Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ним та відповідачкою зареєстрований 02 серпня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1043. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім. Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося, у них часто виникали непорозуміння та суперечки через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, що призвело до припинення шлюбних відносин. Примирення між ними неможливе, шлюб носить формальний характер, що дає підстави для його розірвання. Неповнолітнього сина [PERSON] просить залишити проживати з ним. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі, примирення вважає неможливим, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у поданій заяві заявлений позов визнала та не заперечила проти його задоволення та розірвання шлюбу, а також залишення дитини проживати з батьком. Просила розглядати справу у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 серпня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1043. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім. Відповідно до ст.ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідачка погодилася на розірвання шлюбу, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачкою позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Стосунки, які існують між подружжям виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З огляду на те, що позивач просить залишити неповнолітнього сина після розірвання шлюбу проживати з ним, а відповідачка визнала позов та не заперечила з цього приводу, тобто між сторонами відсутній спір щодо того, з ким із батьків буде проживати дитина, суд вважає, що неповнолітнього сина після розірвання шлюбу слід залишити проживати з батьком. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved