Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Богуславського районного суду Київської області із вищезазначеним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебувала з відповідач у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2015 року. Мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірваний з 07.08.2020 року на підставі рішення суду. Діти проживають із нею та знаходяться на її утриманні. Батько дітей - відповідач [PERSON] з жовтня 2019 року участі у вихованні дітей не приймає, з дітьми не спілкується, в матеріальному утриманні дітей не приймає участі. 01.07.2022 відповідач написав нотаріально посвідчену заяву про відсутність у нього заперечень проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей. Зазначені факти позивач розцінює як ухилення від виховання дітей батьком, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2015, актовий запис № 5, зареєстрованому Виконавчим комітетом Росавської сільської ради Миронівського району Київської області. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 08.04.2020 шлюб між ними було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 року. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.12.2015 Виконавчим комітетом Росавської сільської ради Миронівського району Київської області, [INFO] народилася [PERSON] , про що 14.12.2015 складено відповідний актовий запис № 21. Матір`ю дитини записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.02.2018 Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [INFO] народився [PERSON] , про що 15.02.2018 складено відповідний актовий запис № 29. Матір`ю дитини записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Згідно довідки № 2349 від 12.09.2022 року про реєстрацію місця проживання осіб, виданої Миронівською міською радою, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно заяви [PERSON] від 01.07.2022 року, він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказана заява засвідчена приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Вашекою С.В. та зареєстрована в реєстрі за № 431. Згідно з висновком органу опіки та піклування Миронівської міської ради, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок був затверджений рішенням Виконавчого комітету Миронівської міської ради Обухівського району Київської області від 17.08.2022 року № 217. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою 27.02.1991 (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З вищенаведених письмових доказів, вбачається, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не займається їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. З огляду на зазначене, враховуючи, що [PERSON] повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За таких обставин суд вважає, що факти, викладені позивачкою у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Миронівської міської ради Обухівського району Київської області про позбавлення батьківських прав, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. відповідно до квитанції № 35 від 21.09.2022 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved