Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Відповідач, [PERSON] у судове засідання не явився, від нього надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу без його участі. Позивач [PERSON] у судове засідання не явилась, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб; копії паспортів сторін та їх і/н; копія довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи, встановлено, що позивач просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , який є батьком дитини, зазначивши, що подружнє життя у них не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. На протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Фактично сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, тривалий час проживають окремо. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачем носить суто формальний характер, позивач наполягала на його розірванні. Від спільного шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] , питання щодо утримання та виховання якого позивач вирішує самостійно, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, офіційно не працює, відповідач є працездатним, має можливість працювати та надавити кошти дитині. На теперішній час дитина мешкає разом із позивачем, яка сама виховує та утримує її. Позивач самостійно не може в достатній мірі забезпечити дитину усім необхідним для належного її проживання та життєдіяльності тощо. Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що сім`я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони тривалий час не проживають разом, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина». При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Даний обов`язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачу на утримання їх сумісної дитини не надається, а домовленість про способи, періоди надання утримання на дитини між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін, матеріальне положення та стан здоров`я відповідача, задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення аліментів в повному обсязі.

Outcome: approved