Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором SAMDN52000082835525 від 11 січня 2019 року в розмірі 53 965,49 грн та судовий збір. В обгрунтування позову зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 18 квітня 2013 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своєчасно не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за вказаним кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. 11 січня 2019 року між сторонами було укладену додаткову угоду до кредитного договору №SAMDN52000082835525, за умовами якої сторони дійшли згоди, що банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена у п. 1.2 додаткової угоди, за умови, що відповідач здійснить платіж в розмірі та в строки вказані у п. 1.5.1 вказаної додаткової угоди. Строк повернення кредиту вказаний у п. 1.3 додаткової угоди. Вказана додаткова угода укладалася під відкладальну обставину, а саме, в разі належного виконання клієнтом зобов`язань за договором та п. 1.5 угоди, вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п.1.2 угоди та умова про зміну процентної ставки передбачена п. 1.4 угоди. Також пунктом 1.6.1 угоди встановлено, що в разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 1.5.2 угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачена п. 1.2, умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4 угоди, не застосовується. Крім того, умовами додаткової угоди передбачено, що у разі порушення клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених у п. 1.5.2 цієї угоди, терміном повернення кредиту є 31 день з моменту такого порушення, але не пізніше терміну вказаного у п. 1.3 угоди. Відповідач [PERSON] порушив умови вказаної угоди, внаслідок чого станом на 26 серпня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 53965,49 грн, в тому числі: 10048,86 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 43916,63 грн - заборгованість за пенею, яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати, понесені при зверненні до суду. Ухвалою судді від 9 вересня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 20 жовтня 2022 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області вирішено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, зазначив в позовній заяві про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не надав. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 18 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснював, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 18 квітня 2013 року у розмірі 14 341 грн 09 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4 611 грн 82 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7 328 грн 17 коп.; заборгованості по пені та комісії за користуванням кредитом в сумі 1 242 грн 00 коп.; а також штрафів в сумі 1 159 грн 10 коп. 11 січня 2019 року з метою створення сприятливих умов для виконання клієнтом зобов`язань за кредитним договором від 18 квітня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору №SAMDN52000082835525, згідно з якою сторони дійшли згоди про те, що розмір заборгованості, яка виникла в період з дати укладення Договору по дату підписання діючої Угоди складає 69038,39 грн, банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, яка виникла в період з дати надання відповідачу кредиту, а саме здійснює прощення: процентів на 8163,02 грн, комісії на 0 грн, пені на 44224,94 грн, штрафу на 2184,97 грн.; строк повернення кредиту до 25 липня 2019 року; процентна ставка по кредиту - 0,01% (п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4 п.1 Угоди). Відповідно до п.п.1.5.1, 1.5.2 п.1.5 вказаної Угоди, клієнт зобов`язується здійснювати платіж на погашення заборгованості по Договору в розмірі не менше 2200 грн, в строк не пізніше 11 січня 2019 року. Подальше погашення заборгованості шляхом здійснення платежів в розмірі 2044,26 грн до 25 числа місяця протягом 6 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу складає 2044,28 грн. Згідно з п.п.1.6.1. п.1.6 Угоди, у разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п.1.5.2 Угоди та/або будь-якого із зобов`язань, передбачених Договором, на 31 день, умови про прощення частини заборгованості, передбаченої п.1.2, Умови про зміну процентної ставки, передбачені п.1.4 Угоди не застосовуються. Пунктом 1.7 Угоди визначено, що у разі порушення клієнтом строків погашення кредиту, визначених п.1.5.2, більше 31 безперервно: строком повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (однак, в будь-якому випадку не пізніше строку, зазначеного в п.1.3 Угоди); вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступним за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п.1.7.1 Договору), є простроченою (а.с.10). Відповідно до пункту 1.3 Угоди строк повернення кредиту до 25 липня 2019 року. У додатку №1 до додаткової угоди до договору від 11 січня 2019 року визначено графік погашення розміру заборгованості по реструктуризації на строк 6 місяців із зазначенням дат та розміру сум щомісячного платежу по договору (а.с.11). Позивач обґрунтовує заборгованість відповідача Анкетою-заявою б/н від 18 квітня 2013 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та додатковою угодою від 11 січня2019 року. Відповідно до положень ч.1 ст.212 ЦК України, на котру є посилання у п.1.6. додаткової угоди від 11 січня 2019 року, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості, просив стягнути відсотки за користування кредитом і пеню, при цьому посилається як на підставу лише на додаткову угоду до кредитного договору №SAMDN52000082835525 від 11 січня 2019 року, яка є додатковою угодою до первісного договору від 18 квітня 2013 року та не містить умов щодо процентної ставки та порядку нарахування штрафних санкцій за основним зобов`язанням. Пунктами 1.10 та 1.11 цієї угоди передбачено, що всі інші умови договору, що не суперечать цій угоді залишаються незмінними, ця угода діє протягом строку дії Договору. Тобто, додаткова угода не підміняє основного договору, оскільки не містить його істотних умов. У справі, що розглядається, під відкладальною умовою (обставиною) сторонами 11 січня 2019 року укладено додаткову угоду, за яким вони обумовили, що у разі повернення відповідачем до 25 липня 2019 року коштів, банк здійснює прощення пені та штрафу. Відповідач обумовлену договором суму коштів у встановлений договором термін не сплатив. Отже, прощення банком пені та штрафу не відбулося. Оскільки не настала певна подія - погашення відповідачем обумовленої додатковим договором суми боргу, то вказаний договір є невиконаним, а правовідносини між сторонами продовжують регулюватися Анкетою-заявою від 18 квітня 2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк». Відповідно до положень частини 1 статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляду і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою вказаної статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 26 серпня 2022року в розмірі 53965грн 49 коп. за кредитним договором від 11 січня 2019 року. Разом з тим, угоду№SAMDN52000082835525 від 11 січня 2019 року не можливо вважати кредитним договором, оскільки на підставі цієї угоди банк не зобов"язувався та не надавав відповідачу грошові кошти (кредит). З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed