Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що квартира [ADDRESS] , загальна площа 53,4 кв.м., житлова 30,2 кв.м. не приватизована, перебуває у комунальній власності Слобожанської селищної територіальної громади, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 272757925 від 01.09.2021 року (реєстраційний номер 2444799812214). Будинок знаходиться на балансі Комунального підприємства «Перспектива» Слобожанської селищної ради. Основним квартиронаймачем даного жилого приміщення була [PERSON] - [INFO] , до складу родини квартиронаймача належав також її син - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , помер - [INFO] [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] більше десяти років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Зняти з реєстрації відповідача у добровільному порядку немає можливості, адже про його фактичне місце проживання, контакти позивачу нічого не відомо. Вважають, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою, понад 10 років без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, не несе жодних витрат по утриманню житлового приміщення, а тому Слобожанська селищна рада, як власник житла звертається до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження комунальним майном. Просять суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою від 19 листопада 2021 року по справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04 липня 2022 року по справі підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. До початку відкритого судового засідання представник позивача надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила справу розглянути без її участі, не заперечує про заочного розгляду справи. У відкрите судове засідання відповідач не з`явилася з невідомої суду причини. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , загальна площа 53,4 кв.м., житлова 30,2 кв.м. не приватизована, перебуває у комунальній власності Слобожанської селищної територіальної громади, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 272757925 від 01.09.2021 року. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Слобожанською селищною радою від 20 квітня 2021 року в зазначеній квартирі було зареєстровано: [PERSON] , основний квартиронаймач, [INFO] , паспорт [NUMBER] ; [PERSON] , син, [INFO] , паспорт [NUMBER] ; [PERSON] , співмешканець, [INFO] , паспорт [NUMBER] . Згідно інформації, наданої Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) від 07.06.2021 року № 2358/05.1-42 встановлено наступні записи про смерть: № 329 від 29.03.2021 року на [PERSON] , [INFO] дата смерті-28.03.2021 р.; № 699 від 05.08.2014 року на [PERSON] , [INFO] , дата смерті - [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї від 27.09.2021 року в спірній квартирі зареєстровано [PERSON] , співмешканець, [INFO] , паспорт [NUMBER] , зареєстрований з 1997 року. Відповідно до Акту обстеження від 16.02.2021 року, складеного комісією у складі фахівців КЗ «Центр надання соціальних послуг» Слобожанської селищної ради, гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають за адресою [ADDRESS] більше десяти років. Акт обстеження складено за участю та підписано сусідами за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] ; кв. 54 - [PERSON] ; кв. 56 - [PERSON] . Статтею 47 Конституції України гарантовано право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, що передбачено ч.4 ст.9 ЖК України. Згідно з вимогами ч.1 ст.71\~ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем. а в разі спору - судом. Статтею 72\~ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Виходячи з положень ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У відповідності до ст.8\~ЦПК України - суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У відповідності до ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року,Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на ім`я Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. П.1 ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі Конвенція) (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, та ст.2, ч.1 ст.8\~ЦПК та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом, а пункт 1 статті 6, стаття 13 Конвенції та стаття 1 Першого протоколу зазначає , що «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів...» Оскільки відповідач не проживає в квартирі, яка перебуває у комунальній власності, понад 6 місяців не користується житловим приміщенням, без поважних причин, доказів наявності підстав для збереження за ним права користування житловим приміщенням суду не надано, витрати на утримання житлового приміщення [PERSON] не сплачуються, тому у суду є підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved