Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

02.12.2021 року до суду надійшла позовна заява ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів. Позов обґрунтовується тим, що 14.09.2021 року між сторонами укладено договір надання послуг, предметом якого є надання ріелторських послуг з продажу об`єкту нерухомого майна, який діє до моменту укладення замовником основного договору (продажу квартири) з третьою особою, а саме покупцем нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.4. встановлено розмір винагороди виконавця - 2000 доларів США. 24.09.2021 року під час дії договору та в результаті роботи виконавця замовником було укладено основний договір (договір купівлі-продажу квартири), посвідчений приватним нотаріусом Чорногуз О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1567. Однак, замовник відмовився від виконання обов`язку по оплаті винагороди виконавця та не виконав взятих на себе зобов`язань по договору, в результаті чого заборгованість замовника перед виконавцем складає 53 300 грн., що в перерахунку на іноземну валюту на день підписання договору складає 2000 доларів США. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути заборгованість за договором надання послуг та судові витрати. В порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України з метою визначення підсудності були здійснені запити щодо встановлення інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.04.2022 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. У судове засідання сторона позивача не з`явилася, представником через канцелярію суду подано клопотання, зі змісту якого вбачається, що він просить розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги сторона підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися в порядку, передбаченому процесуальним законом. У встановлений судом строк відзив та жодних документів до суду не подали. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.09.2021 року між ФОП [PERSON] як Виконавцем та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як Продавцями був укладений договір про надання послуг, за яким Виконавець зобов`язався надати Продавцеві інформаційно-консультаційні при підготовці і відчуженні нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (п. 1.1.). За п. 2.2.2. Продавець зобов`язується здійснити відчуження майна на користь [PERSON] в термін і на умовах, обумовлених у договорі між Покупцем і Продавцем Майна. Пунктом 2.4. встановлено розмір Винагороди виконавця за надані послуги в сумі 53 300 грн., що складає 2000 доларів США. Договір набуває чинності з моменту першого підписання та діє до моменту підписання основного договору купівлі-продажу (п. 4.1.). 24.09.2021 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаної вище квартири, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Чорногуз О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1567. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Глава 63 ЦК України регламентує загальні положення про договір про надання послуг. Так, відповідно до ст. 901 цього Кодексу за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Положеннями ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, вбачається, що відповідачі не виконали взятих на себе обов`язків за укладеним договором щодо оплати винагороди виконавця, що ними не заперечувалося. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 610, 611, 612). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості зі сплати винагороди за договором про надання послуг від 14.09.2021 року в розмірі 53 300 грн. ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Так як відповідачам в рівних частинах належало нерухоме майно, щодо надання послуг про продаж якого укладено між сторонами договір, то вказану суму суд приходить до висновку стягнути також в рівних частинах, тобто по 17 766,66 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, серед яких послуги правничої допомоги, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу разом з позовом було надано наступні документи: копія договору № 1881021 про надання правничої допомоги від 27.10.2021 року; копія додаткової угоди № 1 до Договору № 1371120 про надання правничої допомоги від 27.10.2021 року; рахунок на оплату № 420 від 22.10.2021 року; акт надання послуг № 420 від 22.10.2021 року; квитанція № 35228538 від 25.10.2021 року на суму 16 500 грн. Так, згідно наданих документів вбачається, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який просить стягнути сторона позивача за супровід справи згідно з договором № 1881021 від 22.10.2021 року та додаткової угоди № 1 становить 16 500 грн. Однак стороною не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, як визначено чинним законодавством, який би містив назви послуг, витрачений на них адвокатом час та їх вартість, що позбавляє суд можливості перевірити чи є їх розмір співмірним відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Крім того, суд звертає увагу на суттєві розбіжності, наявні в наданих представником документах, а саме: рахунок на оплату, акт надання послуг, який, між тим, не підписаний ні виконавцем, ні замовником, квитанція містять інформацію щодо договору № 1881021, яким не встановлено розмір оплати за надані послуги; в свою чергу додаткова угода № 1, яка і визначає суму правничої допомоги, укладена до договору про надання правничої допомоги за № 1371120, копію якого суду не надано. Таким чином, суд вважає, що витрати на правову допомогу у розмірі 16 500 грн. є необґрунтованими та недоведеними, тому не підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 908 грн., тобто по 302,66 грн. з кожного.

Outcome: approved