Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачка [PERSON] 16.08.2022 року, скориставшись канцелярією, звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 10719), в якій просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення аліментів на двох їх малолітніх дітей дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , котрі стягуються у частці від заробітку у розмірі 1/3 частини з усій його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для кожної дитини відповідного віку, починаючи 03.09.2015 року, і до досягнення зазначеними дітьми повноліття, - за період з 01.06.2021 року по 08.08.2022 року включно, у розмірі 38 537 грн. 24 коп.. Судові витрати, котрі полягають у сплаті адвокатові Олексишину І.Б. коштів за оформлення цієї позовної заяви у розмірі 1\~600 грн., позивачка [PERSON] при ухваленні рішення у справі просить покласти на відповідача [PERSON] .. Позов обґрунтовано тим, що 06.08.2005 року зареєстровано шлюб між сторонами у справі, котрий рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 14.05.2021 року у цивільній справі № 456/732/21, провадження № 2/456/662/2021, було розірвано. За час перебування у зазначеному шлюбі у сторін народилися дві дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання між сторонами у справі шлюбу залишилися проживати та проживають з позивачкою [PERSON] й перебувають на її утриманні. Позивачка [PERSON] зазначає, що ще 18.11.2015 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області було ухвалено рішення у справі № 456/3847/15-ц, провадження № 2/456/1714/2015, про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів на двох їх малолітніх дітей дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку у розмірі 1/3 частини з усій його видів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 03.09.2015 року, і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] стверджує, що відповідач [PERSON] неналежно виконує свій обов`язок та не сплачує присуджених за рішенням суду аліментів, у зв`язку з чим за період з 01.06.2021 року по 08.08.2022 року включно утворилася заборгованість по сплаті аліментів на дітей у загальному розмірі 38 537 грн. 24 коп., що дає право позивачці [PERSON] на стягнення з відповідача [PERSON] також неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Оскільки такий розмір неустойки (пені) становить 91 132 грн. 11 коп., що є значно вищим за 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів за наведений період, то позивачка [PERSON] вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення сума неустойки (пені) у розмірі 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, тобто 38 537 грн. 24 коп.. Відтак позивачка [PERSON] просить на підставі статей 150, 180-181, 196 СК України, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дітей не подав, свою позицію по справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачка [PERSON] ,\~скориставшись канцелярією,\~17.11.2022\~року,\~подала у\~Стрийський міськрайонний\~суд Львівської\~області заяву\~(зареєстрована\~в діловодстві\~суду за\~вх.\~№ 15500),\~в якому\~просить проводити\~судовий розгляд\~даної справи\~по суті\~за її\~відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі та проти заочного розгляду цієї справи у порядку статей 280-282 ЦПК України не заперечує. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 17.08.2022 року було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідача [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 22.08.2021 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , який у позові не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 18.10.2022 року о 10.00 год. у залі судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 18.10.2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд цієї справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Нове судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті призначено на 17.11.2022 року о 11.30 год. у залі судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 17.11.2022 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі наявних матеріалів (доказів). Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судових засідань по їх справі, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Судом також було задоволено заяву позивачки [PERSON] про розгляд даної справи за її відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати заочний судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У своєму рішенні у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський Суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачки [PERSON] та їх з відповідачем [PERSON] малолітніх двох дочок, за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, й причетність до порушення таких їх прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів. Так,\~судом встановлено,\~що06.08.2005 року між сторонами у справі Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області було зареєстровано шлюб, котрий рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленим 14.05.2021 року у цивільній справі № 456/732/21, провадження № 2/456/662/2021, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було розірвано (копія міститься у справі, а. с. 6). Вказане рішення суду 14.06.2021 року набрало законної сили. За час перебування у зазначеному шлюбі у сторін у справі народився дві дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 21.09.2007 року (копія міститься у справі, а. с. 7), стверджується, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 06.05.2011 року (копія міститься у справі, а. с. 8), стверджується, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі. На підставі рішення, ухваленого Стрийським міськрайонним судом Львівської області 18.11.2015 року у цивільній справі № 456/3847/15-ц, провадження № 2/456/1714/2015, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей (копія з ЄДРСР мітиться у справі, а. с. 33), котре 01.12.2015 року набрало законної сили, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] присуджено стягувати аліменти на їх малолітніх дочко [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку у розмірі 1/3 частини з усій його видів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 03.09.2015 року, і до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем Стрийського відділу Державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Чорнієм Т.І. 08.08.2022 року у виконавчому провадженні ВП № 51161108 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 04.01.2016 року на підставі вищевказаного судового рішення (копія мітиться у справі, а. с. 10-11), станом на 08.08.2022 року, зокрема за період з 01.06.2021 року по 08.08.2022 року включно, у відповідача [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 38 537 грн. 24 коп.. Судом також встановлено, що малолітні дочки сторін у справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу між цими сторонами у справі й по дату пред`явлення до суду даного позову, проживають з позивачкою [PERSON] за її зареєстрованим місцем проживання, а також надалі перебувають на її утриманні. Згідно проведеного позивачкою [PERSON] розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем [PERSON] аліментів на малолітніх дочко [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розмір такого за період з 01.06.2021 року по 08.08.2022 року включно становить 91132 грн. 11 коп.. Такий розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дітей відповідачем [PERSON] не оспорюється, відповідний розрахунок на його спростування останнім не наведений. Інших доказів, котрі б відповідали критеріям належності, допустимості, достовірності й достатності, та котрі мають значення для вирішення цієї справи про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дітей, сторонами у справі не подано й матеріали цієї справи не містять. Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо збільшення/зменшення аліментів, зміни способу стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, регулюються\~Конституцією України,\~Сімейним кодексом\~України (надалі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та\~Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України. Так, згідно із\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин 1, 2\~ст.\~179\~СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом\~статей 180, 181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу\~частин 1-3\~ст.\~196\~СК України\~у разі\~виникнення заборгованості\~з вини\~особи,\~яка зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду або\~за домовленістю\~між батьками,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~суми несплачених\~аліментів за\~кожен день\~прострочення від\~дня прострочення\~сплати аліментів\~до дня\~їх повного\~погашення або\~до дня\~ухвалення судом\~рішення про\~стягнення пені,\~але не\~більше 100\~відсотків заборгованості. У\~разі застосування\~до особи,\~яка зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду,\~заходів,\~передбачених у\~ч.\~14\~ст.\~71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~максимальний розмір\~пені повинен\~дорівнювати різниці\~між сумою\~заборгованості та\~розміром застосованих\~заходів примусового\~виконання,\~передбачених у\~ч.\~14\~ст.\~71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження». Розмір\~неустойки може\~бути зменшений\~судом з\~урахуванням матеріального\~та сімейного\~стану платника\~аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. В силу\~ч.\~14\~ст.\~71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~за наявності\~заборгованості зі\~сплати аліментів,\~сукупний розмір\~якої перевищує\~суму відповідних\~платежів за\~один рік,\~виконавець виносить\~постанову про\~накладення на\~боржника штрафу\~у розмірі\~20\~відсотків суми\~заборгованості зі\~сплати аліментів. За\~наявності заборгованості\~зі сплати\~аліментів,\~сукупний розмір\~якої перевищує\~суму відповідних\~платежів за\~два роки,\~виконавець виносить\~постанову про\~накладення на\~боржника штрафу\~у розмірі\~30\~відсотків суми\~заборгованості зі\~сплати аліментів. За\~наявності заборгованості\~зі сплати\~аліментів,\~сукупний розмір\~якої перевищує\~суму відповідних\~платежів за\~три роки,\~виконавець виносить\~постанову про\~накладення на\~боржника штрафу\~у розмірі\~50\~відсотків суми\~заборгованості зі\~сплати аліментів. У\~подальшому постанова\~про накладення\~штрафу у\~розмірі,\~визначеному абзацом\~першим цієї\~частини,\~виноситься виконавцем\~у разі\~збільшення розміру\~заборгованості боржника\~на суму,\~сукупний розмір\~якої перевищує\~суму відповідних\~платежів за\~один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, цивільне провадження № 14-37цс18 зроблено висновок про те, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів, ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1\~- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1\~- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2\~- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У свою чергу, у своїй постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, цивільне провадження № 14-616цс18, Велика Палати Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах\~від\~02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати\~частки місячного платежу і до\~дня, який\~передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково\~наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Як роз`яснюється\~у пункті\~22\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року за\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»,\~передбачена статтею\~196\~СК України\~відповідальність платника\~аліментів за\~прострочення їх\~сплати у\~виді неустойки\~(пені)\~настає лише\~за наявності\~вини цієї\~особи.\~На платника\~аліментів не\~можна покладати\~таку відповідальність,\~якщо заборгованість\~утворилася з\~незалежних від\~нього причин зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.\~ Висновок суду за результатами розгляду справи. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] , який будучи повнолітнім, зі своєї вини станом на 08.08.2022 року допустив заборгованість по сплаті аліментів на малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , котрі стягуються з нього у частці від заробітку у розмірі 1/3 частини з усій його видів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 03.09.2015 року, і до досягнення дітьми повноліття, у загальному розмірі 38 537 грн. 24 коп. і така заборгованість утворилася за період з 01.06.2021 року по 08.08.2022 року включно, доказів її погашення суду не надав, то суд переконаний, що позивачка [PERSON] як одержувачка згаданих\~аліментів має\~передбачене ч.\~1\~ст.\~196\~СК України\~право на\~стягнення з\~зазначеного відповідача\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~суми несплачених\~аліментів за\~кожен день\~прострочення від\~дня прострочення\~сплати аліментів\~до дня\~їх повного\~погашення або\~до дня\~ухвалення судом\~рішення про\~стягнення пені,\~але не\~більше 100\~відсотків заборгованості. Суд переконаний, що на відповідача [PERSON] може бути покладна така відповідальність, оскільки останній не зазначив жодних поважних причин, про котрі йдеться у вищевказаній Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та котрі б йому перешкоджали своєчасно сплачувати аліменти на малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як і не надав жодних доказів, котрі б свідчили про такі причини. Доказів про застосування до відповідача [PERSON] як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених у ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», матеріали цієї справи не містять, зазначеним відповідачем суду не були надані, як і ним не було подане суду клопотання про зменшення розміру неустойки з урахуванням його матеріального та сімейного стану як платника аліментів. Щодо розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину, то такий розрахований позивачкою за формулою, наведеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, цивільне провадження № 14-37цс18, під час формулювання відповідного правового висновку в аналогічній справі, із урахуванням також поправки до цієї формули, наведеної у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, цивільне провадження № 14-616цс18, також в аналогічній справі, у зв`язку з чим у суду немає сумнівів у правильності зазначеного розміру неустойки (пені). Крім того, як уже йшлося вище, відповідачем [PERSON] такий розмір неустойки (пені) не оспорюється, свого розрахунку суду ним не було надано. Відтак, враховуючи обставини, які мають значення при визначенні й присудженні до стягнення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дітей, а також беручи до уваги той факт, що цей розмір у даному конкретному випадку становить більше 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, то суд вважає за необхідне та можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів (01.06.2021 року) до дня, про котрий зазначає позивачка [PERSON] у пред`явленому позові і котрий не перевищує дня повного погашення або дня ухвалення судом рішення про стягнення пені (08.08.2022 року), але не більше 100 відсотків заборгованості, зокрема у розмірі, котрий не перевищує суми 100 відсотків цієї заборгованості 38 537 грн. 24 коп.. Такий розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину суд вважає у повній мірі обґрунтованим та таким, що може бути стягнений з відповідача [PERSON] , незалежно від його матеріального та сімейного становища, з огляду на що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дітей) на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі частин 1, 6 ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 992 грн. 40 коп., слід стягнути з відповідача [PERSON] у дохід держави. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] адвокатові Олексишину І.Б. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1738 від 15.09.2010 року) за отриману професійну правничу допомогу за оформлення цієї позовної заяви, у розмірі 1\~600 грн., й підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 26 від 16.08.2022 року (оригінал міститься у справі, а. с. 13), слід здійснити у порядку, визначеному статтями 133, 141 ЦПК України, зокрема в силу ухвалення заочного рішення на користь позивачки [PERSON] , та її відповідної волі про покладення цих судових витрат на відповідача [PERSON] , при ухваленні даного заочного рішення покласти на останнього. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved