Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, ,так як він продовжує навчання. В позовній заяві позивач посилається на те, що 25.09.2001 року у відділі Введенській селищній раді Чугуївського району був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] - а/з 15. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.11.2011 року шлюб між ними був розірваний. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу [PERSON] залишився проживати з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.04.2013 року, яке змінене Апеляційним судом Харківської області від 06.08.2013 року з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини всіх доходів на користь [PERSON] на утримання її на той час неповнолітнього сина [PERSON] . Позивач є інвалідом 3-ї групи з дитинства по причині зору. На даний час [PERSON] є студентом другого курсу Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця. Навчається за державним замовленням. Відповідач не надає матеріальної допомоги, тому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі ј від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 року провадження по справі відкрито з призначенням розгляду справи по суті. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.10.2022 року справу прийнято до свого провадження з призначенням розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності із урахуванням обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до відзиву відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що позивач не навів доказів тому, що він потребує матеріальної допомоги від батька під час навчання, а він, відповідно, не має змоги надавати матеріальну допомогу сину , так як не працює, утримує сина-інваліда, 2018 року народження. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] [INFO] відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 30.10.20022 року (а.с. 8). Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 30.04.2013 року винесено заочне рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання тоді ще неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, яке було змінено Апеляційним судом Харківської області 06.08.2013 року, а саме стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням знаходження на утриманні у відповідача неповнолітньої доньки [PERSON] , 2013 року народження. Згідно довідки № 607/20 від 21.09.2021 року, яка видана [PERSON] він є студентом другого курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти академічної групи денної форми навчання Національного економічного університету ім. С. Кузнеця. Закінчує навчання 30.06.2024 року. Відповідно до довідки № 733300 Серія 12 ААБ, яка видана [PERSON] є інвалідом дитинства третьої групи. Відповідно до ч. 1 ст. 190 СК України, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини першої\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно з роз`ясненнями у п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зважаючи на вищевикладене, суд враховує стан здоров`я позивача та його матеріальне становище , який навчається на денній формі навчання, потребує матеріальної допомоги, перебуває на утриманні матері, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, не працює, має на утриманні неповнолітнього сина- інваліда з дитинства та неповнолітню доньку, а також те, що обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладається рівною мірою на матір і батька, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку, щомісяця, до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. У відповідності до вимог ч. 1 ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 12.10.2021 та в порядку ч. 1ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 992,40 грн. судового збору.

Outcome: partial