Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

13 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Одеського національного медичного університету про визнання незаконними наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що позивач [PERSON] з 2016 року працювала у Одеському національному медичному університеті, спочатку на посаді хормейстера центру студентської творчості, згодом - на посаді керівника художнього центру студентської творчості. Позивач вказує, що у травні 2021 року вона дізналася, що керівництвом Одеського національного медичного університету було прийнято рішення про ліквідацію центру студентської творчості. Зазначає, що відповіачем не виконано процедуру своєчасного попередження її про майбутнє вивільнення в порядку та строки, визначені трудовим законодавством, при цьому позивач вказує, що у травні 2021 року працівниками відділу кадрів та військово- мобілізаційної роботи ОНМедУ було вчинено спроби тиску на неї щодо підписання попередження про майбутнє вивільнення «заднім числом». Далі позивач стверджує, що з 29.06.2021 по 23.07.2021 вона перебувала у стані тимчасової непрацездатності, про що повідомила свого безпосереднього керівника - проректора з науково- педагогічної роботи ОНМедУ. Позивачем було направлено скаргу до Головного управління Держпраці в Одеській області. За результатом розгляду вказаної скарги 21.07.2021 позивач отримала лист Головного управління Держпраці в Одеській області від 08.07.2021 № 15-Б-910/01-49-5986, в якому зазначено, що 23.06.2021 видано наказ про її звільнення з займаної посади за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України з 30.06.2021року. Також у вказаному листі вказано, що 08.07.2021 Адміністрацією Університету направлений лист від 30.05.2021 № 01-09/214 на домашню адресу позивача з пропозицією отримати трудову книжку з копією наказу про звільнення. Але позивач наполягає, що жодних листів від ОНМедУ до 17.11.2021 вона не отримувала. В подальшому позивач вказує, що 27.07.2021року після відновлення працездатності та закриття листка непрацездатності вона звернулася до ОНМедУ із заявою про оплату листка непрацездатності та внесення змін до наказу про звільнення, до заяви було додано оригінал листка непрацездатності [PERSON] серії АДН № 279731. Вказану заяву було направлено засобами поштового зв`язку 29.07.2021 та вручено ОНМедУ 30.07.2021 року. Як вказано в позові, станом на 06.08.2021 позивачу не було вручено копію наказу про звільнення, а тому позивач звернулася із заявою на ім`я ректора Одеського національного медичного університету з проханням надіслати їй копію наказу про звільнення та належним чином оформлену трудову книжку поштою на адресу: [ADDRESS] . Вказану заяву було направлено на адресу ОНМедУ засобами поштового зв`язку та 07.08.2021 вручено ОНМедУ 09.08.2021 року. Позивач зазначає, що 28.10.2021 року нею знову направлено заяву на ім`я ректора Одеського національного медичного університету про надсилання їй копії наказу про звільнення та трудової книжки. Зазначену заяву було отримано Одеським національним медичним університетом 01.11.2021 року. 17.11.2021 засобами поштового зв`язку позивачем було отримано від ОНМедУ копію наказу Одеського національного медичного університету від 23.06.2021 № 336-л «Про звільнення [PERSON] », яким позивача звільнено з посади керівника художнього на 1,0 ставки Центру студентської творчості за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням чисельності працівників); копію наказу Одеського національного медичного університету від 09.09.2021 № 493-л «Про звільнення [PERSON] », яким внесено зміни до наказу Одеського національного медичного університету від 23.06.2021 № 336-л «Про звільнення [PERSON] » стосовно дати звільнення на 24.07.2021 та в частині компенсації за дні невикористаної відпустки, та трудову книжку [PERSON] . Вказані документи було направлено з листом Одеського національного медичного університету від 11.11.2021 № 01-09/540. Позивач вважає, що Наказ ОНМедУ від 23.06.2021 № 336-л «Про звільнення [PERSON] » та наказ ОНМедУ від 09.09.2021 № 493-л «Про звільнення [PERSON] » є незаконними, оскільки їх було видано з порушенням встановленої трудовим законодавством процедури вивільнення працівників та порушенням мого права на працю. Позивач вважає що її фактично не було попереджено про її майбутнє звільнення, а також не було запропоновано посад для працевлаштування, що не відповідає вимогам КЗпП України. У зв`язку з вищевикладеним позивач звертається з вищевказаним позовом до суду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2021 року провадження по справі відкрито. 10 травня 2022 року від відповідача по справі Одеського національного медичного університету надано до суду Відзив на позовну заяву. Загально відповідач ОНМедУ вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідач підтверджує, що [PERSON] працювала в Одеського національному медичному університеті на посаді хормейстера центру студентської творчості, а надалі керівника Художнього центру студентської творчості ОНМедУ. Наказом Одеського національного медичного університету від 01 квітня 2021 року №130-О «Про введення в дію рішення Вченої ради Одеського національного медичного університету від 01.04.2021 року» прийнято у п.7 «З метою оптимізації видатків із заробітної плати реорганізувати шляхом ліквідації Центр студентської\~творчості, Відділ режиму та безпеки, Метрологічну групу, Відділ з охорони праці та цивільного захисту». Наказом Одеського національного медичного університету від 02.04.2021 року № 141-о «Про затвердження змін до Структури та штатної чисельності Одеського національного медичного університету» внесені зміни у Структуру Одеського національного медичного університету з 01.07.2021 року, а саме: ліквідувати за відповідними фондами КПКВК 2301070 «Підготовка і підвищення кваліфікації кадрів у сфері охорони здоров`я, підготовка наукових та науково - педагогічних кадрів закладами фахової перед вищої та вищої освіти» наступні структурні підрозділи: центр студентської творчості. Відповідач зазначає, що посадовими особами відділу кадрів, враховуючи вказані прийняті рішення було підготовлено повідомлення від 27 квітня 2021 року про майбутнє звільнення із займаної посади у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу з 01 липня 2021 року, у якому запропоновано [PERSON] посаду лаборанта на 1,0 ставки кафедри внутрішньої медицини №2 Одеського національного медичного університету. Серед іншого, запропоновано надати відповідь прийняття/відмови пропозиції до 01 червня 2021 року. Відповідач зазначає, що, у телефонному режимі [PERSON] запрошено до відділу кадрів та військово- мобілізаційної роботи з метою ознайомлення з вказаним повідомленням про майбутнє звільнення. Однак, відповідне прохання посадових осіб, позивач проігнорував та не з`явився до відділу кадрів. Як вказує відповідач, з метою здійснення усіх належних заходів щодо ознайомлення [PERSON] та інших працівників з повідомленням про звільнення, посадовими особами відділу кадрів та військово- мобілізаційної роботи ОНМедУ 30 квітня 2021 року здійснено вихід до співробітників центру студентської творчості. По прибутті, було встановлено відсутність співробітників центру більше трьох годин. Доказом відсутності слугує складений Акт від 30.04.2021 року № 4 «Про відсутність співробітників центру студентської творчості на роботі». Цього ж дня, (30.04.2021 року) посадовими особами ОНМедУ через АТ «Укрпошта» здійснено направлення листа № 6500142115144 із вкладенням повідомлення від 27.04.2021 року про майбутнє звільнення із займаної посади керівника художнього центру студентської творчості Одеського Національного медичного університету» на адресу [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Відповідач вказує, що 06 травня 2021 року [PERSON] прибула до відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи. Невідкладно позивачу було повідомлено про неодноразові спроби ознайомлення її із повідомленням від 27.04.2021 року, та направлення відповідного листа із повідомлення, проте жодних коментарів із цього приводу, надано не було. Працівниками відділу кадрів запропоновано [PERSON] ознайомитись та підписати вказане повідомленням, однак на дане прохання отримали категоричну відмову. Тому був складений Акт від 06.05.2021 року № 5 «Про відмову [PERSON] від ознайомлення з повідомленням від 27.04.2021р.». 18 червня 2021 року на адресу Одеського національного медичного університету надійшов раніше направлений лист за № 6500142115144 із відповідним вкладенням - повідомлення від 27.04.2021 року із відміткою «Повертається» «За закінченням терміну зберігання». Відповідач зазначає, що надалі, 25.05.2021 року ректором Одеського національного медичного університету на ім`я голови профспілкового комітету ОНМедУ направлено подання від 25.05.2021 року № 01-09/155, для розгляду та надання дозволу на розірвання трудового договору із [PERSON] керівником художнім на 1,0 ставку Центру студентської творчості Одеського національного медичного університет, за п.1 ст.40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням чисельності працівників), на підставі відповідних наказів, враховуючи зміни в організації виробництва і праці. На засіданні профкому ППО працівників Одеського національного медичного університету від 16.06.2021року (Витяг з протоколу № 15), присутніми членами та запрошеними особами було розглянуто подання ректора ОНМедУ Запорожана В.М. про надання згоди на розірвання трудового договору з працівниками, у зв`язку змінами штатної чисельності ОНМедУ. В ході засідання заслухано старшого інспектора відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи Голуб А.А. яка повідомила, що за два місяці адміністрація попередила всіх працівників про майбутнє звільнення у зв`язку із скороченням та ознайомила із наказом № 141-о від 02.04.2021 року, під підпис, крім [PERSON] інших осіб, які взагалі відмовились спілкуватись. Надалі, усі члени одноголосно ухвалили про надання дозволу на розірвання трудового договору з 30.06.2021 року із [PERSON] , керівником художнім на 1.0 ставки Центру студентської творчості ОНМедУ. Відповідач зазначає, що оскільки повідомлення про майбутнє вивільнення надавалося Позивачу для ознайомлення ще у квітні 2021 року, а ліквідація структурного підрозділу відбулася ще 01 липня 2021 року, Одеським національним медичним університетом дотримано процедури своєчасного повідомлення про майбутнє звільнення в порядку та строки, визначені трудовим законодавством. У подальшому, враховуючи надання згоди на звільнення профспілковим комітетом, наказом Одеського національного медичного університету від 23.06.2021 року №336-л «Про звільнення [PERSON] » звільнено [PERSON] 30 червня 2021 року з посади керівника художнього на 1,0 ставки Центру студентської творчості за п.1 ч.І ст.40 КЗпП України ( у зв`язку зі скороченням чисельності працівників). Виплатити [PERSON] вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку за ст.44 КЗпП України та грошову компенсацію за 34 календарних дні невикористаної відпустки. Відповідач вказує, що супровідним листом від 29 червня 2021 року № 01-09/214 повідомлено [PERSON] про звільнення з 30.06.2021 року з посади керівника художнього Центру студентської творчості за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України та направлено копію наказу про звільнення № 366 від 23.06.2021 року. Також, повідомлено позивача про необхідність прибуття до відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи з метою отримання трудової книжки. Вказаний супровідний лист із вкладенням наказу, направлено засобами кур`єрської служби «Меркурій». 08 липня 2021 року на адресу Одеського національного медичного університету був повернутий лист раніше направлений до [PERSON] з відповідною відміткою «адресат за\~адресою не\~знайдений». Беручи до уваги повернення листа, посадовими особами відділу кадрів складений Акт від 08.07.2021 року «Про повернення у відділ кадрів та військово-мобілізаційної роботи листа, який був відправлений [PERSON] ». В продовж часу, на адресу Одеського національного медичного університету від [PERSON] надійшла Заява вхід. №1340/111 від 30.07.2021 року про надання листка непрацездатності серії АДН №279731, необхідності повної його оплати та внесення зміни дати звільнення. Відповідач вказує, що про факт існування даного листка непрацездатності ОНМедУ дізнався лише після його отримання з вказаною заявою. Враховуючи вищевикладене, наказом Одеського національного медичного університету від 09 вересня 2021 року № 493-л «Про звільнення [PERSON] », у зв`язку з отриманням листка непрацездатності [PERSON] скасовано в частині дати звільнення 30 червня 2021 року наказу № 336-л від 23 червня 2021 року та звільнити [PERSON] 24 липня 2021 року та скасувати в частині грошової компенсації за 34 календарних дні невикористаної відпустки та виплатити грошову компенсацію за 36 календарних днів невикористаної відпустки. Відповідач зазначає, що посадовими особами неодноразово були здійснені телефонні дзвінки [PERSON] з метою запрошення до відділу кадрів та ознайомлення з наказами про звільнення, проте здійснені заходи були безрезультатними. Листом посадової особи відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи А. Голуб від 30.09.2021 року було запрошено позивача до відділу кадрів для ознайомлення з наказом, який виданий у зв`язку з отримання листа непрацездатності. Вказаний лист направлений засобами АТ «Укрпошта» за № 6500142720900, на адресу: [ADDRESS] . Серед іншого, дійсно на адресу Одеського національного медичного університету від [PERSON] надходили Заяви за вхід. №1377/111 від 09.08.2021 року та № 1974/111 від 01.11.2021 року про направлення копії наказу про звільнення та належним чином оформлену трудову книжку. Відповідач зазначає, що ОНМедУ неодноразово звертався до позивача про необхідність прибуття до відділу кадрів з метою отримання повідомлення, наказів про звільнення, та трудової книжки. Всі звернення до позивача, були проігноровані. Численні направлені листи з вкладенням документів повертались на адресу відправника із відмітками «відсутності» та/або «за закінченням терміну зберігання»., що фактично підтверджує незацікавленість про ознайомлення та отримання відповідних документів [PERSON] . Враховуючи численні звернення та їх безрезультатність, відповідач вказує, що посадовими особами відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи 10 листопада 2021 року відвідали [PERSON] за місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . з метою вручення копії наказу про звільнення та трудової книжки [NUMBER] . Однак, по прибутті за вказаною адресою до позивача, вхідних дверей ніхто не відкрив, на телефонні дзвінки відповіді не було. Про підтвердження дійсності відвідання позивача, інспекторами відділу кадрів був складений відповідний Акт від 10.11.2021 року «Про відвідання [PERSON] за місцем проживання». Надалі, листом Одеського національного медичного університету від 11 листопада 2021 року № 01-09/540 на заяву [PERSON] надано відповідь якою направлено на адресу: [ADDRESS] , наступні документи: Копію наказу про звільнення від 09.09.2021 року №493-л, завірену належним чином відділом кадрів та військово-мобілізаційної роботи ОНМедУ. Копію наказу про звільнення від 23.06.2021 року №336-л, завірену належним чином відділом кадрів та військово-мобілізаційної роботи ОНМедУ. Трудову книжку серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин, роботодавець (ОНМедУ) дотримався процедури своєчасного попередження про майбутнє звільнення позивача, запропонував відповідну вакантну посаду та здійснив усі залежні заходи щодо дотримання Кодексу законів про працю України. З урахуванням усіх посилань Одеського національного медичного університету, вбачається здійснення усіх залежних заходів від Університету щодо дотримання процедури вивільнення працівника. На підставі вищезазначеного, відповідач вважає, що позовна заява [PERSON] про визнання незаконними наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягає задоволенню. Від позивача 16 травня 2022 року надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 червня 2022 року вирішено клопотання позивача про виклик свідка задовольнити та викликати до суду та допитати в якості свідка: [PERSON] , робоча адреса: [ADDRESS] ). Попередити [PERSON] про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду за ст.ст. 384, 385 КК України. Під час судового засідання призначеного на 11 серпня 2022 року з`явився свідок [PERSON] якого було допитано під час судового засідання. Від представника відповідача під час судового засідання до суду надійшло клопотання про виклик наступних свідків, а саме [PERSON] та [PERSON] . Під час судового засідання призначеного на 31 жовтня 2022 року з`явились свідки [PERSON] та [PERSON] , яких було допитано під час судового засідання. У судове засідання з`явились представник позивача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] . Під час судового засідання сторони підтвердили свої позиції викладені в позовній заяві та, відповідно, відзиві на позовну заяву. Представник позивача наполягала на задоволенні позову в повному обсязі, з врахуванням уточнених розрахунків. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених в письмових заявах які наявні в матеріалах справи. Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] з 2016 року працювала у Одеському національному медичному університеті, спочатку на посаді хормейстера центру студентської творчості, згодом - на посаді керівника художнього центру студентської творчості. Наказом Одеського національного медичного університету від 01 квітня 2021 року №130-О «Про введення в дію рішення Вченої ради Одеського національного медичного університету від 01.04.2021 року» прийнято у п.7 «З метою оптимізації видатків із заробітної плати реорганізувати шляхом ліквідації Центр студентської\~творчості, Відділ режиму та безпеки, Метрологічну групу, Відділ з охорони праці та цивільного захисту». Наказом Одеського національного медичного університету від 02.04.2021 року № 141-о «Про затвердження змін до Структури та штатної чисельності Одеського національного медичного університету» внесені зміни у Структуру Одеського національного медичного університету з 01.07.2021 року, а саме: ліквідувати за відповідними фондами КПКВК 2301070 «Підготовка і підвищення кваліфікації кадрів у сфері охорони здоров`я, підготовка наукових та науково - педагогічних кадрів закладами фахової перед вищої та вищої освіти» наступні структурні підрозділи: центр студентської творчості. З матеріалів справи вбачається, що Наказом ОНМедУ від 23.06.2021 № 336-л «Про звільнення [PERSON] » та наказом ОНМедУ від 09.09.2021 № 493-л «Про звільнення [PERSON] » позивача було звільнено, підстава: повідомлення [PERSON] про заплановане вивільнення від 27.04.2021 року та згода профспілкового комітету ППО працівників ОНМедУ на розірвання трудового договору (витяг із протоколу № 15 від 16.06.2021 року.) Статтею 43 Конституції України кожному гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно зі статтею 5-1 Кодексу законів про працю України до гарантій забезпечення права громадян на працю відноситься правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Виходячи з Наказу ОНМедУ від 01.04.2021 № 130-о «Про введення в дію рішення Вченої ради Одеського національного медичного університету від 01.04.2021 року» та наказу від 02.04.2021 № 141-о «Про затвердження змін до Структури та Структури і штатної чисельності Одеського національного медичного університету» вирішено ліквідувати Центр студентської творчості. Згідно з додатком до Наказу Одеського національного медичного університету від 02.04.2021 № 141-о серед посад, що підлягають скороченню з 01.07.2021 року визначено «керівник художній», що є посадою яку обіймала позивач. Таким чином вбачається, що в Одеському національному медичному університеті відбулись зміни в організації виробництва і праці. Відповідно до пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Порядок вивільнення працівників визначено статтею 49-2 КЗпП України, відповідно до якої одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач зазначає, що її не було попереджено про звільнення, а також не було запропоновано іншу роботу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно з практикою Верховного Суду у справах про оскарження звільнення за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру вивільнення працівників у разі скорочення штату, яка передбачає: 1) \~ \~ \~ \~повідомлення працівників не пізніше, ніж за два місяці; 2) \~ \~ \~ \~пропонування працівнику всіх наявних вакантних посад, які були наявними на момент попередження працівника про звільнення та з`явилися протягом періоду з дня попередження до дня звільнення, а також існували безпосередньо станом на день звільнення, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації; 3) перевірку наявності у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці, тобто здійснення їх порівняльного аналізу за такими критеріями. Лише виконання роботодавцем усіх у сукупності вищезазначених гарантій реалізації працівником права на працю при скороченні штатів є підставою для правомірного звільнення (постанова ВС від 02.06.2020 у справі №826/24208/15). У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 659/51/20 викладено висновок, відповідно до якого за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Щодо повідомлення позивача відповідач зазначає, що 30.04.2021 року посадовими особами ОНМедУ через АТ «Укрпошта» здійснено направлення листа № 6500142115144 із вкладенням повідомлення від 27.04.2021 року про майбутнє звільнення із займаної посади керівника художнього центру студентської творчості Одеського Національного медичного університету» на адресу [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Крім того, відповідач вказує, що 06 травня 2021 року [PERSON] Прибула до відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи де невідкладно позивачу було повідомлено про неодноразові спроби ознайомлення її із повідомленням від 27.04.2021 року, та направлення відповідного листа із повідомлення, проте на дане прохання отримали категоричну відмову. Тому було складено Акт від 06.05.2021 року № 5 «Про відмову [PERSON] від ознайомлення з повідомленням від 27.04.2021р.». 18 червня 2021 року на адресу Одеського національного медичного університету надійшов раніше направлений лист за № 6500142115144 із відповідним вкладенням - повідомлення від 27.04.2021 року із відміткою «Повертається» «За закінченням терміну зберігання». Таким чином, з урахуванням дати звільнення позивача 23.06.2022 року, та Акту № 5 «Про відмову [PERSON] від ознайомлення з повідомленням від 27.04.2021р.».- 06.05.2021 року, суд встановлює, що відповідачем не виконано вимоги про повідомлення працівника не пізніше, ніж за два місяці. Щодо пропонування працівнику всіх наявних вакантних посад судом встановлено наступне. Як зазначає відповідач, позивачем було відмовлено ознайомлюватися з Повідомленням від 27.04.2021 року, в якому позивачу було запропоновано вакантну посаду, про що складено Акт № 5 «Про відмову [PERSON] від ознайомлення з повідомленням від 27.04.2021р.» В ході допиту свідків-підписантів Акту, стало відомо, що підписанти не бачили та не ознайомлювались з документом, що нібито пропонувався позивачу для ознайомлення, також при допиті виявлено протиріччя в показах щодо осіб-підписантів Акту та інших подій справи. Свідки не могли підтвердити, що [PERSON] відмовилась від ознайомлення та підписання повідомлення від 27 квітня 2021 року, оскільки фактично не бачили, від якого документа [PERSON] відмовилась ознайомлюватись. В показах свідків виявлено протиріччя щодо очевидців подій та підписаніів Акту. Таким чином суд критично сприймає вказаний документ, як на неспростовний доказ повідомлення позивача з запропонованими посадами. Таким чином, ОНМедУ як роботодавцем не було виконано обов`язок покладений на нього статтею 49-2 КЗпП України, а відповідно не дотримано процедуру звільнення позивача з роботи. Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Згідно зі статтею 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 ІЗ статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства. Враховуючи порушення Одеським національним медичним університетом процедури звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, звільнення позивача з посади керівника художнього на 1,0 ставки Центру студентської творчості ОНМедУ є протиправним, а наказ ОНМедУ від 23.06.2021 №336-л «Про звільнення [PERSON] » є незаконним та підлягає скасуванню. Оскільки звільнення відбулося у період тимчасової непрацездатності, 09.09.2021 року Одеським національним медичним університетом видано наказ № 493-л «Про звільнення [PERSON] », який по суті є наказом про внесення змін до наказу ОНМедУ від 23.06.2021 №336-л «Про звільнення [PERSON] ». Так, відповідно до цього наказу позивача звільнено 24.07.2021, який є неробочим днем. З огляду на незаконність наказу ОНМедУ від 23.06.2021 №336-л «Про звільнення [PERSON] », наказ який вносить в нього зміни - наказ ОНМедУ від 09.09.2021 № 493-л «Про звільнення [PERSON] » також є незаконним. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини приватне життя «охоплює право особи формувати та розвивати відносини з іншими людьми, включаючи відносини професійного чи ділового характеру» (пункт 25 «С. проти Бельгії» від 07 серпня 1996 року (Reports 1996)). Стаття 8 Конвенції «захищає право на розвиток особистості та право формувати і розвивати відносини з іншими людьми та навколишнім світом» (п. 61 рішення Суду у справі «Pretty проти Сполученого Королівства» (справа № 2346/02, ECHR 2002)). Поняття «приватне життя» не виключає в принципі діяльність професійного чи ділового характеру. Адже саме у діловому житті більшість людей мають неабияку можливість розвивати відносини із зовнішнім світом (пункт 29 рішення Суду у справі «Niemietz проти Німеччини» від 16 грудня 1992 року. Таким чином, обмеження, встановлені щодо доступу до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (див. пункт 47 рішення Суду у справі «Sidabras and Dhiautas проти Латвії» (справи №№ 55480/00 та 59330/00, ECHR 2004) і пункти 22-25 рішення Суду у справі «Bigaeva проти Греції» від 28 травя 2009 року (справа 26713/05)). Крім того, було встановлено, що звільнення з посади становило втручання у право на повагу до приватного життя (п.п. 43-48 рішення Суду у справі «Ozpinar проти Туреччини» від 19 жовтня 2010 року (справа № 20999/04)). Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Відповідно до пункту 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 5 Порядку №100 передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника. Відповідно до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З урахуванням того, що ОНМедУ наказом від 09.09.2021 № 493-л змінив дату звільнення позивача з 30.06.2021 на 24.07.2021 та у листопаді 2021 року позивачу було оплачено листок непрацездатності, до розрахункового належить період з 26.07.2021 по день поновлення працівника на роботі. Оскільки розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється станом на момент постановлення рішення про поновлення працівника, то враховуючи, що Наказом Одеського національного медичного університету від 09 вересня 2021 року № 493-л у зв`язку з отриманням листа непрацездатності [PERSON] скасовано в частині дати звільнення 30 червня 2021 року наказу № 336-л від 23 червня 2021 року та звільнено [PERSON] 24 липня 2021 року, для розрахунку середньої заробітної плати враховуємо заробітну плату, отриману в червні та травні 2021 року. У травні 2021 року [PERSON] отримала - 12 147, 50 грн., у червні 2021 року [PERSON] отримала - 57 416, 02 грн. При обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо) (п. 4 Розділ III Порядку № 100). Отже, у червні 2021 року [PERSON] отримала компенсацію по відпусткам у розмірі 13 607, 74 грн; вихідну допомогу - в розмірі 12 147, 60 грн. Крім того, у червні 2021 року [PERSON] отримала премію до ювілею в розмірі 19 436, 00 грн, яка не враховується при обчисленні середньої заробітної плати, відповідно до п. З Розділу III Порядку № 100. Таким чином, розрахунок середньої заробітної плати має здійснюватися з огляду на те, що в червні 2021 року [PERSON] отримала наступну заробітну плату: 57 416. 02 грн. - 13 607, 74 грн - 12 147. 60 грн. - 19 436. 00 грн. = 12 224. 68 грн. Середня заробітна плата за 2 місяці є наступною: 12 147, 50 грн (травень) + 12 224, 68 грн (червень) / 2 = 12 186, 09 грн. У травні 2021 року кількість робочих днів складала 18, у червні 2021 року кількість робочих днів - 20. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить: (12147,50 грн. +12224,68 грн.) / (18+20) = 641,37 грн. Отже, з моменту звільнення по час ухвалення рішення всього 242 робочі дні. 641,37 грн х342 роб. дн. = 219989,91 грн. Враховуючи вищевикладене суд вважає що позов підлягає задоволенню з викладених вище підстав.

Outcome: approved