Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

У листопаді 2021 року Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , із позовною заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що родина [PERSON] була виявлена як неблагополучна родина на початку квітня 2021 року службою у справах дітей Михайлівської сільської ради та КУ «Центр надання соціальних послуг», в подальшому взята на облік сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах. З 29.04.2021 родина перебуває під соціальним супроводом КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради, є соціально-неадаптованою родиною. [PERSON] свідомо ухиляється від виховання та належного утримання своїх дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створює належні умови для розвитку їх природних здібностей, не готує їх до самостійного житті та праці, не приділяє належної уваги навчанню та не забезпечує нормальним харчуванням. Належних умов для дітей у родині матері не створено, діти не мають належного місця для сну, навчання, ігор та можливості покупатися. За несплату комунальних послуг з квітня 2021 року вимкнено газопостачання, будинок без опалення. За час роботи із сім`єю, родину забезпечували одягом, продуктами харчування та засобами гігієни, надавався транспорт для проходження медичного обстеження дітей, відновлення втрачених документів. Але мати [PERSON] не завжди йшла на контакт, не переймалась виконанням плану заходів, які були спрямовані на збереження родинного оточення для дітей, не прислухалась до порад спеціалістів. За інформацією КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради про роботу із сім`єю, мати [PERSON] не намагалась змінювати своє відношення до дітей, давала обіцянки виправити ситуацію, але не виконувала їх, в будинку порушені санітарно-гігієнічні норми, діти завжди недоглянуті, брудні, відлюдкуваті. Діти в результаті байдужого ставлення матері і браку уваги з її сторони, згідно висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дітей, мають інтелектуальні порушення. Згідно характеристики, наданої Соколівським НВК Михайлівської сільської ради, де навчався [PERSON] , 2013 року народження, у 2 класі [PERSON] не знав літер, цифр, не вмів читати і писати, ніколи не виконував домашнє завдання, не здобував освіту під час дистанційного навчання, мати не приділяла уваги навчанню сина, на телефонні дзвінки класного керівника та соціального педагога не відповідала. 30.08.2021 на позачерговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради було винесено питання щодо необхідності вилучення дітей з родини відповідача, але задля збереження сімейного оточення для дітей, комісією вирішено, враховуючи проблеми із навчанням, клопотати до інтернатного закладу для влаштування на цілодобове перебування малолітніх та можливості повертатися до родини матері на вихідні, святкові та канікулярні дні. З вересня 2021 року діти відповідача були зараховані до КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР. За період навчання мати [PERSON] систематично порушувала внутрішній розпорядок закладу, вчиняла конфлікти, не повертала дітей на навчання вчасно, діти пропускали школу без поважних причин. З вересня по листопад 2021 року суттєвих змін в родині не відбулося, санітарні норми в будинку та умови для дітей погіршилися. 05.11.2021 згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дітей в родині [PERSON] , комісією прийнято рішення терміново зібрати комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради. 05.11.2021 органом опіки та піклування Михайлівської сільської ради прийнято рішення № 193 про негайне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей, а також звернення до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, а рішенням від 05.11.2021 № 194 затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 18.11.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. 19.08.2022 Михайлівською сільською радою Запорізького району Запорізької області подано заяву про зміну позовних вимог та, в подальшому, подано уточнену позовну заяву, на обґрунтування якої зазначено, що згідно протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 05.08.2022 № 4 та наданих до нього матеріалів з`ясовано, що мати [PERSON] прикладає зусилля та зацікавленість щодо повернення дітей на виховання, зафіксовані суттєві зміни матеріально-побутових умов проживання родини (сплачені заборгованості з комунальних послуг, ліквідовані аварійні ділянки електричних мереж, стеля лутки, покращено санітарно-гігієнічні умови в будинку та на прибудинковій території). 05.08.2022 виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, як органом опіки та піклування, внесено зміни до рішення № 194 від 05.11.2021 та затверджено висновок про доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав матері [PERSON] . 03.11.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 09.11.2022. У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог у редакції, викладеній в уточненій позовній заяві, з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності, а також відзиву на позов до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України. За клопотанням представника позивача у судовому засіданні допитані свідки [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що протягом 12 років працює в органах поліції, на даний час обіймає посади інспектора ювенальної превенції Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. Як інспектор ювенальної превенції вона безпосередньо проводила роботу з родинами, які опинились у складних життєвих обставинах, у тому числі з родиною [PERSON] . В ході рейдів, які відбувались 1 раз на 2 тижні обстежувалися умови проживання дітей відповідача. Зокрема, було встановлено, що в будинку антисанітарні умови для проживання дітей, холодно і брудно, відсутні продукти харчування, самі діти під час цих рейдів були брудні, голодні, одягнені та взуті не по сезону. [PERSON] не працювала, доходів не отримувала, життям і здоров`ям дітей не цікавилась, не виконувала рекомендації, у зв`язку з чим неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. У 2021 році діти були вилучені з родини і тільки після цього [PERSON] почала виправлятися, зокрема, прибрала у будинку, розпочала ремонт, працевлаштувалась. Наразі ювенальною превенцією ведеться робота з родиною [PERSON] щодо повернення дітей у сім`ю. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює на посаді фахівця КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. З 2021 року на підставі повідомлення зі школи щодо неналежного виконання батьківських обов`язків на обліку даної установи перебуває родина [PERSON] . Встановлено, що мати не піклувалась життям та здоров`ям малолітніх дітей, не створювала належних умов для навчання, не дотримувалась санітарно-гігієнічних норм. За результатами проведеної роботи, у зв`язку з небажанням матері виправляти ситуацію, діти були вилучені з родини. Тільки після цього мати почала виправлятись, працевлаштувалась, погасила борги за комунальними платежами, трохи прибрала у будинку та на прибудинковій території, однак наразі повноцінних умов для дітей нею ще не створено, будинок потребує ремонту, робота з родиною ведеться постійно. Свідок [PERSON] суду пояснив, що обіймає посаду поліцейського офіцера громади по Михайлівській територіальній громаді Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. [PERSON] перебуває на обліку Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області як особа, яка не виконує батьківських обов`язків. Він безпосередньо приймав участь в обстеженні умов проживання відповідача, яке не відповідало вимогам санітарно-гігієнічних норм, у будинку було дуже брудно, для дітей не створено відповідних умов для проживання та навчання. Після вилучення дітей відповідачу було надано термін для усунення недоліків. На теперішній час [PERSON] частково розпочала виконувати вимоги для повернення дітей, зокрема, працевлаштувалась, розпочала проводити ремонтні роботи у будинку. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтями 3, 18 Конвенції про права дитини закріплено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами чи адміністративними, чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) § 47, «Хант проти України» (Hunt v.Ukraine), § 49). У ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-и) чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Як свідчать положення ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з положеннями ст. 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України). Аналізуючи наведене, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц, від 17.07.2019 у справі № 642/2754/17. Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 19.11.2019 у справі № 564/2594/18-ц, від 12.03.2020 у справі № 722/1128/18-ц. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей вказані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за заявою матері. З 28.04.2021 родина [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Михайлівської сільської ради, як родина, яка перебуває в складних життєвих обставинах. З 29.04.2021 сім`ю [PERSON] , як таку, що знаходиться в складних життєвих обставинах, забезпечено соціальним супроводом КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради. З акту обстеження умов проживання від 28.04.2021 встановлено, що родина [PERSON] проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання родини незадовільні, санітарні норми порушені, у будинку холодно (газ відключений за несплату), відсутні продукти харчування, для дітей не створено належних умов, не відведено місця для ігор, постіль та речі брудні. З акту обстеження умов проживання від 24.06.2021 встановлено, що умови проживання сім`ї не змінилися, в будинку брудно, неприємний запах, розкидані речі ат їжа на підлозі, умови для проживання дітей відсутні. Згідно характеристики, наданої Соколівським НВК Михайлівської сільської ради, де навчався [PERSON] , 2013 року народження, у 2 класі [PERSON] не знав літер, цифр, не вмів читати і писати, ніколи не виконував домашнє завдання, не здобував освіту під час дистанційного навчання, мати не приділяла уваги навчанню сина, на телефонні дзвінки класного керівника та соціального педагога не відповідала. З вересня 2021 року діти відповідача були зараховані до КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР. З висновків про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дітей від 05.09.2021 № ІРЦ-85025/2021/273596, а також від 05.09.2021 № ІРЦ-85025/2021/273599, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в результаті байдужого ставлення матері і браку уваги з її сторони мають інтелектуальні порушення. З вересня по листопад 2021 року суттєвих змін в родині не відбулося, санітарні норми в будинку та умови для дітей погіршилися, про що свідчать акт обстеження умов проживання від 04.11.2021. 05.11.2021 директор КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради звернулась до Служби у справах дітей Михайлівської сільської ради з поданням щодо ініціювання розгляду комісією з питань захисту прав дітей можливості вилучити дітей з сім`ї [PERSON] до моменту мінімізації складних життєвих обставин, зумовлених неналежним виконанням батьківських обов`язків, складним матеріальним становищем, аварійним станом будинку, що несе загрозу життю та здоров`ю дітей. Зокрема, у подання зазначено, що з 29.04.2021 родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради, є соціально-неадаптованою родиною. За час роботи із сім`єю, родину забезпечували одягом, продуктами харчування та засобами гігієни, надавався транспорт для проходження медичного обстеження дітей, відновлення втрачених документів. Але мати [PERSON] не завжди йшла на контакт, не переймалась виконанням плану заходів, які були спрямовані на збереження родинного оточення для дітей, не прислухалась до порад спеціалістів. Мати [PERSON] не намагалась змінювати своє відношення до дітей, давала обіцянки виправити ситуацію, але не виконувала їх, в будинку порушені санітарно-гігієнічні норми, діти завжди недоглянуті, брудні, відлюдкуваті. Згідно з планом роботи з сім`єю, мати відносила свої документи, з вересня 2021 року влаштувалась на роботу, діти відвідували школу-інтернат, але з подальшими відвідуваннями спеціалістів стан в будинку не покращувався, в будинку жахливий неприємний запах, липка підлога, їжа з цвіллю, брудні неприбрані речі та білизна, діти почали частіше хворіти. На зауваження спеціалістів [PERSON] не відреагувала, не виконала пункт плату щодо покращення санітарних умов будинку, сплати борги за комунальні послуги. 05.11.2021 органом опіки та піклування Михайлівської сільської ради прийнято рішення № 193 про негайне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей. Таким чином, судом встановлено, що мати дітей - відповідач [PERSON] фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймається їх життям, матеріально їх не забезпечує, зв`язків з дітьми не підтримує. Відповідач ухиляється від виховання дитини. Частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради від 16.08.2022 № 47 затверджено висновок щодо доцільності відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Таким чином, судом встановлено, що мати злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Таке ігнорування інтересів дітей, на думку суду, є вагомою підставою для відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Отже, у цій частині позов підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з того, що, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з викладеним, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів законними, однак не погоджується із розміром аліментів, заявлених позивачем. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь фізичної чи юридичної особи, якій будуть передані діти, аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 11.11.2021. Крім того, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 2270 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial