Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за договором № 14/1д/11 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 02 липня 2011 року в розмірі 58 000 грн, відсотки за користування грошовими коштами в сумі 101 045,04 грн та суму інфляційних втрат 30 214,12 грн, а всього 189 259,17 грн; стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за договором № 7/1д/09 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 02 липня 2011 року в розмірі 13 356,15 грн, відсотки за користування грошовими коштами в сумі 76 761,18 грн та суму інфляційних втрат 16 272,37 грн, а всього 106 389,69 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 02 липня 2011 року між нею та Кредитною спілкою «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» було укладено договір № 14/1д/11 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок строком до 02 серпня 2012 року, згідно з яким вона внесла 58 000 грн. Крім того, 23 лютого 2009 року між позивачем та Кредитною спілкою «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» було укладено договір № 7/1д/09 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок строком до 31 грудня 2012 року, згідно з яким вона внесла 124 568 грн. Указаними договорами передбачений порядок нарахування та сплати відсотків за внесками та строки їх повернення. Однак Кредитна спілка «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» належним чином свої обов`язки щодо сплати відсотків за користування та повернення внесків за зазначеними вище договорами не виконала, чим порушила умови договору депозиту та свої зобов`язання. Крім того, позивач зазначає, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року на її користь з Кредитної спілки «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» та Кредитної спілки «Офіцерів міста Києва» було стягнуто солідарно грошові кошти в розмірі 58 000 грн основної заборгованості, 13 228,23 - відсотків за користування грошовими коштами, всього - 71 228,23 грн. Зазначене рішення не виконане, постановою державного виконавця відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у місті Києві виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Крім того, через несвоєчасне повернення коштів, позивач просила також стягнути з відповідачів відсотки за користування грошовими коштами та інфляційні втрати. У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до суду з указаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 червня 2020 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Жовноватюк В. С. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження. Розпорядженням Виконуючого обов`язки керівника апарату Петухової А. О. від 03 лютого 2021 року № 88 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/12655/20, провадження № 2/760/1700/21, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В. С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року вказану справу прийнято до провадження головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено підготовче судове засідання. 24 лютого 2021 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшов відзив відповідача - [PERSON] , в якому останній зазначив, що заперечує проти задоволення позову, оскільки очолювана ним Кредитна спілка «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» була заснована та здійснювала свою діяльність у відповідності до вимог чинного законодавства України. Крім того, вважає, що позивач безпідставно зазначила, що діяльність Кредитної спілки регулюється умовами укладених договорів та загальними положеннями цивільного законодавства України, оскільки її діяльність врегульовано спеціальним законодавством, зокрема Законами України: «Про кредитні спілки», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» тощо. Також, зауважив, що він не був керівником спілки, а обіймав посаду голови правління Кредитної спілки та діяв на підставі делегованих йому повноважень, жодних договорів з позивачем як фізична особа не укладав. Зазначив, що матеріали позову не містять доказів, що з його вини, як фізичної особи, позивачу було заподіяно шкоду, не враховано, що з 31 січня 2013 року його звільнено з посади голови правління та з того часу він там не працює, у зв`язку з чим не є належним відповідачем. Крім того, з долученого позивачем рішення суду від 19 лютого 2015 року вбачається, що заборгованість за договором № 14/1д/11 від 02 липня 2011 року стягнуто з Кредитної спілки на користь позивача у повному обсязі, тобто вказаний спір судом вже розглядався і його вирішено. На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні позову. 25 лютого 2021 року ухвалою суду було задоволено заяву сторони позивача про забезпечення доказів та зобов`язано Кредитну спілку «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону" надати Солом`янському районному суду міста Києва засвідчені належним чином копію Договору № 7/1д/09 від 23 лютого 2009 року та копію прибуткового касового ордеру до нього. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року у вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи свою позицію доводами, викладеними у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суд не повідомила. Крім того, у встановлений судом строк, не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та третьої особи. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Судом установлено, що 02 липня 2011 року між Кредитною спілкою «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» в особі Голови правління Дишлевського А. С., що діє на підставі Статуту та членом спілки [PERSON] укладено договір № 14/1д/11 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (а. с. 15). Згідно з пунктом 1.1. вказаного договору член Кредитної спілки вносить внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до Спілки, а Спілка приймає внесок на умовах строковості, зворотності та платності в сумі 58 000 грн на строк, початком якого є дата внесення внеску, а закінченням - 02 серпня 2012 року. Пунктом 2.3. договору встановлено, що процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 21% річних. Відповідно до пункту 2.5. зазначеного договору нарахування процентів на внесок починається з наступного дня після внесення членом Кредитної спілки внеску та припиняється в день, визначений пунктом 1.1. договорів в якості закінчення строку внеску або в день остаточного розрахунку у випадку дострокового розірвання цього договору. На виконання умов договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок позивач внесла грошові кошти в сумі 58 000 грн, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера від 02 липня 2011 року (а. с. 16). Позивач зазначає, що належним чином виконала умови договору, однак Кредитною спілкою на момент подачі позову не виконано зобов`язань щодо сплати відсотків та повернення внесків. Також судом установлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, на користь позивача з Кредитної спілки «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» стягнуто внесок в розмірі 58 000 грн, який був внесений на депозитний рахунок Кредитної спілки на виконання умов договору № 14/1Д/11 та відсотки за користування грошовими коштами - 13 228,23 грн, а всього - 71 228,23 грн (а. с. 21-22). На виконання зазначеного рішення 08 травня 2015 року судом було видано виконавчий лист, на підставі якого 08 вересня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 48674591 щодо стягнення з Кредитної спілки «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» на користь [PERSON] боргу в розмірі 71 228,23 грн (а. с. 23). 15 лютого 2016 року постановою державного виконавця відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у місті Києві зазначений вище виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а. с. 24). Крім того, як стверджує позивач, 23 лютого 2009 року між нею та КС «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» було укладено ще один договір № 7/1д09 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, на таких самих умовах, що і попередній договір, строком до 31 грудня 2012 року, згідно з яким вона внесла 124 568 грн. Проте, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт залучення її внеску на депозитний рахунок Кредитної спілки «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» на виконання умов договору № 7/1д/09 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, оскільки в матеріалах справи відсутні копія зазначеного договору та прибутковий касовий ордер до нього. Водночас, витребувані ухвалою суду від 25 лютого 2021 року, зазначений договір і прибутковий касовий ордер до нього, не були надані суду Кредитною спілкою, та 06 грудня 2021 року представник позивача в судовому засіданні зазначив, що вважає за можливе проводити розгляд справ за відсутності витребуваних документів, тому відмовився від раніше заявленого клопотання про забезпечення доказів. Отже, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення внесків за договорами від 23 лютого 2009 року № 7/1д/09 та від 02 липня 2011 року № 14/1д/11, з урахуванням відсотків за користування грошовими коштами та інфляційних втрат. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами (абзац 3 частини другої статті 23 Закону України «Про кредитні спілки»). За своєю правовою природою договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок має багато спільного з договором банківського вкладу. Тому допустимим є застосування аналогії закону щодо прогалин правового регулювання відносин за договорами про залучення внеску (вкладу), які укладаються кредитними спілками. За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Відповідно до частини першої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). В той же час, позивач звертається з позовом до [PERSON] - підписанта Кредитної спілки «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» та [PERSON] - керівника Кредитної спілки «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону», посилаючись на те, що умови розміщення та використання грошових коштів, які були перераховані позивачем на умовах залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, питання управління Кредитною спілкою регулюються положеннями чинного цивільного законодавства, а саме, положеннями параграфу 2 Глави 77 ЦК України, якими врегульовано відносини між особами стосовно досягнення спільної мети без необхідності створення юридичної особи, тобто кредитної спілки, оскільки внутрішніми положеннями кредитної спілки подібні відносини не врегульовано. Беручи до уваги наведене, враховуючи, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (частина перша статті 1190 ЦК України), оскільки відповідачі мали можливість діяти від імені Кредитної спілки, на думку позивача, вони несуть солідарну відповідальність перед нею за повернення належних їй грошових коштів. Суд не може погодитися з таким твердження позивача, з огляду на наступне. Положення параграфу 2 Глави 77 ЦК України регулюються засади діяльності та організації простого товариства, зокрема, статтею 1132 ЦК України визначено, що за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Так, до характерних рис зазначеного договору можна віднести: 1) це об`єднання двох або більше осіб (багатосторонній правочин); 2) об`єднання не приводить до утворення юридичної особи; 3) об`єднання зв`язане з участю кожної із сторін у їхній спільній діяльності; 4) для спільної діяльності учасники вносять і з`єднують свої внески; 5) об`єднання створюється для отримання прибутку чи досягнення іншої мети, яка не суперечить закону (спільне будівництво будинку, дороги і т.ін.). Водночас, згідно із статтею першою Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Частиною першою статті третьої Закону України «Про кредитні спілки» визначено, що кредитна спілка є юридичною особою, має самостійний баланс, банківські рахунки, які відкриває і використовує згідно із законодавством у самостійно обраних банківських установах, а також може мати печатки та бланки, власну символіку. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що кредитна спілка є юридичною особою, неприбутковою організацією, яка створюється з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки, та діяльність якої регулюється спеціальним законом, зазначені вище положення ЦК України, на які посилається позивач, не можуть бути застосовані до спірних відносин, що виникли. Крім того, застосування позивачем до спірних відносин частини першої статті 1190 ЦК України, якою визначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим є безпідставним, оскільки дана стаття поміщена законодавцем до параграфу 1 Глави 82 ЦК України «Загальні положення про відшкодування шкоди», яким визначено підстави та порядок відшкодування майнової та моральної шкоди, в той час, як предмет позову стосується стягнення боргу з відповідачів за договорами вкладу, а не відшкодування завданої їхніми неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю позивачу шкоди. Що стосується визначення позивачем в якості відповідачів [PERSON] - підписанта Кредитної спілки «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» та [PERSON] - керівника Кредитної спілки «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 26), суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з частинами першою-третьою статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Відповідно до частини шостої статті 3 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка несе відповідальність за своїми зобов`язаннями у межах вартості майна, яке належить їй на праві власності. З матеріалів справи вбачається що спірні договори про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок були укладені позивачем з Кредитною спілкою «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону». Як вбачається з даних витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Кредитна спілка «Кредитна спілка офіцерів Київського гарнізону» є юридичною особою. Крім того, відповідач [PERSON] з 31 січня 2013 року був звільнений з посади голови правління Кредитної спілки, що підтверджується копією його трудової книжки. Відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України «Про кредитні спілки» голова правління кредитної спілки: без доручення представляє інтереси кредитної спілки та діє від її імені; представляє кредитну спілку в її відносинах з державою, іншими юридичними та фізичними особами; укладає договори та інші угоди від імені кредитної спілки, підписує доручення на провадження дій від імені кредитної спілки; розпоряджається майном кредитної спілки в порядку та у межах, визначених статутом кредитної спілки; готує подання спостережній раді на призначення та звільнення членів правління кредитної спілки, призначає на посади та звільняє з посад працівників кредитної спілки, застосовує до них заходи заохочення та стягнення відповідно до законодавства, вживає заходів щодо підготовки та підвищення кваліфікації працівників кредитної спілки; вирішує інші питання діяльності кредитної спілки відповідно до цього Закону та статуту кредитної спілки. Голова правління кредитної спілки несе персональну відповідальність за виконання покладених на правління завдань. Враховуючи викладене, чинним законодавством України не передбачена персональна відповідальність членів кредитної спілки за її зобов`язаннями, в тому числі тих, хто обіймав посади в органах управління спілки. Таким чином, відповідальність за виконання договорів про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок несе саме Кредитна спілка в межах вартості належного їй на праві власності майна, тому суд приходить до висновку що [PERSON] та [PERSON] є неналежними відповідачами. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Тобто суд вправі замінити первісного відповідача належним відповідачем виключно за клопотанням позивача. Позивач з відповідним клопотанням до суду не зверталася. З точки зору закону, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Враховуючи вищевикладене, суд проходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Ураховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, то судові витрати, відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України покладаються на позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed