Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

У квітні 2020 року листопаді 2020 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення в розмірі 12575,98 грн за період з 01.11.2014 до 29.02.2020, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. У серпні 2020 року КП «Харківводоканал» збільшило розмір позовних вимог до 14547,83 грн, збільшивши період заборгованості до 30.06.2020. 29.12.2020 позивачем подано клопотання про залучення співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] . У квітні 2021 року позивачем знову збільшено розмір позовних вимог до 18641,35 грн, збільшено період заборгованості до 28 лютого 2021 року. З урахування збільшених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 18641,35 грн та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2014 до 28.02.2021 у розмірі 11270,70 грн та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2014 до 28.02.2021 у розмірі 6231,95 грн. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні витрати та 3 % річних. У відзиві на позовну заяву [PERSON] у задоволенні позовних вимог до нього просив відмовити, оскільки, по-перше, є лише співвласником квартири і йому належить лише 1/4 квартири, право власності на яку набув 05.11.2018. По-друге, позивачем пропущено строк позовної давності щодо частини позовних вимог. Співвідповідачі відзиву на позовну заяву не подали. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що квартира\~за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] (1/4 частка набута 14.06.2013, 1/2 частка набута у власність 24.05.2013) та [PERSON] (1/4 частка набута у власність 05.11.2018), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та №219221406 від 06.08.2020. За відомостями Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] був співвласником 1/2 частки квартири з 21 грудня 2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2014 до 28.02.2021 у розмірі 11270,70 грн та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2014 до 28.02.2021 у розмірі 6231,95 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду 07.04.2020 року з позовом, в якому просить стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2014 до 28.02.2021 та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2014 до 28.02.2021. Тобто, частина позовних вимог стосується стягнення заборгованості з період, щодо якого сплив строк позовної давності, а саме з 01.11.2014 до 06.04.2017. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як зазначалось вище, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності. Отже, суд розглядає позовні вимоги КП «Харківводоканал» в межах позовної давності, тобто з 07.04.2017 року по 28.02.2021 року. Судом здійснено перерахунок заборгованості відповідачів перед позивачем в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що заборгованість відповідачів перед позивачем за період з 07.04.2017 до 28.02.2021 становить за послуги з централізованого водопостачання 9243,65, за послуги з водовідведення 5108,27 грн. Однак суд вважає за необхідне розподілити відповідальність серед відповідачів за невиконання зобов`язань відповідно до розміру їхніх часток у право спільної часткової власності та періоду власності перебування майна у власності, оскільки відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Так судом встановлено, протягом періоду з 07.04.2017 до 05.11.2018 [PERSON] належало 3/4 квартири, [PERSON] 1/4 квартири. За вказаний період заборгованість становить 1815,39 грн за послуги водопостачання і 982,96 грн за послуги водовідведення, а всього 2798,35 грн. Відповідно до долі часток співвласників за вказаний період підлягає стягненню з [PERSON] заборгованість у розмірі 2098,76 грн, з [PERSON] 699,59 грн. Протягом періоду з 05.11.2018 до 28.02.2021 співвласниками квартири є [PERSON] (3/4 частки) та [PERSON] (1/4 частка), заборгованість за вказаний період складає 7428,26 грн - за послуги водопостачання і 4125,31 грн - за послуги водовідведення, а всього 11553,57 грн. Відповідно до долі часток співвласників за вказаний період підлягає стягненню з [PERSON] заборгованість у розмірі 8665,18 грн, з [PERSON] 2888,39 грн. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг позивачем нараховано 783,15 грн - індексу інфляції за час прострочення та 355,55 грн - 3% річних від простроченої суми. Наведені обставини, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: розрахунком заборгованості, розрахунком 3 % річних та індексу інфляції. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що під час розрахунку заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення позивачем застосовані нормативно-правові акти, які підлягають застосуванню. Позивачем також правильно застосовані приписи ст. 625 ЦК України щодо зобов`язання боржника сплатити інфляційні втрати та 3% річних в разі прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи положення ст. 360 ЦК України суд стягує індекс інфляції та три проценти річних з відповідачів на користь позивача з урахуванням їх часток у власності та періоду, та стягує з [PERSON] . індекс інфляції у розмірі 587,36 грн, 3% річних у сумі 266,66 грн, з [PERSON] 156,63 грн індексу інфляції, 71,11 грн 3% річних, з [PERSON] - 39,16 грн індексу інфляції та 17,78 грн -3 % річних. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в зазначеному обсязі та порядку. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1749,72 грн, а саме з [PERSON] 1310,04 грн, з [PERSON] 349,34 грн, з [PERSON] 87, 34 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial