Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - ДП «Бурштин України» на його користь 55 290 грн. 97 коп. заборгованості по заробітній платі, яка мала бути сплачена у день звільнення, а також 10 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано, що він з 16 серпня 2006 року працював сторожем на Клесівській гірничій дільниці Державного підприємства «Бурштин України», а 28 травня 2021 року звільнився з роботи за власним бажанням. Протягом періоду роботи відповідач не дотримувався визначених законодавством термінів виплати заробітної плати, в тому числі, не провівши розрахунок із працівником у день його звільнення, через що з боку відповідача існує заборгованість по заробітній платі у сумі 55 290 грн. 97 коп. В добровільному порядку відповідач відмовляється здійснити розрахунок із позивачем, що стало підставою для звернення до суду. Враховуючи наведене вище, позивач просить також стягнути на його користь з відповідача грошові кошти у відшкодування завданої йому моральної шкоди, розмір якої він визначив у сумі 10 000 грн. Позивач вказує, що моральну шкоду завдано діями відповідача, яким порушено законні права позивача на отримання заробітної плати за виконану роботу, що призвело до моральних страждань, вказані обставини вимагають від позивача додаткових зусиль для організації його власного життя та життя його сім`ї, оскільки він має на утриманні неповнолітніх дітей, а відсутність коштів створило певний дискомфорт та змусила відшукувати інші джерела доходу для утримання сім`ї. У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не заявив, у строк, визначений ст.278 ЦПК України відзив у справі не подав. Клопотань сторонами заявлено не було. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами у сфері праці. Вказані правовідносини регулюються КЗпП України. Відповідно ч.1 ст.3 КЗпП України - законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Частиною 1 статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Із копії трудової серії [NUMBER] , виданої 14 лютого 2006 року на ім`я [PERSON] ,1987 року народження, встановлено, що останній дійсно на підставі наказу №91к від 16 серпня 2006 року був прийнятий на роботу на посаду сторожа ДП «Бурштин України», звідки звільнений на підставі наказу №15-к від 28 травня 2021 року - на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. Відповідно до ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Із змісту позовної заяви вбачається, що в день звільнення розрахунок із позивачем не проведено. Вказані обставини підтверджені документально наданою суду довідкою №83 від 30 серпня 2022 року за підписом в.о.генерального директора та головного бухгалтера ДП «Бурштин України», згідно із якою станом на 30 серпня 2022 року заборгованість підприємства перед [PERSON] із виплати заробітної плати становить 55 290 грн. 97 коп. Отже, судом встановлено факт порушення відповідачем трудових прав позивача внаслідок невиплати заробітної плати. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порушення вказаної вище норми відповідачем не надано суду доказів на спростування обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, через що позов [PERSON] в частині стягнення заробітної плати є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Окрім боргу по заробітній платі позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача 10 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тривалість часу, протягом якого відповідачем не проведено розрахунок при звільненні позивача, необхідність звернення до суду за захистом своїх порушених прав свідчить про те, що позивачеві дійсно заподіяно моральні страждання, які полягали у відсутності коштів, необхідних людині для існування, що потягло втрату нормальних життєвих зв`язків. З огляду на наведене, позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст.94, 116, 233 КЗпП України,

Outcome: approved