Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

1.Позиція позивача. 17 вересня 2021 року позивачем подано даний позов до провадження Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, яким було заявлено позовні вимоги: визначити додатковий строк для подачі [PERSON] , до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначив, що є братом спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Він проживає у Російській Федерації, і про смерть своєї рідної сестри дізнався лише у травні 2021 року, після чого він одразу звернувся до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але Постановою державного нотаріуса Главчевою Л.В. від 27.08.2021 року за № 2786/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав пропуску ним строку на подачі заяви про прийняття спадщини. Просить суд врахувати, що він проживає у іншій державі, що об`єктивно вплинуло на строки подання ним зазначеної заяви. 2.Позиція відповідача. Відповідачем Кам`янською міською радою подано відзив на позов [PERSON] , яким позовні вимоги не визнані та зазначено, що жодної правової підстави для поновлення заявленого строку, який на думку відповідача позивачем пропущений без поважних причин, не має. Прохали у задоволені позову відмовити. 3.Позиція 3-іх осіб. 3-і особи подали заяви про проведення розгляду справи за їх відсутності. 4.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 17 вересня 2021 року позивачем подано даний позов до провадження Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 12 жовтня 2021 року від відповідача подано відзив на позовну заяву. 22 жовтня 2021 року від [PERSON] надійшла заява про залучення її до участі у справі за позовом [PERSON] до Кам`янської міської ради, 3-я особа: Державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Главчева Лариса Володимирівна, «про визначення додаткового строку на прийняття спадщини», в якості 3-ої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 15 листопада 2021 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, до відкриття провадження у справі, направлено справу до Заводського районного суду з підстав самовідводів суддями Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від розгляду даної справи. 22 листопада 2021 року справа отримано Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, та згідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана до провадження судді Івченко Т.П.. Ухвалою від 22 листопада 2021 року позовна заява прийнята до провадження суду і відкрито загальне позовне провадження. 14 грудня 2021 року за клопотання [PERSON] , її залучено в якості 3-ої особи, без самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Від позивача та представника позивача, 3-ої особи подані заяви про проведення розгляду справи за їх відсутності. 05 квітня 2022 року підготовче провадження по справі закрито і призначено справу до судового розгляду по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. 5.Норми права застосовані судом. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 6.Висновки та мотиви прийнятого рішення. Предметом спору в межах справи є право позивача щодо прийняття спадщини яка відкрилася на час смерті [PERSON] , померлої [INFO] . При вирішенні спору судом застосовується Шоста книга Цивільного кодексу України, якою регулюються питання пов`язані із спадкуванням. Факт родинного зв`язку із спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON] , підтверджено копіями про народження позивача та спадкодавця, витягами з реєстру реєстрація народження (а.с. 8-10). Факт проживання позивача за межами Держави Україна, підтверджено самим позивачем за змістом викладених у позовній заяві обставин, копією його паспорта громадянина Російської Федерації (а.с. 12-20), розпорядженням від 27.03.2020 року. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду, спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не складала. А тому підстави для спадкування застосовуються згідно до визначеного порядку як спадкування за законом. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тож, позивач з часу відкриття спадщини, а саме з дати смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] і протягом 6-ти місяців, мав право на подання заяви про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Посилання позивача на те що він проживає за межами України, що на його думку є поважною причиною, що він не був обізнаний про її смерть яка наступила 09 серпня 2020 року, аж до травня 2021 року, що становить близько 9 (дев`яти) місяців, не може бути прийнято як поважна причина. Інших причин неподання у передбачений законом 6-ти місячний строк заяви про прийняття спадщини, позивачем не зазначено. Якщо ж у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Судом враховується правова позиція ВС, згідно до якої у разі якщо спадкоємці обґрунтовують неможливість своєчасного прийняття спадщини тим фактом, що вони перебували за кордом та не могли звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, і не обізнаності про саму смерть спадкодавця, то саме по собі перебування спадкоємця за кордоном не може вважатися поважною причиною пропуску строку. Такий висновок зробив Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2019 року по справі № 161/9998/17 та від 06 червня 2018 року по справі № 592/9058/17-ц. А тому, встановивши обставини справи, виходячи з того, що позивач у визначений законом шестимісячний строк, після смерті сестри, не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з причин його необізнаності про її смерть, сам факт проживання позивача на території Російської Федерації, громадянином якої він є, не може бути поважною причиною пропуску ним шестимісячного строку на прийняття спадщини після померлої за законом. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав передбачених ч. 2 ст. 1270 ЦК України, для визнання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. 7.Судові витрати. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок - підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: dismissed