Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

До Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступила позовна заява від органу опіки та піклування: виконавчого комітету Верховинської селищної ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обгруновано тим, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в с. Замагора Верховинського району Івано-Франківської області, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі народила сина та дочку. Державна реєстрація дітей проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу (далі СК) України. З 25.02.2021 року до 13.07.2021 року сім`я [PERSON] перебувала на обліку в центрі соціальних служб Верховинської селищної ради. Службою у справах дітей Верховинської селищної ради дітей відповідача взято на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (наказ від 18.06.2021 року №59, №60). Cyб`єктами coціальної роботи неодноразово здійснювалось обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області, де на час інспектування проживала матір з дітьми у будинку спів жителя. Встановлено незадовільні побутові умови, а саме в будинку антисанітарія, брудно, багато речей розкидано підлогою, немає належного місця для сну, харчування та розвитку дітей. Мати не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в подальшій їх долі, не цікавиться їх успіхами, с таном здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей. Матір не проявляє любові до дітей, не спілкується з ними в необхідному обсязі, вживає спиртні напої, часто проживала у різних співжителів, внаслідок таких дій постійно змінювала адреси проживання. Під час чергової перевірки виявлено, що діти неналежно доглянуті, а мати в стані алкогольного сп`яніння. Надалі [PERSON] відмовилась від виховання та утримання своїх дітей, мотивуючи тим, що вони не надають їй можливість влаштувати особисте життя і тому 13.07.2021 року звернулась до служби у справах дітей Верховинської селищної ради зі заявою влаштувати дітей в будинок дитини. На підставі розпорядження голови Верховинської селищної ради від 13.07.2021 року №142-д малолітніх дітей влаштовано до КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини» Івано-Франківської обласної ради, де мати їх не відвідує, не телефонує, не проявляє бажання повернути в сім`ю, таким чином відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, хоча має реальну можливість їх виконувати, а тому наявні підстави для позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Одночасно позивач просить стягувати аліменти на користь закладу або особи, де будуть проживати діти у розмірі 1600 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття. Ухвалою суду від 28.03.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано 10-дений строк з дня її одержання на усунення недоліків. Ухвалою суд від 13.04.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач не з`являлася в підготовчі засідання, про дату, час та місце їх проведення повідомлялася належним чином, судові виклики, адресовані їй за зареєстрованим її місцем проживання, та направлена їй копія позовної заяви з додатками повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (ас.42-45), у зв`язку з чим надалі про дату, час та місце проведення підготовчого засідання вона повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб- сайті судової влади України (а.с. 58). Ухвалою суду від 07.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11.07.2022 року о 12.00 год. У судове засідання, призначене на 11.07.2022 року о 12.00 год. та 05.08.2022 року о 11.00. год., відповідач не з`явилася про дату, час та місце проведення засідання вона повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 67,71), судові виклики, адресовані їй за зареєстрованим її місцем проживання повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (ас.63-65,75-78), судовий розгляд даної справи відкладено на 25.08.2022 року о 11.00 год. У судове засідання, яке відбулося 25.08.2022 року, з`явилися представник позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] , яка про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 85). Відповідачу вручено позовну заяву з додатками та відкладено судовий розгляд на 13.09.2022 року о 16.00 год. У судове засідання, яке відбулося 13.09.2022 року, з`явилися представник позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] , яка просила суд відмовити в задоволенні даного позову, пояснивши, що вона на даний час офіційно не працює, алкоголем не зловживає, проживає в с.Печеніжин Коломийського району в спів жителя [PERSON] , [INFO] , з яким планує укласти шлюб. Також планує в нього залишитися проживати та туди забрати своїх дітей. Крім того, заявила клопотання про допит її співжителя, як свідка, в судовому засіданні, яке задоволено, у зв`язку з чим оголошено перерву в судовому засіданні до 06.10.2022 року о 14.00 год. У судове засідання, яке відбулося 06.10.2022 року, з`явилися представник позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] , яка просила суд відкласти судовий розгляд даної справи та повторно викликати свідка [PERSON] , бо він не зміг прибути до суду з поважних причин. При цьому судовий виклик на 13.09.2022 року, адресований [PERSON] , повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.99-102). Судовий розгляд даної справи відкладено на 26.10.2022 року о 15.00 год. До Верховинського районного суду 26.10.2022 року о 15.00 год. не з`явилися ні відповідач, ні свідок [PERSON] , відповідач повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання 26.10.2022 року (а.с. 91,104), свідок [PERSON] отримав особисто 26.10.2022 року судовий виклик на 26.10.2022 року, адресований йому (а.с.110). Судовий розгляд даної справи 26.10.2022 року не відбувся в зв`язку зі знеструмленням електромережі суду (а.с.107-108), судовий розгляд відкладено на 15.11.2022 року о 16.30 год. У судове засідання, призначене 15.11.2022 року о 16.30 год. не з`явилися учасники справи, від позивача посупило клопотання про відкладення розгляду даної справи в зв`язку з перебуванням у відпустці його представника [PERSON] , відповідач повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання 15.11.2022 року шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та направленням їй СМС-повідомлення (а.с. 91,113), свідок [PERSON] отримав особисто 31.10.2022 року судовий виклик, адресований йому на 15.11.2022 року (а.с.114). Судовий розгляд даної справи відкладено на 05.12.2022 року о 16.30 год. У судове засідання, призначене 05.12.2022 року о 16.30 год. не з`явилися учасники справи, відповідач повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання 05.12.2022 року шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.121), направлене СМС-повідомлення про виклик до суду на 05.12.2022 року нею не отримано в зв`язку з тим, що абонент тимчасово недоступний (а.с. 120), судовий виклик, адресований свідку [PERSON] , повертається до суду з відміткою про його невручення (а.с.122). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я , дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у ч. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.ст.150-152,154,155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України "Про охоронудитинства" кожнадитинамає право на рівеньжиття, достатній для їїфізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціальногорозвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готуватиїї до самостійного. життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" ). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серія [NUMBER] , про що відповідно 13.03.2018 року та 08.09.2020 роу складено відповідній актові записи №43 та №177 (а.с. 8,10). Як вбачається витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00019741790 від 13.03.2018 року та №00027702109 від 08.09.2020 року, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , та батька дитини [PERSON] [INFO] , записано на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України,батьком дитини вказано відповідно [PERSON] та [PERSON] (а.с.12,13). Малолітні [PERSON] та [PERSON] входять до складу сім`ї відповідача, жительки с. Замагора, що підтверджується довідою №2803, виданої 14.07.2021 року Верховинською селищною радою (а.с.25). Актом обстеження матеріально - побутових умов від 21.03.2022 року №135 (а.с. 26) встановлено, що [PERSON] , 1995 року народження, зареєстрована в с. Замагора, але не проживає, на її утриманні двоє дітей. Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї від 22.03.2021 року (а.с.23-24), [PERSON] разом з двома дітьми проживає в с. Голови у спіжителя [PERSON] , 1987 року народження, під час обстеження встановлено складні життєві обставини, зокрема, що сім`я проживає в будинку, де антисанітарія, в дітей одяг брудний, сім`я потребує соціальної адаптації та консультування, випадок середньої складності, [PERSON] з результатом оцінки погодилася. Актом обстеження умов проживання від 06.05.2021 року (а.с.22) в с. Голови Верховинського району, встановлено що відповідач із дітьми проживають у співмешканця [PERSON] , 1987 року народження, умови проживання незадовільні, в будинку брудно, засобів гігієни немає, продуктами харчування незабезпечені; умови виховання та розвитку для дітей не створено, дитячі іграшки відсутні; відповідач [PERSON] на час обстеження перебувала в стані алкогольного сп`яніння, перед цим залишила малолітніх дітей на 4 дні. Висновок комісії: поставити на облік ССД, винесення попередження на комісії з питань захисту прав дитини. Наказом служби у справах дітей Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 18.06.2021 року №59 (а.с.17), малолітнього [PERSON] , [INFO] , з 18.06.2021 року взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухилянням матір`ю [PERSON] від батьківських обов`язків. Наказом служби у справах дітей Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 18.06.2021 року №60 (а.с.18) малолітнью [PERSON] , [INFO] , з 18.06.2021 року взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухилянням матір`ю [PERSON] від батьківських обов`язків. Відповідно до постанови Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05.07.2021 року [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП та оголошено усне зауваження (а.с.73). Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 08.09.2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу (а.с.74).Вищевказаною постановою встановлено, що [PERSON] ухилилася від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей, залишивши їх без нагляду з 06.07.2021 року до 08.07.2021 року, окрім цього в будинку брудно та антисанітарні умови проживання. З 10.07.2021 року до 16.07.2021 року сім`я [PERSON] перебувала в Івано-Франківському центрі соціально-психологічної допомоги в селищі Верховина (а.с.21). 13.07.2021 року відповідач [PERSON] подала до служби у справах дітей заяву (а.с.19), в якій вказала про те, що відмовляється від дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та надає дозвіл на влаштування дітей в Надвірнянський будинок дитини. Малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розпорядженням голови Верховинської селищної ради від 13.07.2021 року №142-д (а.с.20) влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини» Івано-Франківської обласної ради на повне державне утримання. Як вбачається з повідомлення комунального некомерційного підприємства «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» від 11.04.2022 року №38 (а.с.48), з часу влаштування [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , жодного разу не провідувала дітей. Відповідно до акта невідвідування дитини від 11.04.2022 року [PERSON] та [PERSON] , їх мати [PERSON] не цікавилась та не відвідувала дітей більше шести місяців (а.с.49,50). Згідно з інформацією Соціальних служб Верховинської селищної ради від 12.04.2022 року №01-10/31 (а.с 47), з 25.02.2021 року до 24.11.2021 року сім`я [PERSON] , яка виховувала двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в Верховинському селищному центрі соціальних служб. Під час перебування на обліку виявлено фахівцями із соціальної роботи неналежний догляд за дітьми, а саме: матір залишала дітей на тривалий час самих вдома та спонукала до проживання в сторонніх осіб. Для виправлення асоціальної поведінки та подолання складних життєвих обставин було надано весь комплекс соціальних послуг. Сім`ю знято з негативним результатом, так як матір продовжувала зловживати алкоголем та вести аморальний спосіб життя. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав затвердженого рішенням виконавчого комітету Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 30.11.2021 року №64, [PERSON] [INFO] , доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.14-16). Адміністрація КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради» листом від 23.09.2022 року №114 (а.с. 97) повідомила суд про те, що з моменту влаштування 16.07.2021 року [PERSON] та [PERSON] в їх заклад, згідно з розпорядженням Верховинської селищної ради від 13.07.2021 року №142-д, їх мати [PERSON] провідувала своїх малолітніх дітей лише раз (25.08.2022 року). Під час відвідин [PERSON] цікавилася своїм сином, про дочку не згадувала. Працівники будинку дитини звернули їй увагу на те, що в закладі виховується ще її дочка. Син маму не впізнав. В подарунок для дитини [PERSON] принесла іграшкову машинку та пачку печива. Діти матір не пам`ятають, про зустріч з нею не запитують. Згідно з вимогами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як передбачено ч.1 ст. 164 СК України , мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не висвітлила про це. її батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудження за вчинення кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, щомістяться в п. 16 постанови N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовни хцінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначеніфактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щододітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейногожиття, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі малолітніх дітей, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції. Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в данному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дітей, мати яких не виявляє про них піклування. Поведінка матері відносно своїх дітей дає підстави для обґрунтованих сумнівів у її спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і свідчить про ризик неналежного виховання дитини. Враховуючи конкретні обставини справи, триваючу винну поведінку відповідача, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, невідвідуванням дітей у будинку дитини, та відсутністю зв`язку дітей з матір`ю, не виправленням своєї поведінки при реальній можливості цього, суд приходить до переконання про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей відповідатиме найкращим їх інтересам, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України , при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище рослинних аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіків, дружини, батьків, дочок, синів; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело створення коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України « Про державний бюджет на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. За таких обставин, суд вирішує стягнути з відповідача [PERSON] на користь закладу, у якому будуть знаходитись діти або особи, з якими проживатимуть діти (опікуна, піклувальника) аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1600 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повноліття. Такий розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідає встановленим судом матеріалам справи, наданим доказам та вимогам СК України. Відповідно до ст. 123 ЦПК України , перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки позивач звернулася до суду з вимогами 23.03.2022 року,тому з 24.03.2022 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідач відповідно до вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України має сплатити судовий збір у сумі 1984,80 гривень у дохід держави. На підставі викладеного, ст. 150 , 164 , 180 , 182 Сімейного кодексу України ,

Outcome: approved