Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача в якому просила стягнути з [PERSON] , на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від його заробітної плати (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала з 11.12.2015 року у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 27.01.2022 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні. Позивач та відповідач не досягли згоди щодо розміру аліментів, у зв`язку з чим просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17.10.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 29.11.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що малолітня донька сторін більшість часу проживає разом з відповідачем та бабусею [PERSON] . Відповідач піклується про дитину, сплачує відвідування донькою гуртка з карате, купує все необхідне для школи, забезпечує усі потреби дитини. З урахуванням викладеного просив відмовити у задоволенні позову. Також просив розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.12.2022 року у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.12.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києва. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27.01.2022 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Малолітня донька сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні. Позивач просила стягнути з [PERSON] , на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від його заробітної плати (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача зазначив, що він піклується про дитину, сплачує відвідування донькою гуртка з карате, купує все необхідне для школи, забезпечує усі потреби дитини. На підтвердження вказаних обставин надав копії виписок АТ КБ «ПриватБанк», копії чеків, на що слід зазначити наступне. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1, 2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи майновий стан сторін та те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. При цьому суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини. Обставини на які посилався відповідач, а саме те, що він не ухиляється від матеріального утримання своєї дитини та він допомагає їй, не звільняє його від обов`язку сплати аліментів на малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Приймаючи до уваги вік дитини сторін у справі, бажання та можливості матері щодо забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини, а також стан здоров`я відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач може сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стосовно посилань відповідача на те, що дитина більшість часу проживає разом з ним та бабусею, не стосуються предмету розгляду справи. При цьому суд звертає увагу на таке. Право дитини на місце проживання належить до особистих немайнових прав, які регулюються нормами глави 13 Сімейного кодексу України. Цим правам кореспондується обов`язок батьків забезпечити дитині гідне місце проживання з належними умовами для її зростання, розвитку і виховання. Особисті немайнові права батьків ґрунтуються на принципі викладеному в статті 141 СК України: мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Отже, права на проживання разом з дитиною у випадку окремого проживання батьків, є рівними як у матері та і у батька, незалежно від факту реєстрації шлюбу між ними. Цього принципу слід неухильно дотримуватись як при вирішенні питання про місце проживання дитини у судовому порядку, так і в позасудовому. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Вона створюється на підставі шлюбу, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавством України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (18 років). Аліменти - це кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір коштів на утримання дитини (аліменти) встановлюється судом. Стягнення аліментів за рішенням суду покладено на органи Державної виконавчої служби. Відповідно до ч. 6-10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За аналізом наведених правових норм, суд приходить до висновку, що відповідач не довів обставин, які б дозволяли йому не сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] . Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору 992,40 грн.

Outcome: approved