Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - «заявник») звернувся до суду з заявою про встановлення факту перебування у зареєстрованому шлюбі. В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини. Заявник є рідним сином [PERSON] та [PERSON] . Його батьки з 1959 року постійно проживали за адресою: [ADDRESS] . [INFO] батько Заявника помер, а [INFO] померла його мати. Мати Заявника - [PERSON] була спадкоємцем після смерті чоловіка, але не оформила своїх спадкових прав, тому що своїм будинком батьки розпорядилися ще за життя батька та подарувала його Заявнику. Про інше майно Заявнику не було відомо. У листопаді 2020 року стало відомо про те, що батько Заявника був акціонером ПАТ «Київобленерго», у нього залишилися грошові кошти за акції Товариства в сумі 79 050,00 грн., які знаходяться на рахунку умовного зберігання (ескроу) відкритому в АТ «Перший Українській Міжнародний Банк». Батьки Заявника заповіту не складали, Заявник є спадкоємцем першої черги, тому звернувся до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Проте, державним нотаріусом було відмовлено Заявнику в оформленні свідоцтва у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. У квітні 2021 року Заявник звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 25.08.2021 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області заяву було задоволено та визначено додатковий строк в три місяці. 05.10.2022 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко І.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у Заявника відсутнє свідоцтво про одруження батьків та рекомендовано було звернутися до суду. 16.11.2020 року Заявник звернувся до Державного архіву Київської області про видачу йому архівної довідки про шлюб його батьків. 25.11.2020 року було повідомлено, що на зберіганні до Державного архіву Київської області книги реєстрації актів про шлюб громадян в селі Заріччя Білоцерківського району Київської області за 1941 рік у складі архівного фонду Р-5634 «Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області» не надходили, тому надати архівну довідку про шлюб [PERSON] та [PERSON] немає можливості. За таких обставин Заявник вимушений звернутися до суду та просив встановити факт перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 19.10.2022 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с.27). 22.11.2022 року в судове засідання Заявник не з`явився, 22.11.2022 року через канцелярію суду Заявник подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав у повному обсязі просив її задовольнити (а.с.37). 22.11.2022 року в судове засідання представники заінтересованих осіб - Білоцерківської міської ради Київської області, Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. 14.11.2022 року засобами електронного зв`язку на адресу суду представником Білоцерківської міської ради Київської області направлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, розглянути справу за наявними матеріалами у справі на розсуд суду. 18.11.2022 року через канцелярію суду представником Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області подано заяву про розгляд справи без його участі, на розсуд суду (а.с.30, 31, 33, 34, 35). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Як убачається з копії свідоцтва про народження Заявника серії [NUMBER] від 17.02.1955 року, актовий запис №23, виданого ЗАГС села Заріччя, батьком вказаний - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.04.2002 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, батько Заявника помер - [INFO] (а.с.5). Згідно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №437, мати Заявника померла - [INFO] (а.с.8). 05.10.2022 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1879/02-31, Заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на грошові кошти за акції Товариства (в сумі 79 050,00 грн.), які знаходяться на рахунку умовного зберігання (ескроу) відкритому в АТ «Перший Українській Міжнародний Банк», оскільки у Заявника відсутнє свідоцтво про одруження батьків (а.с.6-7). Як убачається з листа №01-43/2370 від 25.11.2020 року, Державним Архівом Київської області Заявника було повідомлено, що що на зберіганні до Державного архіву Київської області книги реєстрації актів про шлюб громадян в селі Заріччя Білоцерківського району Київської області за 1941 рік у складі архівного фонду Р-5634 «Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області» не надходили, тому надати архівну довідку про шлюб [PERSON] та [PERSON] немає можливості (а.с.13). Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 07.09.2022 року убачається, що батько Заявника зазначений - [PERSON] , мати - [PERSON] , підстави запису відомостей про батька Заявника, свідоцтво про шлюб №13 від 10.01.1941 року. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ст.133 СК України (зворот а.с.11). Таким чином, надані Заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Згідно з п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.п.10,18 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленням судом фактом. Так, Верховний Суд зазначає, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року). Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним і допустимими доказами. Судові витрати необхідно залишити за заявником згідно з його заявою. Враховуючи викладене,

Outcome: approved