про задоволення позову в межах заявлених позовних вимог та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача моральної шкоди в розмірі 243 539,41 грн. Щодо посилання представника Житомирської обласної прокуратури у поданому відзиві на позовну заяву на те, що позивачем визначено неналежних відповідачів у справі, оскільки Житомирський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та Житомирська місцева прокуратура припинені, не приймаються судом до уваги, оскільки позов адресований до діючих юридичних осіб: Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Житомирської обласної прокуратури. Крім того, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено коло осіб, неправомірні дії чи бездіяльність яких породжує у позивача право на відшкодування шкоди незалежно від того, діями якого саме органу досудового розслідування цю шкоду завдано. Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеним у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №712/10025/18 (провадження №61-8700св19). Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved