Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаною заявою згідно якої просив ухвалити рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявленого вказав, що між позивачкою та первісним кредитором було укладено договір про іпотечний кредит згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000 доларів США на придбання нерухомості. Згодом, первісним кредитором позивачу відступлено право вимоги за вище вказаними договорами за якими відповідачка у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Враховуючи наведене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом власних прав та інтересів. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки учасників справи суду не відомі. Виходячи з наведеного, судом ухвалено здійснювати судовий розгляд справи без учасників та, відповідно, у відсутність фіксації його перебігу технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Відповідачка є громадянкою України та отримувала код платника податків. 1 березня 2006 року між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № ф-76 за яким останній надано кредит в сумі 6000 доларів США із строком виконання не пізніше 27 лютого 2026 року. 2 березня 2006 року з метою забезпечення прав іпотекодержателя між тими самими сторонами укладено договір іпотеки. Предметом даного договору є житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 37,9 кв.м. та господарські споруду до нього, а також земельна ділянка площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] . 3 квітня 2006 року Доповненнями та змінами до кредитної угоди внесено зміни до умов кредитування, зокрема щодо порядку нарахування процентів за вказаним кредитним договором та порядку внесення платежів позичальником. Із вказаними змінами відповідачка була ознайомлена, що підтверджується її підписом на вище вказаному документі. 12 квітня 2006 року Доповненнями та змінами до кредитної угоди внесено зміни до прав та обов`язків сторін, зокрема до частини щодо обов`язків позичальника. Із вказаними змінами відповідачка була ознайомлена, що підтверджується її підписом на вище вказаному документі. 17 грудня 2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та відповідачем укладено договір про відступлення прав вимоги за яким, зокрема, передано право вимоги до відповідачки за кредитним договором № ф-76 від 1 березня 2006 року. Того ж дня між тими самими сторонами укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення договорів, що передані відповідачу на підставі вище вказаного договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року. 11 лютого 2014 року між тими самими сторонами укладено договір про внесення змін до договору про передачу прав за договорами забезпечення. Даним договором внесено зміни до додатку № 1. Зокрема, із даного додатку вбачається, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором іпотеки від 2 березня 2006 року. 6 січня 2022 року позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв`язку скеровано письмову вимогу про усунення порушень та добровільне виселення. Станом на 31 травня 2022 року у відповідача перед позивачем за кредитним договором № ф-76 від 1 березня 2006 року існує заборгованість загальною сумою 28801,51 доларів США, яка складається з : заборгованості по кредиту в розмірі 5225 доларів США, заборгованості по відсотках в розмірі 9312,91 доларів США та заборгованості по пені в розмірі 14263,60 доларів США. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, де зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 7 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 12 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, докази наявні у справі, надані позивачем та зазначені раніше достатнім чином підтверджують наявність між сторонами кредитних правовідносин за якими відповідач, отримавши грошові кошти не виконує взяті на себе зобов`язання, а саме не повертає позику та не платить за користування ним і у зв`язку із чим порушує права відповідача. Такий перебіг подій, на переконання суду, свідчить про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. Даний спосіб захисту прав регламентований договором та передбачений законодавством. Результати вирішення спору дають підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених та документально підтверджених судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 12267,96 гривень. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved