Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

25.07.2022 ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулося до суду з вказаним позовом, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», мотивуючи тим, що 14 лютого 2018 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ТзОВ «ДТЕК СЕРВІС» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/0686875/1052/18. Предметом Договору страхування є страхування транспортних засобів згідно Додатку 1 до Договору, в переліку яких є ТЗ AUDI A6, д.н. [NUMBER] . 11 січня 2019 року по проспекту Ак. Палладіна, 42/6 в місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ AUDI A6, д.н. [NUMBER] та автомобіля Mercedes-Benz, н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою від 25 січня 2019 року Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/1237/19 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні ДТП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований ТЗ AUDI A6, д.н. [NUMBER] . Враховуючи наявність Договору страхування, представник страхувальника пошкодженого застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про факт настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля AUDI A6, д.н. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу та отримано рахунок № [NUMBER] з ремонтною калькуляцією № 2300269745, відповідно до яких вартість ремонту ТЗ AUDI A6, д.н. [NUMBER] складає 89577,31 грн. Позивачем, на підставі зібраних документів складено страховий акт №2300254147 на суму 85288,44 грн. та здійснено виплату, що підтверджується платіжним дорученням №006519 від 15.02.2019 року. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано [PERSON] , а розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 85288,44 грн., то розмір збитку, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 85288,44 грн. Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь 85288,44 грн. матеріальної шкоди в порядку суброгації та сплачений судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. 18.08.2022, після усунення позивачем недоліків позову, судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 30.09.2022 судом постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.11.2022 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він не визнає позовні вимоги та заперечує проти них у повному обсязі з наступних підстав. Так, 11 січня 2019 року по проспекту Ак. Палладіна, 42/6 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля AUDIА6 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Mercedes-Benzн.з. [NUMBER] , яким керував він, [PERSON] .. Внаслідок ДТП було пошкоджено обидва автомобілі. При оформлені ДТП працівники поліції повідомили, що ДТП сталася з обоюдної вини. Тому вважає, що позивач не надав суду повної інформації, а саме чи піддавався адміністративному стягненню за вказану ДТП водій іншого автомобіля [PERSON] . Крім того, його ніхто не повідомляв належним чином про проведення огляду пошкоджень автомобіля AUDIА6 д.н.з. [NUMBER] і оцінку збитків було проведено у його відсутність.Так, відповідно до п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092: «У разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату». Однак, такого повідомлення/виклику для нього не було, та вказаний огляд відбувся без його присутності, а фактично лише із зацікавленим водієм, та які насправді були пошкодження, а які вказані у даному акті встановити не можливо та чи вони відповідають дійсності також. Крім того, особа котра оглядає ТЗ на предмет пошкоджень, повинна бути або спеціалістом у цій галузі, або бути кваліфікованим експертом, однак, у матеріалах справи немає жодного доказу вказаних обставин. Також, зазначає що він з 09.06.2009 проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , він не ховався, не змінював місце реєстрації і проживання, з моменту ДТП і до подачі позову до суду до нього ні разу позивач не звернувся з претензією про відшкодування збитків у добровільному порядку. А на сьогоднішній день сума відшкодування для нього є непосильною, так як в країні війна, постійний заробіток відсутній, крім того, він має інвалідність 3 групи, на утриманні має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та дружину [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином. Суброгація є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц).У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювана шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Тому, якщо страхове відшкодування лише частково погашає спричинені потерпілому збитки, то до заподіювана шкоди є можливість пред`явлення двох вимог: перша вимога страховика в розмірі виплаченого потерпілому страхового відшкодування, друга вимога потерпілого в розмірі тієї частини завданої шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням. Заподіювач шкоди може висувати проти страховика лише ті вимоги (заперечення), які він має до потерпілої особи.Відповідно до ст. 993 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.Ця теза закріплена у роз`ясненнях п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до яких, при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Зокрема, це стосується і права на подання позову, у тому числі щодо часу виникнення права на позов - з моменту ДТП, в результаті якого заподіяно шкоду (аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справах No521/16989/13-ц, No199/1848/16, від 27.12.2018 у справі No373/2348/16-ц, від 10.01.2019 у справі No200/13392/13-ц).Дорожньо-транспортна пригода сталася 11 січня 2019 року, що підтверджується довідкою № 3019015578122537 про ДТП, а також визнається і позивачем,\~ тобто від ДТП до подачі позову до суду пройшло 3 роки 6 місяців 14 днів.Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, тому, вважає, що перелічені обставини, виключають можливість задоволення позову, а тому, просив у позові відмовити. 10.11.2022 представник позивача, за довіреністю у справі [PERSON] , подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що позивач не погоджується із обставинами, викладеними відповідачем у відзиві на позовну заяву та заперечує проти його доводів виходячи із наступного. Відповідач у відзиві вказує, що позивач не надав до суду повної інформації щодо ДТП. Однак, при зверненні до суду позивач надав копію довідки поліції, у якій зазначено всю інформацію щодо ДТП, а також зазначено, що ДТП відбулося внаслідок порушення [PERSON] ПДР та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Інформації про обопільну вину та складення протоколу відносно іншого учасника в довідці не зазначено. Також, у постанові Святошинського районного суду міста Києва від 25.01.2019 року по справі №759/1237/19 встановлено, що [PERSON] свою вину визнав, а також підтвердив обставини вчинення ним ДТП. Постанову суду винуватець не оскаржував. Тому, представник позивача вважає, що звинувачення відповідача в сторону позивача є безпідставними. Щодо зауваження відповідача про те, що огляд пошкоджень автомобіля Audi A6, н.з. [NUMBER] проводився у його відсутність. Так, відповідно до п. 5.2 Наказу Міністерства Юстиції про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 №142/5/2092, в якому зазначено «… у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду …». Оскільки законодавством не передбачено обов`язкове проведення огляду транспортного засобу разом з третіми особами (зацікавленими), гр. [PERSON] не було запрошено на огляд ТЗ, крім того, норми в зазначеній методиці дозволяють на власний розсуд замовником дослідження визначати виклик третіх осіб на огляд. До того ж, між позивачем та ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/0686875/1052/18, що являють собою правовідносини тільки між позивачем та ТОВ «ДТЕК СЕРВІС», а в разі настання ДТП і завдання збитку застрахованому ТЗ у позивача настає зобов`язання виплатити страхове відшкодування власнику застрахованого ТЗ, а вже потім після виплати страхового відшкодування за зазначеним договором і встановлення винної особи, відповідно до ст. 1191 ЦПК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» у позивача виникає право звернутись з позовом до винної особи.Отже, [PERSON] не міг бути запрошеним на огляд пошкоджень застрахованого ТЗ, оскільки огляд проводився в межах правовідносин страховика та страхувальника за укладеним Договором. Щодо твердження відповідача про сплив строку позовної давності. Так, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.\~ Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 року № 928 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року на території України встановлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 9 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».Оскільки карантин в Україні триває, безспірним є те, що позовна давність, яка спливала б 11.01.2022 року, досі не спливла і не спливе щонайменше аж до закінчення карантину в Україні. Отже, звернувшись до суду 25.07.2022, позивач дотримався строку позовної давності та мав право звернутися з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Тому, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у задоволенні вимог відповідача просить відмовити. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»», за довіреністю у справі Мисюкевич Катерина Володимирівна, в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 17.10.2022 подала до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 02.11.2022 подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить у позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може\~ ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом\~ встановлено, що 11.01.2019 о 18 год. 30 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», н.з. [NUMBER] ,по проспекту Ак.Палладіна, 42/6 в м. Києві при зміні напрямку руху, не переконався, що це буду безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив зіткнення з автомобілем «Audi A6», н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, завдання матеріальних збитків, чим вчинено правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України. Зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю застрахованого автомобіля марки «Audi A6», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mercedes-Benz», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що також підтверджується довідкою НПУ№3019015578122537 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 8-9) та визнається сторонами у справі. 25.01.2019 постановою Святошинського районного суду м. Києвау справі №759/1237/19, провадження 3/759/943/19, яка набрала законної сили 05.02.2019 (а.с. 10-11, 39-40), [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих\~ мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Відповідно до ч. 4 - 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася з вини відповідача, постанова про визнання [PERSON] винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП набрала законної сили, а отже, саме [PERSON] , відповідно до положень ст.1188 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати збитки спричинені внаслідок пошкодження автомобіля «Audi A6», д.н.з. [NUMBER] . Встановлено, що 14.02.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/0686875/1052/18 (а.с. 6-7), відповідно до умов якого одним із застрахованих транспортних засобів є автомобіль марки «Audi A6», д.н.з. [NUMBER] , згідно Додатку №1 до Договору. Також, встановлено, що автомобіль марки «Audi A6», д.н.з. [NUMBER] належить ТОВ «ДТЕК СЕРВІС», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 12-13). 11.01.2019 представник ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» повідомив ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про подію з транспортним засобом та 14.01.2019 подав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 14-15). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Audi A6» д.н.з. [NUMBER] , ПрАТ «СК «Провідна» було проведено огляд ТЗ, про що складено акт огляду транспортного засобу №254147\~ від 14.01.2019 (а.с. 16-17). Відповідно до рахунку [NUMBER] від 13.02.2019 та ремонтної калькуляції № 2044986 від 13.02.2019 (а.с. 18, 19-22) вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi A6», д.н.з. [NUMBER] складає 89577,31 грн. Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» визнав ДТП, що сталася 11.01.2019, страховим випадком і здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 85288,44 грн. потерпілій особі ТОВ «ДТЕК СЕРВІС» на підставі висновку щодо розміру заподіяної шкоди від 13.02.2019, розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту 1 №2300254147 від 14.02.2019 за договором страхування наземних транспортних засобів (КАСКО) (а.с. 23-24), що підтверджується також копією платіжного доручення № 006519 від 15.02.2019 (а.с. 27). Судом встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz», н.з. [NUMBER] , яким в момент дорожньо-транспортної пригоди, керував [PERSON] , не була застрахована (а.с. 8). Відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначив, що внаслідок ДТП було пошкоджено обидва автомобілі та при оформлені ДТП працівники поліції повідомили, що ДТП сталася з обоюдної вини, а тому вважає, що позивач не надав суду повної інформації, а саме чи піддавався адміністративному стягненню за вказану ДТП водій іншого автомобіля [PERSON] . Також, його ніхто не повідомляв належним чином про проведення огляду пошкоджень автомобіля «Audi A6» д.н.з. [NUMBER] і оцінку збитків було проведено у його відсутність. Крім того, особа котра оглядає ТЗ на предмет пошкоджень, повинна бути або спеціалістом у цій галузі, або бути кваліфікованим експертом, однак у матеріалах справи немає жодного доказу вказаних обставин. Зазначив також, що на сьогоднішній день сума відшкодування для нього є непосильною, так як в країні війна, постійний заробіток відсутній, має 3 групу інвалідності, має на утримані малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та дружину [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином. Однак, суд критично оцінює зазначені твердження відповідача виходячи з наступного. Так, з копії довідки НПУ №3019015578122537 від 11.01.2019 вбачається, що в ній зазначено всю інформацію щодо ДТП, а також зазначено, що ДТП відбулося внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] та саме відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, а інформації про взаємну вину та складення протоколу відносно іншого учасника ДТП в довідці не зазначено. Крім того, з постанови Святошинського районного суду міста Києва від 25.01.2019 у справі №759/1237/19, яка не була оскаржена відповідачем та набрала законної сили, вбачається, що в судовому засіданні [PERSON] свою вину визнав та підтвердив обставини вчинення ним ДТП. Щодо твердження відповідача про те, що огляд пошкоджень автомобіля «Audi A6» д.н.з. [NUMBER] проводився у відсутності відповідача, то слід зазначити, шо законодавством не передбачено обов`язкового проведення огляду транспортного засобу разом з третіми особами (зацікавленими), а саме за участі винуватця ДТП [PERSON] . Так, відповідно до п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) «У разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату». Отже, зазначена норма методики дозволяє на власний розсуд замовником дослідження визначати виклик третіх осіб на технічний огляд транспортного засобу, крім того, огляд транспортного засобу проводився в межах правовідносин страховика та страхувальника за укладеним Договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/0686875/1052/18 від 14.02.2018. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховику межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовуєу встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду,заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 Цивільного Кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься в ст. 27 Закону України «Про страхування». Разом з тим, одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Так, після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц). Так, суброгація є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду. Під час суброгацїї нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні. Перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов`язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав. Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому права вимоги передаються в тім же обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювана шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Тому, якщо страхове відшкодування лише частково погашає спричинені потерпілому збитки, то до заподіювана шкоди є можливість пред`явлення двох вимог: перша вимога страховика в розмірі виплаченого потерпілому страхового відшкодування, друга вимога потерпілого в розмірі тієї частини завданої шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням. Заподіювач шкоди може висувати проти страховика лише ті вимоги (заперечення), які він має до потерпілої особи. Відповідно до п. 1,2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Тобто, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» визнало зазначене ДТП страховим випадком, виплатило кошти власнику пошкодженого автомобіля та звернулось до суду з вказаним позовом в порядку суброгації з вимогами щодо відшкодування за рахунок відповідача виплаченої суми страхового відшкодування (цивільно-правова відповідальність якого не застрахована) в розмірі 85288,44 грн.,\~ що підтверджено відповідним платіжним документом. Тому, аналізуючи зазначені норми законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення спричиненої матеріальної шкодив розмірі 85288,44 грн. з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав шкоди іншому транспортному засобу. Твердження відповідача про те, що на сьогоднішній день сума відшкодування для нього є непосильною, так як в країні війна, постійний заробіток відсутній, має 3 групу інвалідності, має на утримані малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та дружину [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином, на думку суду не підтверджені належними та достатніми доказами, які б у своїй сукупності дали змогу суду встановити вказані обставини, які між іншим не спростовують доводи позивача. Разом з тим, суд вважає за можливе роз`яснити, що відповідач має право звернутися до суду із заявою в порядку ст. 435 Розділу VI Процесуальні питання, які пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів ЦПК України, а саме із заявою про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду з наданням належних, допустимих та достатніх доказів свого майнового стану та обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення суду. Щодо заяви відповідача про сплив строків позовної давності до вимог позивача про відшкодування шкоди в порядку суброгації слід зазначити наступне. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Вищезазначене положення, яке закріплене в п. 27 Постанови Пленуму ВССУ стосується і права на подання позову, у тому числі щодо часу виникнення права на позов, а саме при суброгації з моменту ДТП, в результаті якого заподіяно шкоду (аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справах №521/16989/13-ц, №199/1848/16, від 27.12.2018 у справі №373/2348/16-ц, від 10.01.2019 у справі №200/13392/13-ц). Так, дорожньо-транспортна пригода сталася 11 січня 2019 року, що підтверджується матеріалами справи і визнається сторонами у справі, та дійсно від ДТП до подачі позову до суду пройшло 3 роки 6 місяців і 14 днів. Разом з тим, відповідно до пункту 12 Розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 09грудня 2020 року № 1236«Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами внесеними постановою КМУ від 19.08.2022 №928)з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Таким чином, судом враховується вказані обставини, тому, позивач звернувся до суду 25.07.2022 з позовом до відповідача в межах строку позовної давності та має право на відшкодування шкоди в порядку суброгації. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення у повному обсязі. Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~ приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~ рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню на користь позивача, понесені ним судові витрати: судовий збір в сумі 2481,00 грн. згідно платіжного доручення №021289 від 13.07.2022 (а.с. 28).

Outcome: approved