Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини по причині постійних сварок та непорозумінь, на даний час проживають окремо, тому подальше спільне проживання та збереження сім"ї неможливе, а також те, що відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнав. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони 20.11.2015 р. зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Степненської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за актовим записом № 6, від вказаного шлюбу народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , однак спільне життя у подружжя не склалося, сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині непорозумінь на побутовому грунті, проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе та буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім`ї є неможливим , позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шлюб підлягає розірванню. Також судом встановлено, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що перебуває на утриманні матері. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного та враховуючі конкретні обставини по справі, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України , підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved