Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулась до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач вказує, що з 2016 року між [PERSON] (далі - Позивач) та [PERSON] (далі -Відповідач) виникли фактичні шлюбні відносини. [INFO] від стосунків вищевказаних осіб народилась дитина - [PERSON] . 20.11.2010 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб. 15.09.2020 року подружжя припинило спільне проживання. 27.01.2021 року Відповідачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу, яка знаходиться у провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва. Вказує, що дитині необхідно забезпечувати належний рівень життя. Такий рівень Позивач самостійно не може забезпечити, тому вважає, що батько який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 8 000,00 грн. Ухвалою суду від 22.03.2021 року у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження (а.с. 37). 01.06.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів (а.с.42-44). 14.09.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів (а.с.47-53). 02.11.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що Позивачем не надано жодного доказу, які б підтверджували, що аліменти в розмірі 8 000, 00 грн., є необхідними для забезпечення гармонійного розвитку спільної дитини Позивача та Відповідача. Не надано підтверджень стану здоров`я дитини та її матеріального стану, а також розрахунку витрат на дитину щомісячно, та не підтверджено понесення Позивачем і половини вказаних витрат. Враховуючи той факт, що Відповідач офіційно працевлаштований та отримує офіційні доходи, останній просить суд стягнути з Відповідача щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі чверті заробітку (доходу) Відповідача (а.с.79-87). 04.11.2021 року суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів (а.с.88-93). 16.11.2021 року суду від представника позивача надійшли письмові пояснення (а.с.96-102). 20.07.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів (а.с.115-124). 21.07.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів (а.с.125-142). 26.07.2022 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, відмовлено (а.с.144). 26.07.2022 року Печерським районний судом було здійснено запит до Головного управління ДПС у м.Києві про витребування відомостей щодо доходів [PERSON] (а.с.148a). 10.08.2022 року Печерським районний судом було повторно здійснено запит до Головного управління ДПС у м.Києві про витребування відомостей щодо доходів [PERSON] (а.с.154). 16.08.2022 року на адресу надійшов лист від Державної податкової служби України ГУ ДПС у м.Києві від 05.08.2022 року, про розгляд запиту (а.с. 156-158). У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про дату, час і місце цього засідання належним чином повідомлені, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. У судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явилися, про дату, час і місце цього засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність інших учасників на підставі наявних в ній доказів. Суд дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у Позивача та Відповідача народилась спільна дитина, син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (серія [NUMBER] ) (а.с. 9). 20.11.2010 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 20.11.2010 р. (серія [NUMBER] ) (а.с. 10). Так, відповідно до матеріалів справи 27.01.2021 року Відповідачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу, яка знаходиться у провадженні судді Дніпровського районного суду м.Києва (а.с. 11). Станом на день розгляду справи, в матеріалах справи відсутні відомості щодо стану розгляду вказаної вище справи. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності зі ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Водночас, згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону а також виходячи з того, що неповнолітній син сторін проживає разом із Позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з Відповідача на користь Позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи вказаний розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я Відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до виписок з рахунку спільної дитини сторін, в особі [PERSON] , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» (а.с.12-22) вбачається, що здійснювані Відповідачем перекази з вересня 2020 року до вересня 2021 року на користь сина у розмірі 8 000,00 грн. перевищують його заробіток, розмір якого зазначено у відповіді ГУ ДПС у м.Києві (а.с.85). Крім того, суд звертає увагу, що 01.11.2021 року, в той же день, коли було подано відзив у якому значиться про дохід Відповідача у розмірі 6000,00 грн., Відповідач перерахував на рахунок сина грошові кошти у розмірі 6 000, 00 грн. (а.с.101-101). Тобто усі вищезазначені грошові транзакції вказують на такий матеріальний стан Відповідача, що дозволяє і в подальшому сплачувати аліменти у розмірі, визначеному Позивачем у позові. Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що 29.10.2021 року адвокат Цимбал М. в інтересах [PERSON] надіслала з електронної пошти на електронну пошту представника позивача [PERSON] , лист з проектом мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] . В другому пункті якої зазначається, що сторони дійшли згоди про те, що місячний розмір аліментів на утримання спільної дитини становить 8 000, 00 грн. (а.с. 91-93). Проте, матеріали справи не містять відомостей, що вказаний вище документ було підписано сторонами по справі. Однак Відповідач сам запропонував визначити таку суму грошових коштів. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я Відповідача суду не надано. Так як і не надано відомостей про те Відповідач має на утриманні інших осіб. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЬЮЧЕ ОФІС» (а.с. 23, 83), а також компанії «Професійна лабораторія меблів концепт 21» (а.с.24). Станом на час розгляду справи такі підприємства не є припиненими та здійснюють господарську діяльність, що фактично підтверджено Відповідачем. Також відповідно до матеріалів справи, Відповідач є власником нерухомого майна у вигляді: земельної ділянки площею 0.13 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221455300:01:058:0140; земельної ділянки площею 0.15 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221455300:01:058:0070; земельної ділянки площею 0.1094 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; житлового будинку, загальною площею (кв.м):83.8, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер об`єкта в РПВН: 13218526 (а.с. 26-30). Судом встановлено, що відповідно до Ліцензійного договору від 01.01.2021 року Відповідач має виключні права на результати інтелектуальної діяльності у вигляді знаку для товарі та послуг « [INFO] » (№57246) (а.с. 25). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що Відповідач є молодим працездатним чоловіком, має дохід та може надавати матеріальну допомогу у визначеному Позивачем розмірі. На підставі викладеного, вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, слід визнати обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 908,00 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved