Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

У січні 2022 року КП «Київтеплоенерго» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 15566,68 грн., у тому числі: - заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення - у розмірі 1025,57 грн; - заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення - у розмірі 11907,91 грн.; з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 2633,20 грн., а також стягнути понесені позивачем витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 33,00 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS] . Відповідачу надавалися послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, проте вона їх своєчасно не оплачувала, в результаті чого допустила заборгованість, яка станом на 01.09.2021 року склала 14541,11 грн., із яких: 11907,91 грн. - заборгованість за послуги з централізованого опалення; 2633,20 грн. - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води. Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у загальному розмірі 1025,57 грн. Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Ухвалою судді від 21 січня 2022 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. З огляду на викладене та за відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно додатку № 1 та додатку № 2 до договору № 602-18 від 11 жовтня 2018 року про відступлення права вимоги ПАТ «Київенерго» передало, а КП «Київтеплоенерго» прийняло права вимоги до боржника [PERSON] по заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 1025,57 грн., надані за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. У зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Мешканцям будинку за адресою: [ADDRESS] послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго». Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною першою статті 19 Закону України №1875-IV від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги» та частиною першою статті 12 Закону України № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18, п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Доказів про те, що відповідач відмовлявся від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку, матеріали справи не містять. Крім того, суд враховує висновок Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, згідно з яким факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За твердженням позивача відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, в результаті чого у неї станом на 01 вересня 2021 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 14541,11 грн., із яких: - 11907,91 грн. - заборгованість за послуги з централізованого опалення; - 2633,20 грн. - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача у вказаному розмірі позивач надав суду письмовий розрахунок заборгованості. Сумнівів щодо правильності таких розрахунків позивача у суду немає. Крім того, із наданого позивачем додатку № 1 та додатку № 2 до договору про відступлення права вимоги № 602-18 від 11 жовтня 2018 року вбачається, що ПАТ «Київенерго» передало, а КП «Київтеплоенерго» прийняло права вимоги до боржника [PERSON] по заборгованості за послуги з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1025,57 грн., надані за адресою [ADDRESS] . Отже, на підставі вказаного договору та п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України відбулася заміна кредитора у договірному зобов`язанні з постання житлово-комунальних послуг на зазначену суму та за вказаний період. Із урахуванням наведеного, враховуючи, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови договору, а також враховуючи, що позивачем доведено належними та достатніми доказами обґрунтованість заявленої до стягнення з відповідача суми боргу у загальному розмірі 15566,68 грн. за надані житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Відповідно до квитанції від 23 листопада 2021 року позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 33,00 грн. Крім того, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 760686 від 17 грудня 2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на наведене, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у загальному розмірі 2303,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved