Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Представник позивача адвокат Комаса О.В. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з нього на користь позивача грошові кошти в розмірі 195000,00 грн за позикою від 06.02.2022 року та понесені судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 195000,00 грн зі строком повернення до 28.02.2022 року, однак останній борг не повернув, тому він підлягає стягненню в судовому порядку. Ухвалою судді від 18 жовтня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 06.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав 195000,00 грн, які зобов`язувався повернути до 28.02.2022 року, що підтверджується розпискою позичальника /а.с.10,46/. 21.09.2022 року представник позивач направив відповідачу лист-вимогу з проханням повернути зазначений борг та надати письмову відповідь на зазначений лист-вимогу в десятиденний термін /а.с.11-15/. За ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наведене дає підстави вважати вимоги позивача правомірними, а відповідача таким, що повинен відповідати за цивільними зобов`язаннями, сплативши на користь позивача заявлену суму боргу. Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 25 серпня 2022 року позивач поніс витрати на правничу допомогу адвоката за договором про надання правничої допомоги № 10/22 від 25 серпня 2022 року у розмірі 8000,00 грн /а.с.19,20/. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних з правничою допомогою, суд враховуючи вимоги п.1-3 ч.4\~ст.137 ЦПК України, з урахуванням\~принципу розумності\~та справедливості,дійшов висновку, що витрати на послуги адвоката загальною сумою 8000,00 грн. є співмірними зі складністю справи, обсягом наданої роботи та часом її виконання. За таких підстав, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 1950,00 грн., та витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, слід стягнути з відповідача на користь позивача, як того вимагає ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved