Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Сивоненко О.В. звернулися в суд з позовом до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про визнання батьківства. Позовні вимоги мотивує тим, що він, [PERSON] у 2020 році познайомився і почав зустрічатися з відповідачкою, [PERSON] , з якою починаючи з 2021 року почали разом проживати однією сім`ю та вести спільне господарство без реєстрації шлюбу. Проживали вони у будинку його матері, розташованому за адресою [ADDRESS] . [INFO] у них народився син - [PERSON] , якого мати з полового будинку не забирала, а забрав він дитину самостійно разом з своєю матір`ю. Через його відсутність на час реєстрації народження дитини та неподання ним відповідної заяви, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька записані за вказівкою матері. Вказує, що на сьогоднішній день він проживає разом з дитиною та утримує її, купує речі, опікується та проводить час з сином. На даний час йому невідоме місце перебування позивачки та дитини проживає з ним та знаходиться на його повному утриманні та вихованні. Захистити своє право, як батька, брати участь в його вихованні він на разів у повній мірі не може, оскільки в актовому записі про народження [PERSON] він не записаний як батько. Відповідачка на зв`язок не виходить, через що він змушений звертатися до суду з позовом про визнання його батьківства над [PERSON] . Посилаючись на викладене та положення ст. 121, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 126, 128, 141, 150, 153, 155 СК України, просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Тячеві, Закарпатської області та зобов`язати Тячівський відділ реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести зміни до актового запису №430 від 17.12.2021 р. про народження [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Тячів, Закарпатської області, зазначивши батьком дитини громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище [PERSON] , [INFO] на « [PERSON] ». Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 13.07.2022 року, прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Підготовче судове засідання призначено на 15 год. 30 хв. 12.09.2022 р. Витребувано з Тячівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] та задоволено клопотання сторони позивача про допит свідка. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, у судове засіданні не з`явився та про причини неявки не повідомив. Забезпечив участь в судовому засіданні свого представника. Представник позивача, адвокат Сивоненко О.В. будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. 14 листопада 2022 року подала заяву в якій просила провести розгляд у її відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення та наполягає на задоволені позову. В судовому засіданні 14.11.2022 вимоги позову підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві доводи та долучені до матеріалів справи докази. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом надіслання судової повістки за адресою останнього відомого місця її проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційний веб-сайті Судової влади України Тячівського районного суду Закарпатської області, однак в судове засідання не з`явилася та про причини неявки не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, відзиву не подавала. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник Тячівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився. 8.11.2022 від в.о. начальника відділу надійшла заява, в якій вона просить провести судове засідання у справі про визнання батьківства без участі їх представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Нормами ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, яка відповідно в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установамами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. ст. 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Частиною 1 статті 52 Конституції України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Згідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. В силу вимог ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуально кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.12.2021 Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), малолітній [PERSON] народився [INFO] , в м. Тячів, Тячівського району Закарпатської області, Україна. Матір`ю дитини зазначена [PERSON] , а батьком - [PERSON] . З медичного свідоцтва про народження №1517-1057 виданого 19.10.2021 року, лікарем Тячівською районної лікарні № 1 - [PERSON] вбачається, що о 8 год. 00 хв. 14.10.2021 [PERSON] , мешканка [ADDRESS] народила дитину, хлопчика вагою 1,600 грамів. Вказане медичне свідоцтво, містить підпис лікаря [PERSON] та матері дитини [PERSON] . З актового запису про народження №430 від 17.12.2021 року вбачається, що документом який підтверджує факт народження дитини є наведене медичне свідоцтво про народження №1517-1057 від 19.10.2021 року, Тячівської районної лікарні № 1. З вказаного актового запису про народження №430 від 17.12.2021 року також вбачається, що батьком дитини записано [PERSON] , а матір [PERSON] . Відомості про дату їх народження, громадянство, та місце проживання, не зазначені. Рядок 17 актового запису, також не містить відомостей на підставі чого було вчинено запис відомостей про батька. При цьому в рядку «20» для відміток вказано, що відомості про батька внесені за вказівкою заявника згідно заяви №244/23.11-91 від 17.12.2021 року. Як зазначено в рядку «18», заявником є [PERSON] , [ADDRESS] ; паспорт громадянина України [NUMBER] , виданого Тячівським РВ УМВС України в Закарпатській області 14.12.2005 року. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] являється працівником закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина. Актовий запис про народження складений головним спеціалістом Товт І.Ю. та підписаний керівником [PERSON] . Таким чином встановлено, що під час державна реєстрації народження, запис про батька та матір дитини проведено відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 135 СК України, за заявою представника закладу охорони здоров`я в якому народилася дитина. Згідно зі ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У пунктах 4 та 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі N 591/6441/14-ц зазначено, що Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved