Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

15.09.2022р. [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що 10.08.2019р. він зареєстрував шлюб з відповідачкою, за час якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , але під час подружнього життя з`ясувалося, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя та шлюб, через що між ними виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з лютого 2022 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дочка проживає біля відповідачки. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини біля відповідачки. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.с.5). Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дочки біля неї не заперечує, після розірвання шлюбу просила залишити незмінним її прізвище, а справу розглянути без її участі (а.с.23). Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а в силу ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач на примирення не згоден і відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Також суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.294 ЦПК України щодо права особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, на вибір прізвища після розірвання шлюбу, та приймаючи до уваги бажання відповідачки залишити після розірвання шлюбу її прізвище незмінним, вважає за необхідне його задовольнити. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , якої станом на день розгляду справи виповнилось 1 рік 8 місяців, суд дійшов висновку, що її місце проживання визначено за згодою батьків [PERSON] і [PERSON] біля матері дитини - [PERSON] , що відповідає приписам ч.1 ст.160 СК України, а тому вони також підлягають задоволенню. Суд роз`яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved