Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`вив до суду позовну заяву до Білецької сільської ради про визнання за ним права власності на 3/7 частини житлового будинку [ADDRESS] , з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 121,8 кв.м., житловою площею 74,9 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Обґрунтовує позов тим, що спірний будинок мав статус колгоспного двору, станом на 15 січня 1991 року його членами було семеро осіб, в тому числі бабуся позивача [PERSON] , батько позивача [PERSON] та мати позивача [PERSON] [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , а [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї мами, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, при цьому, спадкова справа після смерті [PERSON] заведена не була. Надалі, [INFO] помер батько позивача [PERSON] , а [PERSON] (його дружина та мати позивача) прийняла спадщину після смерті [PERSON] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Згодом, [INFO] померла мати позивача, яка за життя склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно заповіла [PERSON] . За заявою позивача нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №395/2019, після смерті [PERSON] . З наведеного випливає, що матері позивача за життя належало 3/7 частини спірного будинковолодіння, а позивач, шляхом подання заяви про прийняття спадщини прийняв спадщину після смерті матері. Позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцю. З цих підстав позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просив суд визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно. Ухвалою суду від 12 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02 серпня 2022 року на 11 год. 00 хв. 21 липня 2022 року у відповідь на запит суду від 12 липня 2022 року Тернопільська районна державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа після смерті [PERSON] була передана на зберігання до Державного нотаріального архіву Тернопільської області, а спадкова справа після смерті [PERSON] - в нотаріальній конторі не заводилася, тому запит суду буде скеровано до Державного нотаріального архіву Тернопільської області. На підтвердження зазначеного до відповіді долучено Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру. Цього ж дня представник Тернопільської районної державної нотаріальної контори подав до суду належним чином завірену копію спадкової справи №395/2019 року, заведеної після смерті [PERSON] . 01 серпня 2022 року у відповідь на запит суду від 12 липня 2022 року Державний нотаріальний архів Тернопільської області повідомив, що згідно з Алфавітних книг обліку спадкових справ за 1991-2005 роки Тернопільською районною державною нотаріальною конторою спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась, крім того, надіслав належним чином завірену копію спадкової справи №136 року, заведеної після смерті [PERSON] . 01 серпня 2022 року представник Плотицького старостинського округу Білецької сільської ради подав до суду відповідь на запит суду від 12 липня 2022 року, у якому вказав, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року, належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членами [PERSON] (дружина), [PERSON] (мати дружини), [PERSON] (син), [PERSON] (дружина сина), [PERSON] (внук) та [PERSON] (внук). На підтвердження вказаного долучив до відповіді копії погосподарських книг. 02 серпня 2022 року представник відповідача Білецької сільської ради подав клопотання про розгляд справи без його участі, у якому зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову. Протокольною ухвалою суду, постановленою у підготовчому судовому засіданні 02 серпня 2022 року, до участі у даній цивільній справі як співвідповідача залучено [PERSON] , у зв`язку з чим підготовче судове засідання відкладено на 20 вересня 2022 року на 14 год. 30 хв., та, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу, повторно відкладено на 19 жовтня 2022 року на 12 год. 19 жовтня 2022 року представник позивача [PERSON] - адвокат Семененко С.М. подав заяву, згідно з якою просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та задовольнити позов. Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті 22 листопада 2022 року о 14 год. 50 хв. У судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Семененко С.М. не з`явився, однак раніше подав заяву, згідно з якою просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Представник відповідача Білецької сільської ради у судове засідання не з`явився, однак раніше подав заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечив щодо позовних вимог позивача. За вказаних обставин відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 травня 1952 року У графі «Батько» у вказаному свідоцтві зазначено « [PERSON] », у графі «Мати» - « [PERSON] ». Як убачається з витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00036041594 від 05 липня 2022 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що 07 березня 1956 року складено актовий запис №13 Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області України. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 лютого 1975 року У графі «Батько» у вказаному свідоцтві зазначено « [PERSON] », у графі «Мати» - « [PERSON] ». Відповідно до довідки №517 від 26 листопада 2019 року, виданої виконкомом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , згідно з записами по господарської книги по с. Чистилів. Разом з нею на день смерті були зареєстровані [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (внук), [PERSON] (правнук), [PERSON] (правнучка) та [PERSON] (дружина онука). Згідно з інформаційною довідкою №492 від 25 березня 2020 року, виданою Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] в бюро не проведена. Як убачається з інформаційної довідки №509 від 07 квітня 2021 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] зареєстрований за головою колгоспного двору [PERSON] , на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 24 вересня 1987 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 115. Відповідно до інформаційної довідки №624 від 01 червня 2020 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] в бюро не проведена. Як слідує з довідок №174 від 01 червня 2020 року та №315 від 03 листопада 2020 року, виданої виконкомом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Станом на 15 квітня 1991 року, згідно з даними погосподарської книги, будиноковолодіння належало до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членами - [PERSON] (дружина), [PERSON] (теща), [PERSON] (син), [PERSON] (дружина сина), [PERSON] (внук) та [PERSON] (внук). Разом з ним на день його смерті, згідно з даних по господарських книг по с. Чистилів Тернопільського району були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що будинковолодіння по [ADDRESS] складається з: житлового будинку «А», літної кухні «Б», гаража «Г», господарської будівлі «Д», господарської будівлі «Е», навісу «Ж», вбиральні-душу «З», навісу «Л», огорожі «4», воріт «5» та хвіртки «6». Загальна площа будинку по літері «А» становить 121,8 кв.м., житлова - 74,9 кв.м., допоміжна 46,9 кв.м. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 листопада 2019 року, виданим повторно. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року). Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як убачається з довідки №314 від 03 листопада 2020 року, виданої виконкомом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею на день її смерті, згідно з даними погосподарських книг по с. Чистилів Тернопільського району були зареєстровані [PERSON] (донька), [PERSON] (зять), [PERSON] (внук), [PERSON] (дружина онука), [PERSON] (правнук) та [PERSON] (правнук). Крім цього, з відповідей Тернопільської районної держаної нотаріальної контори № 1348/01-16 від 18 липня 2022 року та Державного нотаріального архіву Тернопільської області №627/01-21 від 28 липня 2022 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Таким чином, [PERSON] , проживаючи в зазначеному будинку, в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняла спадщину після померлої [PERSON] на належну їй частку спірного будинковолодіння, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 листопада 1991 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. З матеріалів спадкової справи №136 вбачається, що після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. Зазначила, що майно було придбане спільно з чоловіком за час шлюбу, а інші спадкоємці відсутні. На підставі вказаної заяви 24 липня 1992 року їй було видано свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину за законом. Таким чином, після смерті [PERSON] належну йому 1/7 частку у спірному будинковолодінні успадкувала його дружина [PERSON] фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном та подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно наданої Плотиченським старостинським округом Білецької сільської ради копії погосподарської книги та відповіді на відповідний запит суду будинковолодіння по [ADDRESS] рахується як колгоспний двір, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: [PERSON] (голова колгоспного двору), [PERSON] (дружина), [PERSON] (мати дружини), [PERSON] (син), [PERSON] (дружина сина), [PERSON] (внук) та [PERSON] (внук). Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Копією погосподарської книги підтверджено, що станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння по [ADDRESS] рахувалося як колгоспний двір, членами якого були [PERSON] (голова колгоспного двору), [PERSON] (дружина), [PERSON] (мати дружини), [PERSON] (син), [PERSON] (дружина сина), [PERSON] (внук) та [PERSON] (внук). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29 жовтня 2019 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. На запит суду Тернопільською районною державною нотаріальною конторою Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було надано копії матеріалів спадкової справи №395/2019, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №395/2019 вбачається, що за життя 20 вересня 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,37 га, № 230, що розташована на території Чистилівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області і належить їй на підставі Державного Акту на право власності на землю серії Р2 №686143 від 09 лютого 2002 року - [PERSON] , а всі інше належне їй майно, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, і все те, що буде належати їй на день смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки на час смерті, [PERSON] . Зазначений заповіт зареєстрований в реєстрі за номером 40. Як убачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №58586725 від 04 грудня 2019 року, за параметрами пошуку « [PERSON] » заповіт за номером у спадковому реєстрі 50143449, посвідчений 20 вересня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за номером 40, станом на день видачі інформаційної довідки чинний. Відповідно до довідки № 517 від 26 листопада 2019 року, виданої виконкомом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно з записів погосподарської книги померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею на день її смерті були зареєстровані [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (внук), [PERSON] (правнук), [PERSON] (правнучка) та [PERSON] (дружина внука). 26 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] . Вказав, що, окрім нього, є і донька померлої - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину після померлої [PERSON] на належні померлій 3/7 частини спірного будинковолодіння, оскільки у встановлений законом строк подав до нотконтори заяву про прийняття спадщини після її смерті. Інші спадкоємці за законом та за заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , окрім [PERSON] та [PERSON] , відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Зокрема, в матеріалах спадкової справи відсутні заяви будь-яких інших спадкоємців, у тому числі відсутня заява про прийняття спадщини дочки [PERSON] - [PERSON] 17 листопада 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та на три земельні ділянки, після смерті [PERSON] та частково оформили свої спадкові права, оскільки одержали свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме [PERSON] отримав свідоцтва на спадщину, яка складається із земельних ділянок, з кадастровим номером 5125289700:02:001:2399 та 6125289700:01:001:0359, а [PERSON] отримав свідоцтво на спадщину, яка складається із земельної ділянки, з кадастровим номером 6125289700:01:001:0030. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 23 листопада 2020 року №1944/02-31, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З посиланням на зазначені норми закону позивач звернулася до суду за захистом його прав у судовому порядку. Вирішуючи питання про те, чи дійсно [PERSON] за життя належало 3/7 спірного будинковолодіння, суд виходить із наданих доказів. Судом установлено, що будинковолодіння по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою та членами якого станом на 15 квітня 1991 року були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за життя належало по 1/7 частині вказаного будинковолодіння. [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала належну їй 1/7 частину спірного будинковолодіння . Після смерті [PERSON] [PERSON] успадкувала належну йому 1/7 частину спірного будинковолодіння. Таким чином, [PERSON] за життя належало 3/7 частини вказаного будинковолодіння. [PERSON] за життя склала заповіт, згідно з яким заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,37 га, № 230, що розташована на території Чистилівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області і належить їй на підставі Державного Акту на право власності на землю серії Р2 №686143 від 09 лютого 2002 року - [PERSON] , а всі інше належне їй майно, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, і все те, що буде належати їй на день смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки на час смерті, - [PERSON] . Після смерті [PERSON] її син [PERSON] та внук [PERSON] звернулись із заявами про прийняття спадщини за заповітом та отримали свідоцтва про право на спадщину, однак на інше, але не на спірне, майно, що не є предметом цього позову. Тобто [PERSON] не оформив після смерті матері право власності на спірний будинок. Таким чином, позивач [PERSON] , прийнявши у встановленому законом порядку спадщину після смерті його матері [PERSON] , має право на 3/7 частини належного [PERSON] спірного майна, однак нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності [PERSON] на належну їй частку житлового будинку, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог - визнання за [PERSON] права власності на 3/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 392, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved