Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

позивачі звернулись до суду з позовом до ТОВ «ФК Паритет», ПАТ «Український Бізнес Банк», відповідно до якого просили визнати недійсним Договір про відступлення прав вимоги від 29.11.2018 р, укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Паритет» та ПАТ «Український Бізнес Банк», визнати недійсним Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки нежилих приміщень від 29.11.2018 р., укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Паритет» та ПАТ «Український Бізнес Банк», скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про внесення змін до запису про інше речове право (іпотеку) № 866926, що внесений на підставі Рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 44332350, прийняте 29.11.2018 р. приватним нотаріусом Русанюком З.З. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.04.2017 року позивачі придбали у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О., в рівних частках (по 1/2) нежилі приміщення : з № 1 по № 10 (групи приміщень № 22 в літ. «А»), що знаходяться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 126.2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 570203980000. Відповідно до п. 1.3. договору купівлі-продажу продавець гарантував, що відчужувані нежилі приміщення не перебували під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними особами, державними органами і державою, а також не були предметом обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України. Факт відсутності заборон відчуження було перевірено нотаріусом за допомогою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 15.01.2019 року Позивачем-2 було отримано лист-повідомлення від Відповідача-1 про заміну кредитора у зобов`язанні з вимогою про усунення порушень в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», з якого вбачалось, що Відповідач-1 набув права вимоги за Кредитним договором № 7/Ф від 15 лютого 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та позичальником - [PERSON] , а також Договором іпотеки нежилих приміщень від 15 лютого 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та іпотекодавцем - [PERSON] . Крім того, було зазначено, що право вимоги за Кредитним договором перейшло до Відповідача-1 на підставі Договору про відступлення прав вимоги, укладеного з Відповідачем-2 29.11.2018 року. Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимог, Відповідач-2, як первісний кредитор, відступив шляхом продажу належні йому, а новий кредитор - Відповідач-1 набув в обсязі та на умовах, що викладені у Додатку 1 до Договору про відступлення, права вимоги до позичальника (боржника), включаючи вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за кредитним договором, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього. Відповідно до Додатку № 1 новому кредитору передається право вимоги на суму 6645623,93 грн. за Кредитним договором №7/ф від 15.02.2008 року з усіма змінами та доповненнями до нього, що є його невід`ємною частиною. Право вимоги за Договором іпотеки перейшло до Відповідача-1 на підставі Договору про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки нежилих приміщень, укладеного з Відповідачем-2 29.11.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований в реєстрі за № 3336. Крім того, Відповідач-1 зазначив у повідомленні, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2017 року по цивільній справі № 752/21043/15-ц, задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 7/Ф від 15 лютого 2008 року у розмірі 5151483,93 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нежилих приміщень з № 1 по № 12 групи приміщень № 22 в літ. «А», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 126.2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 570203980000. За заявою Відповідача-1 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.12.2018 року у виконавчому провадженні у цивільній справі № 752/21043/15-ц здійснено заміну стягувача з Відповідача-2 на Відповідача-1, крім того здійснено заміну боржника з [PERSON] на боржників - Позивача-1 та Позивача-2. З огляду на викладене Відповідач-1 вимагав від Позивачів та Третьої особи - [PERSON] у тридцяти денний термін з моменту отримання даного повідомлення-вимоги виконати грошове зобов`язання у розмірі 5151483,93 грн. У випадку незадоволення грошової вимоги у встановлений термін, Відповідач-1, як іпотекодержатель за Договором іпотеки, зверне стягнення на предмет іпотеки - належні Позивачам на праві власності нежилі приміщення у позасудовий спосіб, встановлений Договором іпотеки. Позивачі вважають, що укладені між відповідачами договори про відступлення прав вимоги є недійсними, оскільки на момент укладення оспорюваних договорів у Відповідача-2 не існувало прав вимоги за Кредитним договором до [PERSON] в сумі 6645623,93 гривні за Кредитним договором № 7/ф від 15.02.2008 р. Крім того, Відповідач -2 не передавав та не міг передати Відповідачу-1 документи, що належним чином підтверджували б дійсність прав вимоги, оскільки такі документи були відсутні у Банку і зазначені обставини встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 р. у справі № 910/3211/15 і при здійсненні придбання прав вимоги на відкритих електронних торгах з інформації про Лот вбачалось, що матеріали кредитної справи за Кредитним договором № 7/ф знаходяться в зоні АТО. Зазначені обставини, на думку позивачів, є підставами для визнання договорів недійсними. Наслідком укладення недійсного Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки стало внесення змін до запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та змінено відомості про іпотекодержателя - ТОВ «Факторингова компанія «Паритет». З метою відновлення становища, що існувало до порушення права, позивачі просять скасувати рішення державного реєстратора. 10.04.2019 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. 16.11.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва позов залишено без розгляду. Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 25.03.2021 р. ухвала Голосіївського районного суду м.Києва від 16.11.2020 р. скасована, а справа направлено для продовження розгляду. Згідно з ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 08.09.2021 р. провадження у справі в частині вимог до ПАТ «Український Бізнес Банк» закрито в зв`язку з ліквідацією юридичної особи. 13.12.2021 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. В ході судового розгляду представник позивачів підтримав позовні вимоги та обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві та заяві про доповнення підстав позову. Представник відповідача та третя особа в судове засідання повторно не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. В зв`язку з повторною неявкою в судове засідання суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Вислухавши представника позивачів, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 лютого 2008 року між АБ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 7/Ф, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 3 131 000,00 грн на строк до 15 лютого 2018 року зі сплатою 20,00% річних. Цього ж дня, між АБ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за умовами якого остання на забезпечення своїх зобов`язань за кредитним договором від 15 лютого 2008 року № 7/Ф передала в іпотеку банку нежитлові приміщення загальною площею 126.2 кв. м з № 1 до № 12 групи приміщень № 22 в літ. «А» за адресою: [ADDRESS] . 13.03.2012 р. Голосіївським районним судом м.Києва ухвалено заочне рішення у справі за позовом ПАТ «Український Бізнес Банк» до [PERSON] про дострокове стягнення з позичальника заборгованості за договором кредиту № 7/Ф від 15.02.2008 р. в розмірі 2399762,65 гривень. В задоволенні вимог Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено. ПАТ «Український Бізнес Банк» на підставі договору факторингу від 08 грудня 2014 року № 2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 6642, відступило ТОВ «Велес-Д» право вимоги за договором іпотеки, укладеним з [PERSON] 10 лютого 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова С. В. перенесла запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек до новоствореного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та рішенням від 10 лютого 2015 року № 19213604 припинила чинність запису про іпотеку (номер запису 8669276), а також перенесла запис про обтяження від 10 лютого 2015 року та рішенням від 10 лютого 2015 року № 19213604 припинила його чинність. Рішення про припинення іпотеки було прийнято приватним нотаріусом Морозовою С.В.на підставі заяви іпотекодержателя ТОВ «Велес-Д» у зв`язку з повним погашенням [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 15 лютого 2008 року № 7/Ф та усіма додатковими угодами до нього. 10 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з № 1 до № 12 групи приміщень № 22 в літ. «А» за адресою: [ADDRESS] . Рішенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» від 30 листопада 2015 року № 4 договір факторингу № 2, укладений з ТОВ «Велес-Д», відповідно до якого було відступлено право вимоги за Договором іпотеки, укладеним з [PERSON] , визнано нікчемним. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2016 року у справі № 910/32311/15 визнано недійсними укладені між ТОВ «Велес-Д» та ПАТ «Український Бізнес Банк» договір факторингу від 08 грудня 2014 року № 2 та договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 08 грудня 2014 року. 19 квітня 2017 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , [PERSON] , як покупцями, був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого покупці придбали у власність нежитлові приміщення загальною площею 126,2 кв. м з № 1 до № 10 групи приміщень № 22 в літ. А за адресою: [ADDRESS] у рівних частках - по 1/2 кожному. На момент продажу приміщення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було записів щодо обтяження нерухомого майна. 29 листопада 2018 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» і ТОВ «ФК «Паритет» був укладений договір про відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступив шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до позичальника, зазначеного у додатку 1 до цього договору. Згідно з додатком 1 до договору про відступлення прав вимоги від 29 листопада 2018 року було відступлено права вимоги за кредитним договором від 15 лютого 2008 року № 7/Ф (позичальник - [PERSON] ). 29 листопада 2018 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» і ТОВ «ФК «Паритет» був укладений договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки нежитлових приміщень від 15 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. 29 листопада 2018 року державний реєстратор КП «Світоч» Урупа А.Ф. скасував запис від 10 лютого 2015 року про припинення іпотеки та вніс запис про іпотеку на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2016 року у справі № 910/32311/15, а також додав іпотекодержателя ПАТ «Український Бізнес Банк», який після державної реєстрації договору про відступлення права вимоги від 29 листопада 2018 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» і ТОВ «ФК «Паритет» був замінений на іпотекодержателя ПАТ «ФК «Паритет». 15.01.2019 року [PERSON] було отримано лист-повідомлення від ТОВ «ФК «Паритет» про заміну кредитора у зобов`язанні з вимогою про усунення порушень в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», з якого вбачалось, що Фінансова компанія набула права вимоги за Кредитним договором № 7/Ф від 15 лютого 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та позичальником - [PERSON] , а також Договором іпотеки нежилих приміщень від 15 лютого 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та іпотекодавцем - [PERSON] , а право вимоги за Кредитним договором перейшло на підставі Договору про відступлення прав вимоги, укладеного з ПАТ «Український Бізнес Банк» від 29.11.2018 року. Право вимоги за Договором іпотеки перейшло до ТОВ «ФК «Паритет» на підставі Договору про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки нежилих приміщень, укладеного з АТ «Український Бізнес Банк» від 29.11.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований в реєстрі за № 3336. Крім того, в повідомленні зазначалось, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2017 року по цивільній справі № 752/21043/15-ц, задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 7/Ф від 15 лютого 2008 року у розмірі 5151483,93 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нежилих приміщень з № 1 по № 12 групи приміщень № 22 в літ. «А», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 126.2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 570203980000 і за заявою ТОВ «ФК «Паритет» ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.12.2018 року у виконавчому провадженні у цивільній справі № 752/21043/15-ц здійснено заміну стягувача, крім того здійснено заміну боржника з [PERSON] на боржників - позивачів у даній справі. В повідомленні ТОВ «ФК «Паритет» вимагав від позивачів та [PERSON] у тридцятиденний термін з моменту отримання даного повідомлення-вимоги виконати грошове зобов`язання у розмірі 5151483,93 грн. Як встановлено судом постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року, яка залишена без змін відповідно до постанови Верховного Суду від 26.11.2019 р., заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Український Бізнес Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» Білої І. В. відмовлено. Звертаючись до суду позивачі посилаються на недійсність Договорів про відступлення прав вимоги від 29.11.2018 р. Статтею 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1, п.2 ч.2 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачі у справі хоча і не є сторонами оспорюваних правочинів, однак, саме на підставі таких правочинів відповідач набув прав вимоги до позивачів щодо стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, про що і направив відповідну вимогу. Отже, позивачі є заінтересованими особами, оскільки внаслідок укладання договорів про відступлення прав вимоги їх права є порушеними. Аналогічна правова позиція щодо права заінтересованих осіб на звернення до суду з позовом про визнання правочину недійсним викладена Верховним Судом України у справі № 6-605цс16 від 25.05.2016 та Великою палатою Верховний Суду, викладеною у постанові від 18.04.2018, справа № 439/212/14-ц, відповідно до якої правом оспорювати правочин (ч. 3 ст. 215 ЦК України) в судовому порядку наділяються «заінтересовані особи», які не є сторонами, але які вважають, що їх права порушені і підлягають захисту. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Як визначено п. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Саме волевиявлення є важливим зовнішнім проявом будь-якої укладеної правочину. Волевиявлення має бути спрямоване на досягнення відповідного юридичного наслідку в результаті укладення будь-якого правочину. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Підстави недійсності правочину встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18). За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21). Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Тобто, договір відступлення прав вимоги є дійсним за сукупності наступних умов: -право вимоги що відступається повинно бути дійсним, тобто реально існувати на момент переходу цих прав; -обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами договору; -дійсність вимоги повинна підтверджуватись відповідними документами, що встановлюють права кредитора в первісному зобов`язання. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-459цс17. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно з додатком 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 29 листопада 2018 року було відступлено права вимоги за кредитним договором від 15 лютого 2008 року № 7/Ф (позичальник - [PERSON] ) в розмірі 6645623,93 гривні, з яких сума боргу за основним зобов`язанням - 1714670,26 гривень, заборгованість за відсотками - 3785687,40 гривень, заборгованість за комісією за супровід кредитного договору - 526200 гривень, штраф відповідно до п.6.1 Кредитного договору в розмірі 602655 гривень, заборгованість з претензійної роботи - 16410,77 гривень. Натомість, відповідно до заочного рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 13.03.2012 р. у справі № 2-953/12 Кредитор у зобов`язанні змінив порядок та умови кредитного договору та звернувся з позовом про дострокове стягнення заборгованості в розмірі 2399762,65 гривень, чим змінив строк дії договору. Зазначене рішення набрало законної сили. Нарахування відсотків та інших платежів після закінчення строку дії договору не відповідають вимогам закону. Тобто, на момент відступлення прав вимоги за Кредитним договором від 15.02.2008 р. № 7/ф у Кредитора на існувало право на пред`явлення вимоги до боржника на суму 6645623,93 гривні на підставі кредитного договору, а отже таке право і не могло бути відступлено. Крім того, як встановлено судом, відповідно до умов п.3.2.2 Договору про відступлення прав вимоги від 29.11.2018 р. ТОВ «ФК «Паритет» стверджувало, що отримало в момент укладання Договору від первісного кредитора всі документи, що підтверджують права вимоги до боржника на суму 6645623,93 гривні за Кредитним договором № 7/ф від 15.02.2008 р. Однак, постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 р. у справі № 910/32311/15 встановлено, що оригінал Кредитного договору № 7/ф з усіма додатками, оригінал Договору іпотеки, заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 13.03.2012 р., виконавчий лист Голосіївського районного суду м.Києва від 15.05.2012 р., заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 21.08.201 р. у справі № 2601/8165/12, додаткове рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 22.10.2012 р. у справі № 2601/8165/12 були передані ТОВ «Велес-Д» при укладенні Договору про відступлення прав вимоги від 08.12.2014 р. Суд, визнаючи недійсними Договори про відступлення прав вимоги від 08.12.2014 р., укладені між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д» зобов`язав останнього повернути документи. ТОВ «ФК «Паритет» набуло право на укладання Договору про відступлення прав вимоги за результатами відкритих електронних торгів (аукціону), що здійснювалось в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та оформлених Протоколом електронного аукціону за номером № UA-EA-2018-09-26-000052-b. Відповідно до інформації про Лот, розміщеної на офіційному веб-сайті електронного торгівельного майданчику матеріали кредитної справи позичальника за Кредитним договором № 7/ф від 15.02.2008 р. знаходяться в зоні АТО. Тобто, на момент передачі прав вимоги ТОВ «ФК «Паритет» у первісного кредитора були відсутні документи, які посвідчують таке право, а отже при укладенні оспорюваного Договору про відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 7/ф від 15.02.2008 р. не були дотримані вимоги чинного законодавства щодо зміни кредитора у зобов`язанні, що свідчить про недійсність правочину. Оскільки, Договір про відступлення прав вимоги від 29.11.2018 р. за Договором іпотеки нежилих приміщень від 15.02.2008 р. є похідним від передачі прав вимоги за основним зобов`язанням, що було передано, як встановлено судом з порушенням вимог закону, то в силу положень ст.548 ЦК України недійсне зобов`язання не може підлягати забезпеченню в зв`язку з чим Договір про відступлення прав вимоги від 29.11.2018 р. за договором іпотеки є недійсним. Крім того, судом встановлено, що на підставі Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 15.02.2008 р., укладеним з [PERSON] , приватним нотаріусом Русанюком З.З. 29.11.2018 р. було прийнято рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення: 44332350, яким в номері запису про інше речове право (іпотеку) під № 8669276 змінено відомості про нового іпотекодержателя - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет». Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є вимоги про відновлення становища, яке існувало до порушення. Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 р. у справі №910/10784/16. За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі обтяжень запису № 8669276, до якого внесено зміни про нового іпотекодержателя - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» на підставі Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки нежилих приміщень від 29.11.2018 р., підтверджують факт набуття Товариством прав іпотекодержателя. В зв`язку з визнанням недійсним судом Договору про відступлення прав вимоги від 29.11.2018 р. та Договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки нежилих приміщень від 29.11.2018 р. такі зміни підлягають скасуванню. Враховуючи викладене, вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України та в зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сплачений ними судовий збір за подання позову та подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved