Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за надані послуги посилаючись на те, що підприємство здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником особового рахунку в квартирі [ADDRESS] . Разом з ним зареєстровані та отримують послуги [PERSON] та [PERSON] . В період з 01.06.2015 року по 01.12.2021 року відповідачі взяті на себе зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконують, у зв`язку з чим мають борг у розмірі 16 883,37 грн., які просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. За невиконання зобов`язання просив стягнути і 3 % річних в сумі 1 909,69 грн. та інфляцію - 5 623,03 грн. 21.02.2022 року матеріали справи надійшли до Дніпровського районного суду м. Києва. 08.04.2022 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 20.04.2022 року, 18.05.2022 року та 13.06.2022 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідачів. 09.06.2022 року та 29.06.2022 року надійшли відповіді з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачам був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою, яка вказана у позовній заяві. В установлений судом строк відповідачі відзив не подали. Оскільки відповідачі не позов відзив на позовну заяву, розгляд проводиться по матеріалах справи в заочному порядку. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що відповідач [PERSON] є власником особового рахунку квартири [ADDRESS] . В квартирі зареєстрований з 07.02.1979 року по теперішній час. Крім нього зареєстровані [PERSON] з 10.01.1989 року, та [PERSON] з 10.01.1989 року. З матеріалів справи слідує, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» забезпечує обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , здійснює утримання будинку і прибудинкової території, забезпечує отримання мешканцями будинку комунальних послуг. Встановлено, що з 01.06.2015 року відповідачі належним чином не сплачують житлово-комунальні послуги. За період з 01.06.2015 року по 01.12.2021 року борг складає 16 883,37 грн. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Згідно діючого законодавства обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц). Вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що позивачем вірно нараховані суми по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, відповідно до затверджених тарифів, з урахуванням загальної площі приміщення відповідача. В суді встановлено, що за період з 01.06.2015 року по 01.12.2021 року відповідачі мають заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 16 883,37 грн. Дані кошти підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача інфляцію та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання. Згідно розрахунку за період з 01.06.2015 року по 01.12.2021 року інфляційні втрати становлять - 5 623,03 грн., 3 % річних - 1 909,69 грн. Враховуючи матеріали справи та норми законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, та підлягають задоволенню в повному обсязі. Загальна сума коштів, яка підлягає стягненню - 24 416,09 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачі не скористались процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання покладених на них Законом зобов`язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Поданій справі позивач просить стягнути судовий збір в розмірі 2 481,00 грн. Вивчивши надані документи та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, суд дійшов висновку, що судові витрати є доведеними та підлягають стягненню з відповідачів по 827,00 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved