Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

\~ Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої ДТП, та стягнення моральної шкоди і просила стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь 69\~550 грн. матеріальної шкоди та стягнути з [PERSON] на її користь 20\~000 грн. моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16.12.2021 року о 19:30 год. по вул. Пирогова, 52А в м. Вінниці за участі водія [PERSON] , яка керувала транспортним засобом марки (моделі) «Toyota Sienna», ДНЗ [NUMBER] , та належного позивачеві [PERSON] транспортного засобу марки (моделі) «Toyota Avensis», ДНЗ [NUMBER] , а також просила стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.08.2022 року було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. 20.10.2022 року до суду надійшов відзив відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України від 18.10.2022 року, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у частині позовних вимог до МТСБУ. Відповідь на відзив позивачем [PERSON] подано не було, хоча відзив було отримано 20.10.2022 року. Відповідач [PERSON] отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви 11.11.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 2105024009738, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін до суду не надійшло. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу автомобіля марки (моделі) TOYOTA AVENSIS, седан-В, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 28.07.2016 року (а.с. 14-15). Таким чином, [PERSON] є належним позивачем у даній справі. Як вбачається з постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2022 року у справі № 127/35283/21, 16.12.2021 року о 19:30 год. по вул. Пирогова, 52А в м. Вінниця водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Sienna», д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху, не переконалася у безпечності маневру та скоїла зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження; [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 850 грн (а.с. 16). Відповідно до\~ст.\~1187\~ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Однак, цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортних засобів щодо транспортного засобу, яким керувала відповідач [PERSON] , застрахована не була. Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за\~рахунок коштів\~фонду захисту\~потерпілих відшкодовує\~шкоду на\~умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, Моторне (транспортне) страхове бюро України є належним відповідачем у даній справі. [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою на виплату страхового відшкодування, та їй було виплачено 13\~103,46 грн. на підставі Звіту № 22-104 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, що підтверджується Довідкою про рух коштів по картці від 22.06.2022 року (а.с. 13). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Крім того, відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість; при цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Згідно зі ст. 193 Податкового кодексу України, ставка податку на додану вартість для операцій з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, та постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, складає 20%. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц, у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування; отже ПДВ входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту. Крім того, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного\~Суду від\~ 19\~вересня\~2018\~року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18), визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві\~\~юстиції України 24 листопада\~\~2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Однак, стороною позивача не надано відповідного звіту (акту) про оцінку майна, а наданий рахунок № VZZ0073787/VZS00032479 від 22.06.2022 року (а.с.\~12) не є підтвердженням факту оплати проведеного ремонту та/або запчастин. Крім того, у рахунку № VZZ0073787/VZS00032479 від 22.06.2022 року (а.с. 12) вартість складових частин та послуг визначена без врахування зносу транспортного засобу, а заявлений розмір позовних вимог (69\~550,57 грн.) не зменшений на\~суму визначеного\~відповідно до\~законодавства податку\~на додану\~вартість (20%), який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ. Натомість, відповідачем Моторним (транспортним) страховим бюро України було надано Звіт № 22-104 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Таким чином, позовні вимоги до відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволенню не підлягають. Щодо моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України відшкодовується моральна шкода, яка полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (п. 1 ст. 23 ЦК України); - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ст. 23 ЦК України); - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п. 3 ст. 23 ЦК України); - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації (п. 4 ст. 23 ЦК України). При цьому, Страховик відшкодовує моральну шкоду лише у перших двох випадках (п.п. 1, 2 ст. 23 ЦК України); якщо ж суд ухвалив відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену 3 та 4 пунктами ст. 23 ЦК України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа,\~яку визнано\~винною у\~настанні ДТП (Узагальнення Верховного Суду України «Судова практика розгляду цивільних справ,\~що виникають з договорів страхування»). Таким чином, [PERSON] є належним відповідачем у даній справі. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У даному випадку моральна шкода, завдана позивачеві [PERSON] , полягала у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна (п. 3 ст. 23 ЦК України). У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне та можливе відшкодувати [PERSON] моральну шкоду у розмірі 4962 грн. (подвійний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на\~2022\~рік»), що є обґрунтованою компенсацією (справедливою сатисфакцією) за душевні страждання, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна автомобіля марки (моделі) TOYOTA AVENSIS, седан-В, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Отже, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4962 моральної шкоди, тобто позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 49,62 грн судового збору, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial