Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису №6974 від 19 березня 2016 року, що вчинений приватним нотаріусом міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2022 році дізнався від свого адвоката про оскаржуваний виконавчий напис в Реєстрі боржників та в Реєстрі виконавчих проваджень запису про дане виконавче провадження та після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Нотаріус вчинив виконавчий напис з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і як наслідок неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису заподіює істотної шкоди позивачу. Так, між позивачем та відповідачем кредитний договір не був нотаріально посвідченим та були відсутні підстави для стягнення заборгованості на підставі такого договору шляхом вчинення на ньому виконавчого напису. Виконавчий напис вчинено без направлення боржнику письмової вимоги та без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу. Вважає, що приватний нотаріус Чуловський В.А. при вчиненні виконавчого напису №6974, що виданий 19.03.2016 року діяв неправомірно та безпідставно, не пересвідчившись у безспірності вимог відповідача до позивача, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 04 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач подав письмові пояснення, у яких зазначає про пропущення позивачем строку на оскарження виконавчого напису нотаріуса, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами момент коли дізнався або міг дізнатись про оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса. Окрім того, вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису у розумінні ст.88 Закону України «Про нотаріат» слід врахувати, що наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Представник позивача подав додаткові пояснення. Зазначає, що позивачем не були пропущені строки позовної давності, оскільки копію виконавчого напису йому ніхто не направляв, а також постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував, а про даний виконавчий напис дізнався випадково у 2022 році. Так, безспірною заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Разом з тим, між сторонами був спір, банк не надсилав на адресу позивача жодних письмових вимог про суму боргу чи вимоги про погашення боргу, яка була визнана позивачем. Вважає, що банк одноособово нарахував суму, не повідомивши позивача. Натомість виконавчий напис вчинено лише в 2019 році, тобто більше ніж через 3 роки з його вчинення. Практика судів, на яку посилається відповідач, не має жодного відношення до даної справи, адже стосується зовсім інші правовідносини між сторонами. Окрім цього, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документі, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення банком письмової вимоги про усунення порушень; 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та комісією у виконавчому напису зроблено банком одноособово без урахування думки та позиції боржника та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Окрім того представник позивача подав клопотання про витребування у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни матеріали виконавчого провадження ВП №60330030 та витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича копії матеріалів нотаріальної справи в межах якої було видано виконавчий напис №6974 від 19.03.2016. Ухвалою судді від 29 вересня 2022 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явились. Представник відповідача та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірова Наталія Михайлівна про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила. А тому суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності вказаних сторін на підставі наявних доказів. В судовому засіданні представник позивача клопотання про витребування доказів відкликав, позов підтримав з мотивів, викладених в ньому та просив такий задоволити. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши представленні по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Чуловським Володимиром\~Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис №6974\~від 19\~березня 2016\~року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості в загальному розмірі 36\~269,52 грн. Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баіровою Н.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60330030 від 17 жовтня 2019 року, на підставі виконавчого напису №6974 від 19 березня 2016 року (а.с.5). Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий\~висновок викладений\~у постанові\~Верховного Суду\~від 23\~січня 2018\~року № 310/9293/15. В позовній заяві позивач із сумою боргу не погоджується та вважає, що така не є безспірною. Зазначає, що намагався погасити кредитні зобов`язанні по кредитному договору від 25.05.2007 року в повному обсязі, проте внаслідок зміни курсу валют та зміни фінансового становища, виникла необхідність відстрочення та розстрочення. Позивач звертався до відповідача з даного приводу, проте останнім було проігноровано. Відповідач продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом (відсотки на відсотки), штрафні санкції (штраф та пеня). Окрім цього, статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. В постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зазначено, що оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Таким чином, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18. Також, згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документі, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення банком письмової вимоги про усунення порушень; 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та комісією у виконавчому напису зроблено банком одноособово без урахування думки та позиції боржника та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей в поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувана з підписом боржника про його отримання. Як зазначає позивач, такий жодних документів щодо наявної заборгованості, її розміру, вимог щодо погашення не отримував. Відповідач вказані доводи не заперечив та не спростував жодними доказами. Окрім цього, дійсно приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Чуловським Володимиром\~Анатолійовичем виконавчий напис №6974 було вчинено 19 березня 2016 року. Натомість виконавче провадження було відкрито лише 17 жовтня 2019 року на підставі заяви від 03 жовтня 2019 року. Відповідно до положень ч.1 ст.91 Закону України «Про нотаріат» №3425-XII в редакції, чинній станом на час вчинення виконавчого напису, виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Відповідач також не спростував доводи позивача щодо пропуску строку звернення такого виконавчого напису до виконання. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи сукупність зібраних по справі доказів, суд приходить до висновку, що вчинення спірного виконавчого напису відбулось з порушенням вимоги закону про безспірність заборгованості. Отже,

Outcome: approved