Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №15" звернулося до Яготинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просив суд стягнути з відповідача на свою корить заборгованість за проживання в гуртожитку в розмірі 10099,83 грн., інфляційні витрати в сумі 1369,36 грн. та 3% річних в розмірі 747,11 грн. та суму сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона № 15» (Наймодавцем), в особі директора Скопця Миколи Петровича, що діє на підставі Статуту та [PERSON] укладено договір найму приміщення від 01 січня 2017 року, приміщення: кімната № [NUMBER] , площею 17.91 метрів квадратних. Будівля, в якій надано зазначену кімнату, розташована за адресою: [ADDRESS] . Будівля належить наймодавцеві на праві приватної власності, що підтверджується статутом. Наймач без попередження, самовільно виселився з найманої ним кімнати 01.04.2020 року. Позивач , з метою врегулювання спору, неодноразово звертався до відповідача, доки він не припинив з ним спілкування. Відповідачу неодноразово надавались попередження про необхідність оплати заборгованості. Направлена претензія на зазначену суму боргу від 21.10.2020 року. Відповідачу надавалися попередження від 19.06.2017 року № 49, попередження від 07.08.2017 року № 92 про що на кожному документі міститься його підпис. 10.04.2019 року відповідач власноруч написав розписку про зобов`язання сплати заборгованості в сумі 10099, 83 грн. Так, відповідачем порушено вимоги п. 3.1. Договору, так як на день подачі заяви в суд заборгувала плату за користування кімнатою в гуртожитку в сумі 10099,83 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, оскільки в нього вийшли з ладу електричні прилади через неналежне утримання позивачем електромережі, проте доказів він не має щодо зазначеного. При цьому, не заперечував щодо факту заборгованості щодо оплати за проживання в гуртожитку. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що з 01.01.2015 року, з 04.01.2016 року та з 01.01.2017 року між ТОВ «Пересувна механізована колона 15», в особі його директора Скопця М.П., та [PERSON] укладено Договори найму приміщення (а.с. 5-7). Згідно п.п. 1.1 Договору найму приміщення наймодавець надає наймачеві кімнату в гуртожитку, а наймач зобов`язується сплачувати наймодавцеві плату за користування приміщенням. Згідно п. 1.2. Договору найму приміщення наймодавець надає наймачу 3 місну кімнату, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить наймодавцеві на праві приватної власності. Відповідно до п.п. 2.1 Договору найму приміщення надається в найм з 01.01.2015 року на термін по 31.12.2015 року, з 04.01.2016 року на термін по 31.12.2016 року, з 01.01.2017 року на термін 31.12.2017 року. Згідно п.п. 2.3 Договору найму приміщення строк найму може бути змінений лише за згодою сторін. Відповідно до п.п. 3.1-3.2 Договору найму приміщення плата за користування приміщенням складала відповідно вищевказаних договорів 710 грн.., 990 грн., та 1260 грн. відповідно за місяць; та вартість проживання може змінюватися при збільшенні вартості електроенергії, комунальних послуг та мінімальної заробітної плати. Згідно п.п. 4.2 Договору найму приміщення наймодавець має право розірвати даний договір: якщо наймач порушує правила проживання в гуртожитку; якщо наймач не сплачує за користування приміщенням більше двох місяців. Відповідно до п.п. 6.4 Договору найму приміщення плата за використання приміщення здійснюється наймачем до дня фактичного звільнення приміщення. Згідно п.п. 7.1-7.2 Договору найму приміщення усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами; якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, то вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного в Україні законодавства. З копії заяви від 20.11.2012 року (а.с.8) вбачається, що [PERSON] звертався до ТОВ "Пересувна механізована колона № 15", з проханням надати кімнату для проживання (а.с.8). З копії претензії (а.с. 9) на суму 10099,83 грн., яка була направлена відповідно до копії фіскального чеку (а.с.16) з поштового відділення «Укрпошта» боржнику [PERSON] за місцем його реєстрації до с. Сулимівка, вбачається, що останній заборгував наймачеві плату за користування кімнатою в сумі 10099,83 грн. Відповідно до попереджень (а.с.10-11) від 19.06.2017 року № 49, попередження від 07.08.2017 року № 92 зазначається про наслідки в разі несплати заборгованості за проживання в гуртожитку. З розписки вбачається, що [PERSON] зобов`язується сплатити борг за проживання в гуртожитку. З розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 29.07.2020 року (а.с. 12-13) вбачається, що загальна сума заборгованості становить 10099,83 грн.. Згідно ст. 13 ч. 1, 3\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі № 235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму (ч. ч. 1 та 3 ст. 815 ЦК України). Згідно ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. До договору найму житла, укладеного на строк до одного року (короткостроковий найм), не застосовуються положення частини першої статті 816, положення статті 818 та статей 822-824 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму. Положеннями ч. 2, 3 ст. 825 ЦК України визначено, що договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вище викладене та оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач проживав у найманому приміщенні, про що були укладені договора та зобов`язувався вносити плату за користування кімнатою, хоча умов договору не виконував щодо належної оплати та згідно розрахунку утворив заборгованість. При цьому, враховуючи відсутність укладеного договору з відповідачем на 2019-2020 роки та наявну заборгованість за минулі роки, яку не заперечував відповідач по справі, а розрахунок індесу інфляції та 3% річних в розрахунку припадає саме на 2019-2020 роки, то позов підлягає до часткоовго задоволення.

Outcome: partial