Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

26.10.2021 [PERSON] в особі представника - адвоката Ієговської А.О. звернулася до суду із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2020 р. близько 09 год. 00 хв., в місті Бердичів, по вулиці Європейська відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "ЗАЗ", д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП велосипедист [PERSON] від отриманих травм був доставлений до Бердичівської ЦМЛ, де помер [INFO] . Позивачка є дружиною загиблого [PERSON] , а тому у зв`язку з його смертю їй спричинена значна та непоправна шкода. 27.07.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020060050000596. Згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі №686/12408/21 від 07.06.2021 року, станом на 07.06.2021 року досудове розслідування кримінального провадження №12020060050000596 не завершене. Вказує на те, що в зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "ЗАЗ", д.н.з. [NUMBER] , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, не була застрахована, тому відповідач відповідно до ст.35 та п.41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому законом порядку. Серед заявлених позивачкою до відшкодування вимог, містились: 170 028,00 грн. - регламентної виплати пов`язаної із смертю потерпілого; 7 227,60 грн. - регламентної виплати пов`язаної із понесеними витратами на поховання. Позивачка зверталась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом №3.1-01 -а/24319 від 02 вересня 2021 року відповідач повідомив представника позивачки про те, що оскільки на момент ДТП [PERSON] був пенсіонером та сам перебував на утриманні ПФУ, відповідно не міг надавати матеріальну допомогу [PERSON] , а вона не була на його утриманні. Таким чином, МТСБУ не має правових підстав для виплати [PERSON] відшкодування шкоди, на умовах п. 27.2 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". 23.10.2020 року МТСБУ по справі №69825 прийняло рішення про виплату відшкодування шкоди у розмірі 6 027,60 грн. (часткове відшкодування витрат на поховання). На підставі вищенаведеного, позивачка просить суд : стягнути з відповідача 170028,00 грн. страхового відшкодування витрат у зв`язку із смертю потерпілого, 1 200,00 грн. страхового відшкодування понесених витрат на поховання. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 01.11.2021 відкрито загальне провадження у справі ( а.с. 48). 08.12.2022 представником відповідача Купаром І.Ю , подано клопотання про залучення [PERSON] до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ( а.с. 56-57). Ухвалою Бердичівського мсіськрайонного суду від 08.12.2021 клопотання представника відповідача задоволено, залучено до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] ( а.с.65-66). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.01.2022 відмовлено у прийнятті відзиву представника відповідача Купара І.Ю. ( а.с.77). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 27.01.2022 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні ( а.с. 79). 15.02.2022 представником відповідача Купаром І.Ю., на адресу суду скеровано письмові пояснення відповідно до яких просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю ( а.с. 82-87). Позивачка та її представник - адвокат Ієговська А.О. в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подала до суду клопотання, просила суд справу розглядати в її відсутності та відсутності позивачки. В судовому засіданні 03.09.2022 позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові. Представник відповідача -МТСБУ належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив, Третя особа яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, за останнім відомим суду місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані i підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.07.2020 р. близько 09 год. 00 хв., в місті Бердичів, по вулиці Європейська відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "ЗАЗ", д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП велосипедист [PERSON] від отриманих травм був доставлений до Бердичівської ЦМЛ, де помер [INFO] . 27.07.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020060050000596 ( а.с.9,13-16) Згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі №686/12408/21 від 07.06.2021 року, станом на 07.06.2021 року досудове розслідування кримінального провадження №12020060050000596 не завершене ( а.с.10-12). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки "ЗАЗ", д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак, саме на Моторне (транспортне) страхове бюро України покладається обов`язок відшкодувати шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , що загинув в результаті ДТП 27.07.2020. ( а.с.21). Як вбачається з копії посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] , 1947 р.н. є пенсіонеркою за віком ( а.с.24). Згідно довідки, виданої ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області, [PERSON] дійсно знаходить на обліку В ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком, станом на липень 2020 року розмір пенсії становив 2188,63 грн. ( а.с.25). Як вбачається з копії Акту про засвідчення факту перебування на утриманні, сусіди позивачки підтвердили, що [PERSON] , потребувала утримання, оскільки її дохід був меншим ніж необхідні витрати та перебувала на утриманні [PERSON] ( а.с.26). Згідно товарного чеку від 28.07.2020 сплачено 1200,00 грн. за транспортні послуги ( а.с.27). 13.08.2020 адвокат Мелех Д.О., діючи по довіреності від імені [PERSON] звернувся до МТСБ України з повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду, заявою про виплату страхового відшкодування, заявою про долучення документів на виплату страхового відшкодування ( а.с. 28-30). 30.08.2020 -31.08.2020 представник [PERSON] - [PERSON] звернувся повторно до МТСБ України із заявами про долучення документів по справі № 69825 на виплату страхового відшкодування ( а.с.31-32). Як вбачається з відповіді МТСБУ б/н та б/д МТСБУ було прийнято рішення про виплату відшкодування шкоди в розмірі 6027,60 грн, та відмовлено у виплаті інших виплат. ( а.с.33-35). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - також «Закон»). У відповідності до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У відповідності до п.27 1 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції на час ДТП) право на отримання відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Згідно з п.27.4 ст.27 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції на час ДТП) у зв`язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України. У відповідності до п. 35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. За правилами ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 постанови від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Відповідно до 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Крім того, умови та розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого передбачено ст. 1200 ЦК України, відповідно до норм якої, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Факт досягнення пенсійного віку позивачкою підтверджується статтею 12 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", згідно якої право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років, та пенсійним посвідченням серії [NUMBER] виданого 04.08.2003 року. Факт перебування позивачки на утриманні у загиблого чоловіка підтверджується Актом про засвідчення факту перебування на утриманні від 05.08.2020 року. Отже, позивачка являється особою пенсійного віку, якого вона досягла у 2003 році. Таким чином, є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю чоловіка, оскільки на день його смерті була на його утриманні та мала право на одержання від нього утримання. Позивачка просить стягнути суму регламентної виплати у зв`язку із втратою годувальника в мінімальному розмірі. На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4 723,00 грн. Отже, загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника становить 170 028.00 грн. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, у зв`язку із смертю [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивачки витрат на поховання, суд виходить із наступного. Згідно пункту 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред 'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. [PERSON] понесла витрати у розмірі 1 200.00 грн. на транспортування загиблого [PERSON] до місця поховання, що підтверджується товарним чеком б/н від 28.07.2020 року. Проте, МТСБУ в своїх письмових поясненнях заперечує той факт, що вищевказаний товарний чек є підтвердженням оплати за транспортні послуги, вважає, що доказами понесення таких витрат можуть бути фіскальні чеки чи розрахункові квитанції, що відповідають Наказу Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016 року. Відповідно до п. 15 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, у випадках, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - є правомірним. Водночас, якщо форму і зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначено Положенням про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), то форму і зміст товарного чека на сьогодні законодавчо не визначено. Таким чином, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми. Отже, позивачці належить відшкодування за понесені витрати на поховання у розмірі 1 200,00 грн. Тому позовні вимоги в частині відшкодування витрат на поховання також підлягають до задоволення. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України " Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, а також смертю фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, такий у розмірі 1% ціни позову в сумі 1712 грн. 28 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved