Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що згідно свідоцтва про право власності від 28.06.2008 року серії [NUMBER] , яке видане відділом приватизації житла та комунального майна Славутської міської ради та свідоцтва про право на спадщину від 06.07.2015 року серії НАК 969182, яке видане Славутською державною нотаріальною конторою житлове приміщення - квартира [ADDRESS] , в якій він та відповідач з третьою особою зареєстровані. З початку 2022 року відповідач почав перешкоджати йому проживати у вказаній квартирі, поселившись туди разом із своєю жінкою та змінивши замки у вхідних дверях і не надавши ключі ні йому , ні третій особі - [PERSON] . У зв`язку з чим він змушений проживати у своїх знайомих. Просив суд вселити його - [PERSON] у квартиру [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] не чинити йому [PERSON] перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та надати йому ключі від вхідних дверей, стягнути судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав, пояснивши, що з листопада 2021 року між ним та позивачем виникли суперечки з приводу користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , оскільки позивач повертався додому в нетверезому стані, створював йому перешкоди в користуванні квартирою, допускав відносно нього неправомірні дії, через що він побоюється за своє життя, не заперечує, що після заміни замку в дверях не дав позивачу ключа. В добровільному порядку не бажає передати ключ позивачу від квартири, бо боїться, що позивач у його відсутність може вчинити дії, які є небезпечними для його життя. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просить справу розглянути в її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши вступні слова учасників справи, покази свідків, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідно до довідки про склад сім`ї відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради, [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , разом з ним у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Із свідоцтва про право власності від 28.06.2008 року, вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] та членам її сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2015 року, виданого державним нотаріусом Славутської державної нотаріальної контори Хмельницької області слідує, що [PERSON] набула право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , 1968 року народження, яка померла [INFO] , на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Із пояснень свідка [PERSON] вбачається, що він є дільничним інспектором в м. Славута, в травні 2022 року до нього звернувся [PERSON] з приводу насильства в сім`ї зі сторони батька [PERSON] , з яким в нього існує конфлікт з приводу користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Зі слів [PERSON] , його батько пошкодив замок, вставивши в нього ключа, який зламався у замку, після того як він поміняв замок, ключа батьку не надав, бо боїться проживати з ним разом, вважає, що позивач представляє загрозу для його життя та здоров`я. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що [PERSON] майже рік не може проживати у своїй квартирі [ADDRESS] , оскільки його син [PERSON] не пускає його до квартири, між ними постійно виникають конфлікти, останнім часом [PERSON] змінив замки до квартири, ключів у нього від нового замку не має. Вона допомагає [PERSON] сплачувати за квартиру, його син не працював, зловживав спиртними напоями. Наразі [PERSON] проживає, де прийдеться, тимчасово жив в своєму гаражі, потім вона його прихистила в себе в квартирі, але він хоче жити в квартирі, співвласником якої є. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що [PERSON] та його син [PERSON] є її сусідами. Раніше батько із сином проживали дружно, проте з часу як до квартири почала приходити співмешканка [PERSON] , між ними почалися конфлікти. Через неадекватну поведінку [PERSON] , його син змінив замок в дверях, внаслідок чого [PERSON] не зміг потрапити до квартири. [PERSON] боїться проживати в квартирі з батьком, бо він неодноразово його ображав, погрожував йому. Одного разу [PERSON] вимкнув електроенергію в коридорі і продукти харчування, що знаходилися в її холодильнику були зіпсовані, також він навмисно не виключав газ на кухні, через що вона та її гості змушені були покинути своє житло, щоб не отруїтися газом. З відеозаписів та фотознімків, наданих відповідачем вбачається, що на них відображені конфліктні ситуації між позивачем та відповідачем, в ході яких вони ображають одне одного, сваряться з приводу побутових питань, [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української PCP, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як роз`яснено в п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 364 ЦК України, кожен співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтею 155 ЖК України закріплені гарантії прав громадян, які мають у власності жилий будинок, квартиру, згідно яких жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). За твердженням позивача, відповідач створює перешкоди у користуванні належною йому на праві власності частиною квартири [ADDRESS] , які він просить усунути в судовому порядку шляхом вселення до квартири, зобов`язання відповідача передати ключі від вхідних дверей спірної квартири та не чинити перешкод в користуванні цією квартирою. Вказаний факт знайшов підтвердження в судовому засіданні, наявність перешкод зі сторони відповідача у користуванні квартирою позивачу, не заперечує і сам відповідач , посилаючись на те, що не пускає батька до квартири, бо боїться за своє життя через неадекватну поведінку останнього та погрози. Обставини, викладені в позові підтверджують свідки, допитані судом зі сторони позивача і відповідача. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо небажання надати позивачу ключі від квартири, належної і йому на праві приватної власності, бо позивач створює загрозу для його життя і він його боїться, оскільки вказані обставини є голослівними і не є підставою для порушення житлових прав позивача, а також порушення його права користування власністю у виді спірної квартири. Враховуючи той факт, що між сторонами виникла конфліктна ситуація з приводу користування спільним майном, яку сторони не можуть вирішити мирним шляхом, приймаючи до уваги, що спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності, поділ в натурі не здійснювався, порядок користування не визначався, тому оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та надавши їм правову оцінку, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог та необхідності задоволення їх в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved