Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей і сім`ї Бориспільської міської ради про позбавлення батьківських прав, у якому просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони є батьками [PERSON] , який народився [INFO] . Відповідач покинув її з дитиною через кілька місяців після його народження. Протягом тривалого часу дитина проживає з нею, вона самостійно займається її вихованням, піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Водночас, відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує. З донькою не спілкується, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться дитиною та не відвідує її, не турбується про фізичний та духовний розвиток доньки. У зв`язку з цим, просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 23 вересня 2022 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Одночасно з позовною заявою позивач заявив клопотання про витребування від органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 1 листопада 2022 року витребувано від органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду в судове засідання. 25 листопада 2022 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує та просить задовольнити. 2 грудня 2022 року до суду від відповідача надійшли заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає та просить долучити до матеріалів справи флешку з доказами, того, що позивач не дає йому бачитись з дитиною. В судове засідання позивач не з`явилась. В канцелярію суду подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та слухати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день і час слухання справи повідомлений вчасно, належним чином. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов не визнав. Представник третьої особи, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку наступних висновків. [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 березня 2021р. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до статті 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи суду не представлено доказів, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, при цьому, намагається виконувати свої батьківські обов`язки, сплачує аліменти, перебуваючи на роботі за кордоном. З висновку по заяві [PERSON] від 25 жовтня 2021 року, убачається, що при спілкуванні з [PERSON] остання пояснила, що дійсно не дає дитину колишньому співмешканцю, так як дитина ще дуже маленька. [PERSON] рекомендовано звертатись до суду в цивільному порядку для визначення місця проживання дитини, днів і годин побачень з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради звернулась до суду з листом від 25 жовтня 2022 року, відповідно до якого, зазначили, що виконати ухвалу суду та надати висновок не мають можливості, оскільки відсутній предмет спору. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно його дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та ухиленням від їх виконання. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Отже, за таких обставин, здійснивши системний аналіз і оцінку доказів, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довела та не надала суду беззаперечних доказів, в чому полягає захист інтересів дитини внаслідок позбавлення її батька батьківських прав та доказів, які б свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Крім цього, позивачем та її представником не наведено тих виключних обставин, які б свідчили про необхідність застосування судом крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed