Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

В лютому 2022 року Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області звернулась до суду з позовом [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати в розмірі 93054,84 грн. та судового збору. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка являється власником адміністративної будівлі площею 349,5 кв. м. по [ADDRESS] . Для обслуговування даного нерухомого майна між сторонами 12 вересня 2008 року за №04087470085 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1781 кв. м. терміном до 01 серпня 2011 року. Спірна земельна ділянка належить до земель комунальної власності з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості для комерційного використання (експлуатація адміністративної будівлі), кадастровий номер 6810800000:01:002:1012, площею 0,1781 га. Після закінчення строку дії даного договору оренди відповідачка не повернула орендареві орендовану земельну ділянку, не повідомила письмово про розірвання договору оренди, а також письмово не попередила орендодавця про намір продовжити його дію. Як наслідок відповідачка орендну плату за договором не сплачувала, хоча земельну ділянку визначено для обслуговування її власного об`єкту нерухомого майна, а бюджет міста недоотримав кошти орендної плати. Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 09 грудня 2021 року за №423 затверджено розрахунок збитків заподіяних відповідачкою за фактичне використання земельної ділянки без оформлення договору оренди за останні три роки від дати закінчення досудового врегулювання спору, тобто з 01 листопада 2018 року по 01 листопада 2021 року в розмірі 93054,84 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування. Відповідачка в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог за безпідставністю. Вказала, що усно повідомляла в міській раді про те, що не буде продовжувати договір оренди заявленої землі. Також повідомила, що припинила підприємницьку діяльність. Ні нежитловим приміщенням, ні земельною ділянкою, яку їй було передано для його обслуговування, фактично не користується. Заявила клопотання про застосування до правовідносин строків позовної давності. Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником нежитлової будівлі, площею 349,5 кв. м. по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Голуб О.Є., приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області 01 лютого 2006 року за р.№281, право власності зареєстровано 22 лютого 2006 року, номер запису 214 в книзі 1ф, реєстраційний номер майна 12807383 (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформована виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 28 січня 2022 року за №296888784). 12 вересня 2008 року за №040874700085 у Державному реєстрі земель вчинено запис про реєстрацію в Старокостянтинівському районному відділі Хмельницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» укладеного сторонами договору оренди земельної ділянки комунальної власності (власник виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області) несільськогосподарського призначення (цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення), загальною площею 1781 кв.м., кадастровий номер: 6810800000:01:002:1012, яка розташована по [ADDRESS] , терміном до 01 серпня 2011 року. Зі змісту п.5 договору оренди вбачається, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення договору на новий строк. Для цього орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Сторони погодили порядок та розмір оплати орендної плати в розмірі 9016,32 грн. за рік (751,36 грн. щомісячно), що становить 9% від грошової оцінки землі із врахуванням індексів інфляції (п.6 договору). В п. 32 договору сторони встановили, що дія договору припиняється, в тому числі у разі закінчення строку, на який його було укладено та ліквідації юридичної особи орендаря. Договором також передбачено припинення договору шляхом його розірвання, яке допускається в односторонньому порядку. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невнесення орендарем орендної плати протягом двох місяців підряд. Про розірвання договору орендодавець повідомляє орендаря у письмовій формі (п. п. 33, 34 договору). В п. п. 36, 37 сторони вказали, що за невиконання чи неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталось не з її вини. 12 вересня 2008 року актом передачі та прийому земельної ділянка в натурі на виконання рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 28 липня 2008 року №23 п.5 була проведена передача ПП [PERSON] згідно плану земельну ділянку для будівництва адміністративної будівлі площею 1781 га по [ADDRESS] . [PERSON] 08 червня 2005 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець, вид діяльності 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний). За власним рішенням вона припинила свою підприємницьку діяльність, про що в Єдиному державному реєстрі відомостей про фізичну особу підприємця 20 березня 2019 року зроблено відповідний запис за №26770060007004672. Листом від 18 травня 2021 року за №01-22/85/2021 управління земельних ресурсів виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області звернулось до [PERSON] з приводу її подальших дій щодо продовження чи припинення орендних відносин. Одночасно було повідомлено орендаря, що у випадку ігнорування даного звернення чи неподання відповідного клопотання про продовження договору оренди, управлінням буде ініціюватися питання про розірвання договору оренди в односторонньому порядку та звільнення земельної ділянки. Згідно акту обстеження земельної ділянки з фотоілюстраціями, проведеного комісією Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 11 листопада 2021 року, встановлено, що дана земельна ділянка не огороджена. Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений відповідачкою як власником об`єкту нежитлової нерухомості у 2021 році лише за приміщення. Дана будівля не використовується, підприємницька діяльність не здійснюється. Термін дії договору оренди земельної ділянки закінчився, з приводу чого здійснювались неодноразові звернення до орендаря, проте безрезультатно. Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 09 грудня 2021 року за №423 затверджено акт №1 від 25 листопада 2021 року про визначення та відшкодування збитків, заподіяних [PERSON] , як землекористувачем земельної ділянки по [ADDRESS] , з розрахунком збитків бюджету міської територіальної ради в сумі 93054,84 грн. Відповідно до п.3.6 додатку №1 рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 22 серпня 2013 року за №12 «Про впорядкування орендної плати за землю» застосовувалась орендна ставка для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (комерційне використання) в розмірі 9% від нормативно грошової оцінки, яка складає 344647,61 грн. за період з 01 листопада 2018 року по 01 листопада 2021 року, тобто три роки з моменту закінчення строку для досудового врегулювання спору. Згідно\~статті 13 Конституції України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Відповідно до\~ст. 12 ЗК України\~до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності тощо. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно\~статті 80 ЗК, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. У відповідності до ст.83 Земельного кодексу України\~землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Статтею 206 ЗК України\~визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до пп.\~14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України\~плата за землю\~ це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Підпунктом\~14.1.136\~п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України\~визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. У відповідності до п.286.1. ст. 286 Податкового кодесу України\~підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Згідно ст. 39 ЗК України\~та\~положень Закону України «Про оренду землі»\~право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, укладеним та зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до ч. 2\~ст. 120 ЗК України,\~якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, тобто існує принцип єдності та цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований. Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Водночас, реєстрація права власності на об`єкт нерухомості не тягне за собою безумовного переходу права власності на земельну ділянку під об`єктом нерухомості, а вимагає в цьому випадку окремого договірно-правового регулювання шляхом укладання відповідних цивільно-правових угод між власником земельної ділянки і власником споруди в установленому порядку, тобто договорів оренди. Враховуючи наведене, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Статтями\~125,\~126 ЗК України\~передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідачка правомірно володіє лише\~об`єктом нерухомого майна\~(адміністративна будівля) по зазначеній вище адресі\~\~проте, правовстановлюючих документів на земельну ділянку не отримувала, жодних прав щодо вказаної земельної ділянки не реєструвала. Статтею 1212 ЦК України\~передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно\~статті 1214 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Аналогічна позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі №629/4628/16-ц, Постанові Великої палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року по справі №922/3412/17, відповідно до яких вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Крім цього, даними рішеннями судів визначено, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 ЦК України. Суд вважає, що представником позивача доведено, що відповідачка, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшила свої доходи, а Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області втратила належне їй майно (кошти від орендної плати). Статтею 256 ЦК України\~визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Як передбачено\~ч.ч. 3,\~4\~ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вище наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги заяву відповідачки про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про обґрунтованість стягнення із відповідачки безпідставно збережених коштів орендної плати відповідно до\~ч.2 ст. 625 ЦК України\~за період прострочення, починаючи з 08 лютого 2019 року (дата звернення з позовом) по 01 листопада 2021 року включно, тобто у межах строку позовної давності трьох років, які передують подачі даного позову. Відповідно до вимог\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2282,52 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 92 %).

Outcome: partial