Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

29.08.2022 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання договору та стягнення коштів, та просила суд: розірвати договір про туристичне обслуговування Н-26.11.2021-01, що укладений між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] , що діє від імені і за дорученням ТОВ «ТТВК», стягнути з ТОВ «ТТВК» грошові кошти у розмірі 148 000, 00 грн., стягнути з ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine» витрати на правому допомогу у розмірі 15 000,00 грн., посилаючись на такі обставини. 26 листопада 2021 року між позивачем та турагентом: фізичною особою - підприємцем [PERSON] тур агенція «Join Up!to travel» було укладено договір про туристичне обслуговування Н-26.11.2021-01. Листом бронювання/програма туристичного обслуговування який є № l до Договору визначено, що попередня повна вартість туру складає 285000,00 грн., передоплата становить суму у розмірі 143000,00 грн., що складає 50% вартості туру, здійснюється до 26.11.2021 року. На виконання Договору на туристичне обслуговування, позивачем було здійснено передплату туру та передано турагенту ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 143000,00 грн. Додатком 1 до Договору на туристичне обслуговування визначено, що тур продукт надається [PERSON] 1987 р.н., [PERSON] 2015 р.н., [PERSON] 1987 р.н., [PERSON] 2013 р.н. Курорт Мальдіви Атолл Раа маршрутом Одеса-Стамбул - Мале - Стамбул - Одеса в період з 01.05.2022 року по 11.05.2022 рік. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 з подальшим продовженням його дії. У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та закриттям авіасполучення туристи - [PERSON] 1987 р.н., [PERSON] 2015 р.н., [PERSON] 1987 р.н., [PERSON] 2013 р.н. не змогли скористатись послугами з туристичного обслуговування. Під час виконання умов договору на туристичне обслуговування було допущено порушення істотних умов Договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим договором, тому з метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до ТОВ «ТТВК» та ФОП [PERSON] з вимогами про надання інформації про тур та повернення коштів. Станом на дату подання позову кошти позивачці не повернено, на зв`язок ТОВ «ТТВК» не виходить, всі намагання зв`язатися з відповідачем залишилися безуспішними. Позивачка вважає, що вищезазначене свідчить про істотне порушення туроператором умов договору, Закону України «Про туризм» внаслідок чого турист та особи, що слідують за ним, значною мірою були позбавлені того, на що вони розраховували при укладені договору, а тому позивачка звернулась до суду із відповідною позовною заявою. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.11.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, в своїй позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, та вказав, що в разі неявки в судове засідання відповідача він не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 2021 року між позивачем та турагентом: фізичною особою - підприємцем [PERSON] тур агенція «Join Up!to travel» було укладено договір про туристичне обслуговування Н-26.11.2021-01. Відповідно до п.4.1. Договору на туристичне обслуговування програма туристичного обслуговування, вартість туристичного продукту та інші істотні умови Договору викладені у Додатку № l, який є невід?ємною частиною договору. Листом бронювання/програма туристичного обслуговування який є № l до договору визначено, що попередня повна вартість туру складає 285000,00 грн., передоплата становить суму у розмірі 143000,00 грн., що складає 50% вартості туру, здійснюється до 26.11.2021 року. На виконання договору на туристичне обслуговування, позивачем було здійснено передплату туру та передано турагенту ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 143000,00 грн., що підтверджуються платіжними дорученнями №961 від 29.11.2021 року на суму 60 000,00 грн. та №972 від 30.11.2021 року на суму 93 000, 00 грн. Додатком 1 до Договору на туристичне обслуговування визначено, що тур продукт надається [PERSON] 1987 р.н., [PERSON] 2015 р.н., [PERSON] 1987 р.н., [PERSON] 2013 р.н. Курорт «Мальдіви Атолл Раа» маршрутом «Одеса-Стамбул - Мале - Стамбул Одеса» в період з 01.05.2022 року по 11.05.2022 рік. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 з подальшим продовженням його дії. Судом встановлено, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та закриттям авіасполучення туристи - [PERSON] 1987 р.н., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не змогли скористатись послугами з туристичного обслуговування. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через тур агента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. Частина 8 статті 20 Закону України «Про туризм» передбачає, що туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Відповідно до п.3.4.15. Договору на туристичне обслуговування Турист зобов`язується письмово повідомляти Туроператора про прийняття умов по альтернативному виконанню останнім туристичних послуг шляхом укладення нового листа бронювання. При цьому попередній лист бронювання підписаний Туристом втрачає свою юридичну силу. У випадку коли Турист не приймає умови по альтернативному виконанню Туроператором прийнятих на себе зобов`язань з надання тур продукту або у випадку неможливості надання альтернативних послуг Туроператором, Туристу повертається вартість оплачених ним послуг Отже, суд звертає увагу відповідача, що відповідно до приписів Закону України «Про туризм» та умов Договору на туристичне обслуговування при неможливості надання туристичних послуг Туроператор повинен вжити альтернативних заходів з метою продовження надання туристичних послуг. У випадку коли Турист не приймає умови по альтернативному виконанню Туроператором прийнятих на себе зобов`язань з надання тур продукту або у випадку неможливості надання альтернативних послуг Туроператором, Туристу повертається вартість оплачених ним послуг. Судом встановлено, що відповідачем як туроператором не було вжито альтернативних заходів, а саме не було повідомлено Позивача про зміну строків туристичної подорожі у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні. При цьому, Веб-сайт компанії відповідача https://www.tui.ua не працює, телефони не відповідають. Згідно п.3.2.8. Договору на туристичне обслуговування Туроператор зобов`язаний у випадку неможливості виконання Туроператором умов, що викладенні у листі бронювання, Туристу повернути усі сплачені ним грошові кошти за Туристичний продукт. Судом встановлено, що під час виконання умов Договору на туристичне обслуговування було допущено порушення істотних умов Договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цим договором, тому з метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до ТОВ «ТТВК» та ФОП [PERSON] з вимогами про надання інформації про тур та повернення коштів. Судом встановлено, що 02.06.2021 року представником позивача було направлено адвокатський запит до ФОП [PERSON] щодо отримання документів про перерахування коштів за договором на туристичне обслуговування Н-26.11.2021-01 на рахунок ТОВ «ТТВК» у сумі 148 000, 00 гр. та можливості їх повернення позивачу. Адвокатський запит не був отриманий адресатом та повернувся відправнику (за закінченням терміну зберігання). 15.06.2021 року направлено адвокатський запит до ТОВ «ТТВК» щодо отримання документів про перерахування коштів за договором на туристичне обслуговування Н-26.11.2021-01 на рахунок ТОВ «ТТВК» у сумі 148 000, 00 грн. від ФОП [PERSON] , та чи повертались такі кошти на рахунки ФОП [PERSON] . Адвокатський запит не був отриманий адресатом та повернувся відправнику (за закінченням терміну зберігання). 04.07.2021 року направлено вимогу про повернення коштів за договором Н-26.11.2021-01 у сумі 148 000, 00 грн до ТОВ «ТТВК». Вимога про повернення коштів не була отримана адресатом та повернувся відправнику (за закінченням терміну зберігання). Судом встановлено, що кошти відповідачем позивачу не повернено, що свідчить про істотне порушення туроператором умов договору, Закону України «Про туризм» внаслідок чого турист та особи, що слідують за ним, значною мірою були позбавлені того, на що вони розраховували при укладені Договору. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін Згідно з абз. 8 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про туризм» туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 297 Господарського кодексу України за агентським договором одна сторона (агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (принципалу) в укладанні угод чи сприяти їх укладанню (надання фактичних послуг) від імені цього суб?єкта та за його рахунок. Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання, організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, Відповідно, агентський договір належить до посередницьких договорів на надання послуг. Суд роз`яснює сторонам, що суть агентського договору полягає в тому, що діяльність, яку здійснює агент за дорученням і в інтересах принципала, породжує майнові наслідки для принципала, а не для агента, а тому, враховуючи, що ФОП [PERSON] не є агентом за агентським договором з ТОВ «ТТВК» та укладала договір на туристичне обслуговування в інтересах ТОВ «ТТВК», у зв`язку з чим саме туроператор має зобов`язання за договором про туристичне обслуговування, а не ФОП [PERSON] , у зв?язку з чим сплачені на виконання вказаного договору кошти підлягають стягненню, саме з ТОВ «ТТВК». Судом встановлено, що відповідно до платіжних доручень №972 від 30.11.2021 року та №961 від 29.11.2021 року ФОП [PERSON] було перераховано ТОВ «ТТВК» грошові кошти у сумі 143 000, 00 грн., які були сплаченні позивачем за договором на туристичне обслуговування. Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки грошових коштів у розмірі 148 000, 00 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового\~збору за\~позовну заяву\~майнового характеру,\~фізичною особою або фізичною особою - підприємцем\~складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 992,40 грн. та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не більше 12405,00 грн. Відповідно до ст. 141 ч.1,6\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави враховуючи ціну даного позову, яка складає: 148000,00 гривень, суму судового збору у розмірі 1480,00 гривень. Стосовно позовної вимоги позивачки, яка полягає у стягненні з відповідача на користь позивачки суми витрат на правничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень, суд роз`яснює наступне. Згідно п.\~1\~ч.\~1,\~3\~ст.\~133\~ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~137\~ЦПК України,\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено в постанові ВП ВС від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. Стосовно висновку Верховного суду, викладений у постанові Верховного суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, згідно якого у разі підтвердження обсягу наданий послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, суд роз`яснює наступне. Згідно постанови Верховного суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, поряд з вищевикладеним висновком, об`єднана палата не вбачала правових підстав для відступлення від висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 14.11.2018 у справі № 910/8682/18, з огляду на відмінності у нормативно-правовому регулюванні (пункт 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України щодо компенсації витрат адвоката) та різність фактичних обставин у цій справі та справі № 910/8682/18. Згідно висновку викладеного, у постанові від 14.11.2018 у справі № 910/8682/18, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Згідно матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 копійок, проте не надає суду належних та допустимих доказів, що позивач поніс такі витрати, оскільки в матеріалах справа відсутні квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо, а тому суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмір 15000,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, - Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відповідних письмових поясненнях, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,§ 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: partial