Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

ТОВ «Манкі Бразерз», в особі директора Волкова В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати, в обґрунтування якого зазначив, що 01.07.2021 між ТОВ «Манкі Бразерз» та [PERSON] було укладено договір суборенди нежитлового приміщення №01/07-2021-МАЯК11/6 та акт приймання-передавання частини нежитлового приміщення №8 літ.Л1-11 шостого поверху, а саме: кімната № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 19,0 кв.м. Відповідно до умов вказаного договору встановлено розмір орендної плати, який складає 30\~000,00 грн. за 6 місяців, яка сплачується рівними частинами по 5\~000,00 грн. до 10-го числа поточного місяця, а також обумовлені інші платежі. Проте, в порушення умов договору суборенди, з січня 2022 року відповідач свої зобов`язання щодо оплати орендних платежів та компенсації витрат за комунальні послуги - не виконує. Таким чином, загальна сума заборгованості за період з січня 2022 року по травень 2022 року включно, становить 32\~032,34 грн. (заборгованість з орендної плати у розмірі 27\~032,34 грн. та заборгованості з комунальних платежів у розмірі 5\~000,00 грн.). Разом з тим, посилаючись на п.8.1 Договору, вважає, що стягненню підлягає пеня, інфляційні витрати та 3% річних, за невиконання зобов`язань за Договором. У зв`язку із чим, просить суд, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Манкі Бразерз» заборгованість з орендної плати у розмірі 27\~032,34 грн., заборгованість з комунальних платежів у розмірі 5\~000,00 грн., 3% річних у розмірі 178,62 грн., інфляційні витрати у розмірі 1\~470,62 грн., пеню у розмірі 1\~187,52 грн. та судові витрати. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Манкі Бразерз» до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати, передано на розгляд Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. 05.07.2022 вказана цивільна справа надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та передана у провадження судді Крамаренко І.А. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2022 відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.11.2022 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про закриття провадження, у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки відповідач станом на 07.11.2022 сплатив суму заявлену у позові у повному обсязі. Представник позивача адвокат Сухорукова Н.М. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 01.07.2021 між ТОВ «Манкі Бразерз» та [PERSON] було укладено договір суборенди нежитлового приміщення №01/07-2021-МАЯК11/6 та акт приймання-передавання частини нежитлового приміщення №8 літ.Л1-11 шостого поверху, а саме: кімната № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 19,0 кв.м. (а.с.9-15). Відповідно до умов вказаного договору встановлено розмір орендної плати, який складає 30 000,00 грн. за 6 місяців, яка сплачується рівними частинами по 5 000,00 грн. до 10-го числа поточного місяця, а також обумовлені інші платежі. Проте, в порушення умов договору суборенди, з січня 2022 року відповідач свої зобов`язання щодо оплати орендних платежів та компенсації витрат за комунальні послуги - не виконує. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна сума заборгованості за Договором суборенди від 01.07.2021, за період з січня 2022 року по травень 2022 року включно, становить: заборгованість з орендної плати у розмірі 27 032,34 грн.; заборгованості з комунальних платежів у розмірі 5 000,00 грн.; пеня відповідно до п.8.2 Договору у розмірі 1\~187,94 грн.; інфляційні витрати у розмірі 1\~470,84 грн.; 3% річних у розмірі 178,62 грн. Згідно до положень ч.3 ст.774 та ч.1 ст.759 ЦК України, визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною першою ст.530 ЦК України, передбачено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч.1 ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а за приписами ч.1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до положень ч.1 ст.762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.5 ст.762 ЦК України). Відповідно до п. 4.1. Договору від 01.07.2021, розмір орендної плати у цілому складає 30\~000,00 грн. за 6 місяців, яка сплачується щомісячно рівними частинами по 5\~000,00 грн. до 10-го числа поточного місяця, за який проводиться розрахунок. Пунктом 4.2. Договору встановлено, що за умови інфляції орендна плата коригується на офіційно встановлений індекс інфляції, а саме розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за розрахунковий місяць на індекс інфляції за попередній місяць (наростаючим підсумком). В орендну плату не входять витрати за комунальні послуги. Оплата зазначених платежів відшкодовується Орендарю Суборендарем на підставі виставлених рахунків, що підлягають безумовній оплаті. Утримання будинку та прибудинкової території буде становити 1000 грн. щомісячно. Відповідно до умов п. 5.4 Договору Суборендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, забезпечувальний платіж, інші платежі, передбачені даним Договором. Разом з тим, відповідно до п.8.1. Договору суборенди Сторони домовились, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену нормами чинного законодавства і цим Договором. Згідно до п.8.2. Договору суборенди визначено, що у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати орендної плати, Суборендар сплачує Орендарю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочення платежів за кожен день прострочення. Згідно до ч.1 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною третьою ст.549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до ч.1 ст.550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч.1 ст.551ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом (ч.2 ст.551 ЦК України). Частиною другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач належним чином не здійснював оплату за вказаним Договором від 01.07.2021, у зв`язку із чим має зазначену заборгованість перед позивачем. Водночас, позивач, в особі директора Волкова В., просить закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. Розглянувши клопотання позивача про закриття провадження у цій справі, суд приходить до наступного. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Поряд із цим, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрито з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження №61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження 61-1807св20) та від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20). З огляду на те, що відповідач [PERSON] погасив заборгованість повністю станом на 07.11.2022, як зазначено позивачем у клопотанні, тобто після відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим ТОВ «Манкі Бразерз» на час розгляду справи судом не має майнових претензій до відповідача, клопотання представника позивача про закриття провадження у справі, задоволенню не підлягає. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що до суду позивачем не було подано заяву про відмову від позову, на час ухвалення рішення заборгованість відповідачем сплачена у повному обсязі, суд доходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. З урахуванням вищезазначеного, приймаючи до уваги, що відповідачем фактично визнано позов у повному обсязі (заборгованість сплачено повністю), суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме у розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: approved