Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить: - скасувати державну реєстрацію прав, проведену 19.02.2019 державним реєстратором Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Профатіловою М.С. (індексний номер рішення 45653576 від 22.02.2019, номер запису про прав власності - 30411275), про державну реєстрацію права комунальної власності на приміщення №4, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1771504512101); - визнати недійсним та скасувати розпорядження від 26.03.2019 №П-41, видане Комунальним підприємством «Житлово-комунальна контора» Дніпропетровської обласної ради (ЄДРПОУ 01355550) про передачу у приватну власність [PERSON] житлової кімнати [ADDRESS] з одночасним припиненням права власності [PERSON] ; - визнати право комунальної власності на вказане приміщення; - витребувати вказане приміщення від [PERSON] на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Ухвалою суду від 17.03.2021 позовну заяву повернуто. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.09.2021 ухвалу суду від 17.03.2021 скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 22.09.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 04.04.2022 закрито підготовче провадження, призначено судове засідання. Узагальнені доводи учасників справи. В обґрунтування позову позивач зазначає, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS] належав до спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області та перебував на балансі КП «Житлово-комунальна контора» ДОР. В подальшому гуртожиток було передано у власність територіальної громади м. Дніпро. Незважаючи на це право власності на приміщення №4, яке фактично є котельнею, у гуртожитку було оформлено за Дніпропетровською обласною радою. При цьому серед підстав виникнення права власності вказано декларацію про готовність до експлуатації та декларацію про початок будівельних робіт, які не реєструвалися уповноваженим органом. Після цього, за рішенням КП «ЖКК» ДОР, спірне приміщення, як житлове, передано у власність [PERSON] в порядку приватизації житлового фонду. Оскільки позивач не вчиняв дій на захист порушеного права, прокурор звернувся із позовом до суду за захистом прав територіальної громади м. Дніпра. Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач [PERSON] заперечує проти позову. Зазначає про відсутність підстав представляти інтереси територіальної громади прокурором. Також вказує, що Дніпровська міська рада не має прав на віндикаційний позов, оскільки не була володіючи власником майна на момент вчинення оскаржуваних дій та прийняття оскаржуваних рішень. У поясненнях Дніпропетровська обласна рада підтверджує факт передачі гуртожитку Дніпровській міській раді, вказує що обласна рада не надавала дозволу на переведення нежитлового приміщення №4 у гуртожитку у житлове, у обласної ради відсутній орган приватизації, а КП «Житлово-комунальна контора» із 07.12.2018 перебуває в стані припинення. Прокуратурою подано\~відповідь на\~відзив, доводи якого повторяють мотиви позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, жодних пояснень, питань не вказав, покликаючись на те, що не підготовлений до судового засідання. Представник відповідача, в судовому засіданні, вимоги позову заперечила, навела мотиви, аналогічні фабулі відзиву. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Обставини, встановлені судом. Згідно рішення Дніпропетровської обласної ради від 24.03.2017 майно, що належить до спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області, закріплені на праві господарського відання за КП «Житлово-комунальна контора» ДОР, в тому числі гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , передано до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра. Рішенням Дніпровської міської ради від 13.04.2017 надано згоду на прийняття вказаного будинку у комунальну власність міста. Пунктом 2.1 вказаного рішення передбачено підписання актів приймання-передачі будинків. Наказом КП «Житлово-комунальна контора» ДОР від 30.06.2017 створено комісію з питань передачі житлових будинків на баланс КП «Жилсервіс-15». 30.04.2019 головою м. Дніпра та головою Дніпропетровської обласної ради затверджено акт передачі вказаного будинку. Згідно рішень Дніпровської міської ради від 20.05.2020, з урахуванням змін, внесених рішенням від 10.10.2020, вказаний гуртожиток передано із балансу КП «Жилсервіс-15» на баланс КП «Жилсервіс-5». Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається наявність наступних записів щодо нежитлового приміщення [ADDRESS] : - від 27.03.2019 про право власності за [PERSON] на підставі: свідоцтва про право власності, виданого 26.03.2019 КП «Житлово-комунальна контора» ДОР; розпорядження органу приватизації П-41, видане 26.03.2019 КП «Житлово-комунальна контора» ДОР; акту та технічного паспорту інженера [PERSON] від 04.01.2019; - від 19.02.2019 про право власності за Дніпропетровською обласною радою на підставі, серед іншого: технічного паспорту ФОП [PERSON] від 11.04.2014; декларації про готовність об`єкта до експлуатації Інспекції ДАБК Дніпропетровської області ДП 143142690085 від 22.09.2014. Позивачем долучено копію розпорядження органу приватизації П-41 від 26.03.2019 та копію свідоцтва про право власності від 26.03.2019, що видані КП «Житлово-комунальна контора» ДОР. Відповідно до копії вказаної вище декларації, така видана на реконструкцію нежитлового приміщення №4 під житлове, реконструкція проводилася на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області 13.08.2014 ДП 083142250567. Згідно копії відповіді Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області від 31.10.2020 вбачається, що згідно єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування зазначених документів, який ведеться\~з 20.05.2011 відомості про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 143142690085 від 22.09.2014 та декларації про початок виконання будівельних робіт від 13.08.2014 ДП 083142250567 відсутні. Згідно копії технічного паспорта ФОП [PERSON] від 11.04.2014 приміщення №4 визначено як житлове, воно складається із однієї кімнати, площею 72,6 кв.м. Згідно копії технічного паспорта ФОП [PERSON] від 03.01.2019 приміщення №4 визначено як нежитлове, воно складається із однієї кімнати, площею 72,6 кв.м. Згідно відповіді КП «Дніпровське МБТІ» від 10.02.2021 вбачається, що у технічній документації від 03.01.2019 щодо нежитлового приміщення №4 відображено нежитлове приміщення №1 котельня, площею 72,6 кв.м. яке розташоване у підвалі. Відповідно до довідки Правобережної товарної біржі вартість спірного приміщення становить 2\~227\~586 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 40\~223,79 грн. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право (у тому числі замовник будівництва, девелопер будівництва, управитель фонду фінансування будівництва), або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. У відповідності до пп. 1-3 п.45 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакці, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. У відповідності до ч. ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), орган державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, повернених декларацій та відмов у видачі таких дозволів і сертифікатів, який формується на підставі інформації, поданої органами державного архітектурно-будівельного контролю. Механізм ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів визначено порядком, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.06.2011 №92, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.07.2011 за №885/19623. У відповідності до п.13 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. У відповідності до п.10 потсанови Кабінету міністрів України від 21.09.1998 №1482 «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», в редакції, що діяла на момент підписання акту приймання-передачі гуртожитку, передача оформляється актом приймання-передачі за формою згідно з додатком до Порядку подання та розгляду пропозицій щодо передачі об`єктів з комунальної у державну власність та утворення і роботи комісії з питань передачі об`єктів у державну власність, затвердженого цією постановою. Акт складається у чотирьох примірниках, підписується головою і членами комісії та затверджується органом, який створив комісію. Право на управління об`єктом передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21) зроблено висновки про те, що з урахуванням специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави, заволодіння нею таким майном право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Висновки суду. Наявність підстав для представництва інтересів територіальної громади прокурором встановлено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.09.2021. Суд вважає, що протилежні висновки при розгляд справи по суті будуть порушенням принципу правової визначеності. Крім того, аналогічних висновків дійшов й Верховний Суд у ідентичній справі №932/2249/21. Із вказаних підстав суд відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для представництва інтересів позивача прокурором. Первинна реєстрація права власності на спірне приміщення відбулася в 2019 році за Дніпропетровською обласною радою. При цьому в поясненнях Дніпропетровська обласна рада вказує про факт прийняття рішення про передання гуртожитку в цілому територіальній громаді м. Дніпра ще в 2017 році, не вказує на волевиявлення залишити за собою окремі приміщення гуртожитку та на реєстрацію права власності на такі приміщення. Крім того відсутність факту реєстрації у відповідному реєстрі дозвільних документів, які подавалися для реєстрації права власності на спірне приміщення, викликає обґрунтовані сумніви щодо дійсності таких документів. Викладені сумніви підтверджуються також технічними паспортами на спірне приміщення як житлове та нежитлове у яких відображено однакові приміщення. Більше того, із відповіді КП «Дніпровське МБТІ» вбачається, що спірне приміщення при технічній інвентаризації було визначено як котельня. За вказаних обставин, в першу чергу у зв`язку із відсутністю волі на це обласної ради, вбачається протиправність здійсненої реєстрації права власності на спірні приміщення за Дніпропетровською обласною радою. Також у поясненнях обласна рада вказує, що рішення про переведення приміщення №4 у гуртожитку до житлового фонду не приймалося, про відсутність у неї повноважень щодо приватизації житлового фонду та відсутність органу приватизації. За таких обставин вбачається незаконність розпорядження про приватизацію спірного приміщення. Враховуючи вказані вище рішення обласної та міської рад щодо передачі гуртожитку, а також факт укладення акту його приймання-передачі, та враховуючи факт реєстрації права власності на таке приміщення за відповідачем, наявні підстави для витребування майна в користь позивача. Доводи відповідача про неможливість застосування віндикації суд вважає неспроможними. Так позивач набув право на гуртожиток в цілому на підставі рішень органів місцевого самоврядування та акту приймання-передачі. Відтак позивача можна визначити як невододіючого власника спірного приміщення, а відповідача як фактичного володільця. Факт затвердження відповідного акту після вчинення неправомірних дій із приміщенням №4 не заперечує вказаного висновку. За вказаних обставин відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірне приміщення. Інші доводи сторін не впливають на вирішення спору, тому їх аналіз суд не здійснює. Оскільки суд задовольняє як вимогу майнового характеру (вартість майна 2\~227\~586 * 1,5% = 33\~413,79) так і дві вимоги немайнового характеру (по 2\~270 кожна) із відповідачів судовий збір в річних частинах (33\~413,79 + 2\~270+ 2\~270 / 2 = 18\~976,90). Інших судових учасниками не заявлено.

Outcome: partial