Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 09 лютого 2009 року Енергодарським міським судом Запорізької області було ухвалено рішення про стягнення з нього на користь колишньої дружини [PERSON] аліменти на утримання їх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів щомісячних його заробітків, починаючи з 03.12.2008 року, до повноліття дітей. На даний час донька [PERSON] є повнолітньою, однак він продовжує піклуватися про неї та надає їй необхідну матеріальну допомогу. З вересня 2020 року відповідач [PERSON] перестала піклуватися про сина [PERSON] , проживає окремо. Саме з того часу їх син проживає разом з ним та перебуває на повному його утриманні. При цьому, він є інвалідом 3 групи та має також на утриманні батьків, які є пенсіонерами. Оскільки відповідачка про сина не піклується, не надає коштів на його утримання, у зв`язку з чим він має намір стягувати з неї аліменти на утримання неповнолітнього сина. [PERSON] аліменти нікому не сплачує, працює та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. На підставі викладеного прохає звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи з дати пред`явлення позову до суду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Скопіч А.В. в підготовче засідання не з`явилися, подавши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та прохають їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву, в якій прохала провести розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області 18 березня 2008 року (а.с.6). На підставі виконавчого листа №2-139, виданого Енергодарським міським судом Запорізької області 10 лютого 2009 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів щомісячних заробітків [PERSON] , починаючи з 03.12.2008 року і до повноліття дитини, але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 3-5). Відповідно до довідки Царичанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровській області від 30.11.2022 №17.44-34/19462, [INFO] донька [PERSON] досягла повноліття, після чого подальше стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , продовжилось у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) батька, [PERSON] , з урахуванням, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.32). Згідно з довідкою виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 27.10.2022 №586, позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає на території Бабайківського старостинського округу за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , сестра - [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с. 01). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання гр. [PERSON] , складеного комісією у складі: старости Бабайківського старостинського округу Царичанської селищної ради Чвертки В.П., діловода виконкому Царичанської селищної ради Швець В.В., депутата селищної ради Чорної Л.О., представника громадськості [PERSON] від 27 жовтня 2022 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , в житловому будинку своїх батьків разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Умови проживання хороші, [PERSON] працює, розлучений (а.с. 11). Положеннями частини другої статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу зазначених статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом, розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Як було встановлено судом, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю [PERSON] відповідачем по справі, на користь якої були стягнуті аліменти з позивача, а з вересня 2020 року проживає зі своїм батьком [PERSON] та повністю знаходиться на його утриманні, який дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, має стабільний дохід. Тобто змінились обставини, які слугували підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі виконавчого листа, виданого Енергодарським міським судом Запорізької області 10 лютого 2009 року. Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, з урахуванням того, що аліменти є місячними платежами для забезпечення поточних потреб дитини, а тому припинення стягнення аліментів слід здійснити з дати подання позову до суду, тобто з 28 жовтня 2022 року. Крім того, за змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 2 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на те, що неповнолітня дитина сторін знаходиться на утриманні свого батька, а також враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ч. 6 ст.\~141, ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму судового збору за вимогу про припинення стягнення аліментів у розмірі 496,20 грн., а інші 50 відсотків (496,20 грн. відповідно) - компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то стягненню з відповідача на користь держави підлягає 50 відсотків судового збору, що становить 496,20 грн. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, повністю доведеними з боку позивача, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved