Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення у розмірі 17420 гривень 68 копійок та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 17278 гривень за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 34698 гривень 68 копійок. Надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Зазначає, що заборгованість відповідача за спожиті послуги до 01 травня 2018 року складається з: - 34698 гривень 68 копійок - заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та/або гарячого водопостачання; - 3122 гривні 38 копійок - інфляційна складова боргу; - 2093 гривні 72 копійки - три проценти річних. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та АЕК «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про виконання послуг позивачем. Відповідач є власником та проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у результаті чого утворилась заборгованість за послуги з центрального опалення, яка станом на 01 жовтня 2020 року складає 68963 гривні 49 копійок. Зазначає, що заборгованість відповідача за спожиті послуги з 01 травня 2018 року складається з: - 68963 гривні 49 копійок - заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води; - 2579 гривень 58 копійок - інфляційна складова боргу; - 2701 гривні 24 копійки - три проценти річних. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про залучення у справі співвідповідачів - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи з повідомленням сторін. З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що позивач 11 жовтня 2018 року уклав договір цесії з КП «Київенерго» та продовжував нараховувати плату за постачання гарячої води, виходячи з власних розрахунків і формул, незважаючи на те, що КП «Київтеплоенерго» та КП «Київводоканал» напряму нехтували чинними на той час вимогами закону щодо періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних лічильників. За весь період жодне комунальне підприємство не ініціювало повірку лічильників води, що є їх обов`язком. Крім того, позивач незаконно нараховував пеню у період до 01 травня 2019 року, оскільки для цього потрібна наявність укладеного договору про надання послуг. Позивач також нараховував пеню впродовж періоду, який охоплювався забороною під час коронавірусної хвороби. Зазначає, що вона згодна сплатити всі борги з розрахунку на середнє споживання по будинку за квартирними лічильниками трьохкімнатних квартир за відповідними тарифами, що діяли у такий період, а не за наданими позивачем розрахунками. З відповіді на відзив на позовну заяву представника позивача вбачається, що вона підтримує викладене у позовній заяві та просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» періодична повірка, обслуговування та ремонт вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та поди в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюється за рахунок власників таких вузлів обліку. Споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку, оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Відповідач з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості чи перерахунку в спірний період як власник квартири до позивача не звертався. Тому, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в період виникнення заборгованості надавались в повному обсязі. З заперечень на відповідь на відзив відповідача вбачається, що з моменту подачі позову відповідачі продовжують погашати борг за опалення та платити за послуги з гарячої води у розмірах виплати. Крім того зробили повірку лічильників та передали показання позивачу. Не заперечують проти сплати за використання гарячої води у повному обсязі, окрім пені за несвоєчасну сплату, проте виключно за переданими показами повірених лічильників. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення у розмірі 17420 гривень 68 копійок та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 17278 гривень за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 34698 гривень 68 копійок. Надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Відповідачі не сплачують в повному обсязі за фактичне щомісячне споживання послуг з централізованого опалення та/або гарячого водопостачання. Суд вважає, що вимоги позивач ґрунтуються на законі. Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачі, не сплативши у строк вартість послуг, порушили вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З позову вбачається, що заборгованість відповідачів за спожиті послуги до 01 травня 2018 року складається з: - 34698 гривень 68 копійок - заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та/або гарячого водопостачання; - 3122 гривні 38 копійок - інфляційна складова боргу; - 2093 гривні 72 копійки - три проценти річних. З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2020 року складає 68963 гривні 49 копійок. З позову вбачається, що заборгованість відповідачів за спожиті послуги з 01 травня 2018 року складається з: - 68963 гривні 49 копійок - заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води; - 2579 гривень 58 копійок - інфляційна складова боргу; - 2701 гривні 24 копійки - три проценти річних. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідачів, позивач надав суду розрахунок заборгованості. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що за весь період жодне комунальне підприємство не ініціювало повірку лічильників води, що є їх обов`язком. Вона згодна сплатити всі борги з розрахунку на середнє споживання по будинку за квартирними лічильниками трьохкімнатних квартир за відповідними тарифами, що діяли у такий період, а не за наданими позивачем розрахунками. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» періодична повірка, обслуговування та ремонт вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та поди в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюється за рахунок власників таких вузлів обліку. З відповіді на відзив представника позивача встановлено, що відповідач з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості чи перерахунку в спірний період як власник квартири до позивача не звертався. Тому, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в період виникнення заборгованості надавались в повному обсязі. Вбачається, що доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості або власного розрахунку відповідачі суду не надали. Доводи відповідача ґрунтуються лише на її поясненнях. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. За таких обставин, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість за спожиті послуги. Вимога про стягнення з відповідачів 33 гривень за витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені підприємством з вини відповідачів та підлягають стягненню. З огляду на наведене, позов КП «Київтеплоенерго» підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 2102 гривні судового збору, по 700 гривень 67 копійок з кожного.

Outcome: partial