Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.11.2022 позовні вимоги [PERSON] визнано виконавчий напис за реєстраційним № 4048 від 23.01.2020 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 24\~518 грн. 93 коп. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» таким, що не підлягає виконанню. Вимоги позивача щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь [PERSON] безпідставно стягнутих коштів в сумі 2\~000 грн. 00 коп. залишити без розгляду. Вимоги позивача щодо стягнення з Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь [PERSON] безпідставно стягнутих коштів залишити без розгляду. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь [PERSON] понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у сумі 1362 грн. 00 коп.. 14.11.2022 представником позивача [PERSON] адвокатом Бойченко Г.В. подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» витрат за\~правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.11.2022 вище вказана заява прийнята та призначена до розгляду у судовому засіданні без повідомлення учасників справи. Положеннями ст.133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 5\~ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Згідно ч.2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів доданих до заяви про стягнення судових витратна правничу допомогу з відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами»» на користь позивача долучено копію додаткової угоди № 1 від 19.08.2021 до договору № 1054365 від 19.08.2022 про надання правової допомоги, копію додаткової угоди № 2 від 09.11.2022 до договору № 1054365 від 19.08.2022 про надання правової допомоги, копію акту № 1 приймання-передання виконаних робіт та розрахунок № 1 гонорару від 14.11.2022, копії квитанцій № 19/08/2021 від 19.08.2022 та № 01/09/2021 від 01.09.2021. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті12,46,56 ЦПК України). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою\~статті 137 ЦПК\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), за результатами розгляду якої 27 червня 2018 року прийняла постанову, в якій зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до п.4\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд вважає, що позивачем доведено суму витрат на правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. належними та допустимими доказами, є співмірними та оплачені позивачем. Таким чином, заява представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу є обґрунтованою, підтверджується належними доказам та підлягає задоволенню.

Outcome: approved