Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - АТ «Кривбасзалізрудком»), про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодження здоров`я на виробництві, посилаючись на те, що 24 липня 2013 року під час виконання трудових обов`язків на підприємстві АТ «Кривбасзалізрудком» позивача було травмовано. Факт травмування позивача комісією з розслідування нещасного випадку визнано пов`язаним з виробництвом. Висновком МСЕК від 20 листопада 2013 року позивачу первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності за наслідками трудового каліцтва. В подальшому висновками МСЕК позивачу встановлено 15 % втрати працездатності за трудовим каліцтвом. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у побуті у зв`язку із фізичним станом викликаним наслідками трудового каліцтва. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 134 000,00 грн., які просить суд стягнути з відповідача. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 гривень. 06 жовтня 2022 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Відповідач отримав копію позову та копію ухвали про відкриття провадження 26 жовтня 2022 року. 01 листопада 2022 року представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на те , що не сплинув строк для подання відзиву. Ухвалою суду від 07 листопада 2022 року розгляд справи відкладено до 21 листопада 2022 року, про що повідомлені учасники процесу. Строк для подання відзиву сплинув 10 листопада 2022 року. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював гірником очисного забою дільниці №7 шахти ім. Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 20 грудня 2007 року по 01 квітня 2016 року у шкідливих умовах праці (а.с. 6-8). 24 липня 2013 року на дільниці №7 шахти ім. Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком» з гірником очисного забою [PERSON] під час виконання трудових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого працівник дістав ушкодження правої гомілки . Комісією з розслідування вказаний нещасний випадок з гірником очисного забою [PERSON] визнано пов`язаним з виробництвом. Комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є [PERSON] , який перед виконанням робіт по випуску руди з дучок не забезпечив вільний прохід у небезпечній зоні, не подбав про особисту безпеку та здоров`я під час виконання робіт, що є порушенням вимог п. 3.3.24 «Инструкции по охране труда №19 для горнорабочего очисного забоя», статті 14 Закону України «Про охорону праці»; [PERSON] гірничий майстер дільниці №7, [PERSON] в.о. заступника начальника дільниці №7, [PERSON] начальник дільниці № 7 шахти ім.Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с. 9-18) Відповідно до довідки МСЕК Серії АБ №0005225 від 20.11.2013 позивачу [PERSON] первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності за наслідками трудового каліцтва, з подальшим переоглядом. ( а.с. 19). Відповідно до довідки МСЕК Серії 12ААА №002106 від 19.11.2014 позивачу [PERSON] повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності за наслідками трудового каліцтва, з подальшим переоглядом. ( а.с. 20). Відповідно до довідки МСЕК Серії 12ААА №013670 від 11.11.2015 позивачу [PERSON] повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності за наслідками трудового каліцтва, з подальшим переоглядом. ( а.с. 21). Відповідно до довідки МСЕК Серії 12ААА №018696 від 26.10.2016 позивачу [PERSON] повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності за наслідками трудового каліцтва, з подальшим переоглядом. ( а.с. 21). Відповідно до довідки МСЕК Серії 12ААА №052215 від 14.11.2018 позивачу [PERSON] повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності за наслідками трудового каліцтва, з подальшим переоглядом. ( а.с. 22). Відповідно до довідки МСЕК Серії 12ААА №05078 від 11.11.2020 позивачу [PERSON] повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності за наслідками трудового каліцтва, з подальшим переоглядом. ( а.с. 22). Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки трудове каліцтво отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.\~\~ Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови\~\~праці\~\~відповідно\~\~до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок трудового каліцтва, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України\~\~моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або\~\~внаслідок профзахворювання\~\~складається, зокрема, у фізичному болі, душевних\~\~стражданнях, які він поніс у зв`язку з\~\~ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання\~про розмір\~відшкодування позивачеві\~моральної шкоди,\~суд враховує\~глибину фізичних\~та моральних\~страждань позивача,\~ступінь втрати\~ним професійної\~працездатності в\~розмірі 15%,\~який встановлений\~не безстроково,\~ потребу\~в проходженні\~курсів лікування\~у медичних\~закладах,\~тому виходячи\~із засад\~розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~суд приходить\~до висновку,\~що заявлений\~позивачем розмір\~моральної шкоди\~дещо завищений,\~а тому\~визначає розмір\~моральної шкоди,\~яка підлягає\~стягненню з\~відповідача,\~у вигляді\~одноразового відшкодування\~в сумі\~45\~000,00\~грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За Договором про надання правової допомоги від 04.10.2022 укладеного між [PERSON] та адвокатом Калашниковою В.С., актом наданих послуг та квитанцією №128 від 05.10.2022, позивачем [PERSON] було сплачено адвокату за надану правничу допомогу суму в розмірі 2000,00 грн. (а.с. 30,31-32,33) Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, тому витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України), а саме в розмірі 671,64 грн. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 992,40 грн.

Outcome: partial