Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на спадкове майно та визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовую тим, що 27 січня 2016 року між нею та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до п 1.1 Договору позивач в порядку і на умовах, визначених цим Договором, надає Позичальникам безвідсоткову позику у сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, а останні зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк. Факт отримання грошових коштів підтверджується підписом на Договорі , розпискою від 27.01.2016 року та передачею позивачу оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, визначені в п. 5 Договору. п. 2.1 Договору передбачено, що строк надання позики Позичальникам становить 6 (шість ) років з моменту реальної передачі всієї грошової суми, а саме до 27 січня 2022 року. У січні 2022 року позивач дізналася, що [PERSON] помер [INFO] . Просила суд, в рахунок погашення боргу спадкодавця [PERSON] та відповідача [PERSON] по договору позики від 27 січня 2016 року у розмірі 20 000 доларів США, визнати за нею право власності на трикімнатну квартиру в [ADDRESS] , загальною площею 58,7 кв.м., житлова - 40,9 кв.м. з правом реєстрації вказаного майна у відповідних органах, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] та [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] . Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2022 визначений суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Піковський В.Ю. для розгляду судової справи № 711/4331/22. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.09.2022 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.10.2022 року закрито підготовче провадження по справі та витребувано у Другій Черкаській державній нотаріальній конторі інформацію про кількість спадкоємців після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд даної справи без її участі. Позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення. Підстав, для обов`язкової участі сторін по справі, судом не встановлено. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини: Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство у відповідності до статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 27 січня 2016 року між [PERSON] з однієї сторорни та [PERSON] і [PERSON] з іншої було укладено договір позики. Відповідно до п 1.1 Договору позивач в порядку і на умовах, визначених цим Договором, надає Позичальникам безвідсоткову позику у сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, а останні зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк, даний факт підтверджується і розпискою від 27.01.2016 року. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що строк надання позики Позичальникам становить 6 (шість) років з моменту реальної передачі всієї грошової суми, а саме до 27 січня 2022 року. Пунктом 5 Договору передбачено, що забезпеченням зобов`язань по цьому Договору є: трикімнатна квартира в [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності 1/2 частина квартири [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідчене Другою Черкаською державною нотаріальною конторою від 31.07.2008 року реєстраційний № 1-4669 та Ѕ частина квартири [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, видане органом приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету 12.11.1997 року. Пункт 5.1 Договору вказує, що під час передачі коштів Позикодавцем, Позичальники передають оригінали правовстановлюючих документі на квартиру Позикодавцю. Пункт 5.2 Договору вказує, що в разі невиконання або неналежного виконання Позичальниками обов`язків за договором позики, Позикодавець в якості неустойки набуває право власності на нерухоме майно: трикімнатну квартиру в [ADDRESS] . Право власності у Позикодавця на нерухоме майно виникає з моменту невиконання або неналежного виконання Позичальниками обов`язків, визначених цим договором, його визнання відбувається в судовому порядку та не звільняє Позичальників від виконання обов`язків за цим договором. Свої зобов`язання, передбачені Договором, [PERSON] та [PERSON] не виконали перед позивачем та кошти у обумовлений строк не повернули. У січні 2022 року позивач дізналася, що [PERSON] помер [INFO] . Єдиним його спадкоємцем є відповідач [PERSON] , який прийняв спадщину на Ѕ частину трикімнатної квартири в [ADDRESS] 29 січня 2022 року позивач особисто звернулася до єдиного спадкоємця [PERSON] з вимогою щодо повернення боргу у зв`язку з простроченням в межах вартості майна, однак вимога була проігнорована, на що вказують матеріали цивільної справи та визнано відповідачем. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2ст.1047 ЦКУ). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1ст. 1048 ЦКУ). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1ст. 1049 ЦКУ). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.1 ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Листом від 04.11.2022 за №2002/01-16, на запит суду, Друга Черкаська державна нотаріальна контора повідомила, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його брат [PERSON] , що прийняв спадщину заявою від 09.12.2016. Спадкодавець заповіт не складав. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку, відповідач прийняв спадщину, шляхом звернення у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1281 ЦКУ передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦКУ встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ч.2 ст.1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом цієї норми кредитор спадкодавця має право на задоволення своїх вимог за рахунок спадкового майна шляхом звернення стягнення на це майно в установленому законом порядку, оскільки відмова від задоволення вимог одноразовим платежем була фактично отримана позивачем, що додатково підтверджується та не заперечується представником відповідача, діями відповідачів, а саме відсутності з їх боку будь-яких доказів про направлення позивачу пропозиції з мирного врегулюванню спору, прийняття спадщини без попередньої сплати за претензією позивача, яку ними було отримано. Відповідно до звіту оцінювача від 21.09.2022, вартість квартири в [ADDRESS] складає 415000 грн. що майже становить борг, розрахованого за курсом НБУ на день надання коштів за договором позики. Згідно з ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд наголошує на тому, що сторони на свій розсуд обирають спосіб захисту порушеного права та розпоряджатися своїми правами, і суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК, розглядає дану справу лише в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються фактичними обставинами справи й дослідженими судом доказами та повним визнанням позову самим відповідачем, що також приймається судом на стадії розгляду справи. При вирішенні даної справи суд керується положеннями ст.16 ЦК України щодо способів захисту цивільного права, яка передбачає визнання права та враховує, що звернення стягнення на майно передбачає перехід права власності до позивача. Нормою ст. 182 ЦК України передбачена обов`язкова державна реєстрація права власності на нерухомі речі, його виникнення, перехід та припинення. Реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127.

Outcome: approved