Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати його - [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] , яка народилася у селі Побережка Богуславського району Київської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Побережківської сільської ради. Також просить зобов`язати Богуславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , яка народилася у селі Побережка Богуславського району Київської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області, актовий запис № 3 від 5 грудня 2013 року), зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, змінивши [PERSON] прізвище на " [PERSON] ". Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що значний час він перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу із [PERSON] . Від даного проживання [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . При реєстрації народження дочки запис про батька був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Той факт, що [PERSON] є його дочкою підтверджується також результатами дослідження № 33276 проведеними ТОВ «МАМА ПАПА» відповідно до яких ймовірність мого батьківства становить 99, 999999%. Відповідачка відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, через що він змушений звертатися до суду з позовом про визнання батьківства. Посилаючись на положення ст.128 СК України, позивач просить задовольнити позов. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними письмовими матеріалами. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] про визнання його батьком малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи - Богуславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваленко В.І. подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника третьої особи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засідання встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 грудня 2013 року виконавчим комітентом Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області, актовий запис № 3, [INFO] народилася [PERSON] , батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відомості про батька дитини у вказаному актовому записі внесено виконавчим комітентом Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області у порядку частини першої статті 135 СК України - [PERSON] , за вказівкою матері [PERSON] , що підтверджується копією довідки керівника органу державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] (а.с. 11). Позивачка та відповідач не перебували у зареєстрованому шлюбі. З результатів дослідження за № 33276 від 04.11.2021 аналізу ДНК на батьківство, виконаного медико-генетичним центром «Мама Папа» вбачається, що ймовірність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , становить 99,999999%. Із заявленого [PERSON] позову судом встановлено, що позивач визнає своє батьківство щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , вказуючи, що значний час він перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу із [PERSON] . Від даного проживання [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , а відтак він хоче бути батьком малолітньої [PERSON] , та узаконити своє батьківство, що не заперечується відповідачкою. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 29 червня 2022 року вирішено відібрати у [PERSON] , [INFO] , її малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та передати дитину органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області для подальшого влаштування згідно чинного законодавства. Попередити [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання дитини та створення нормальних умов для проживання дитини. Покладено на орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області контроль за виконанням батьківських обов`язків [PERSON] щодо дочки [PERSON] , [INFO] . Крім того, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь установи чи особи, яким буде передана дитина, на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбула та ст.ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до частини першої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Отже, як випливає із даної норми існує добровільний порядок ( п. 1) і примусовий порядок (п. 3) згідно із статтею 125 СК. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Положеннями ст. 128 СК України врегульовано, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова), спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 8 Постанови визначено, що судове рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму). Із заявленого позову судом встановлено, що позивач [PERSON] визнає своє батьківство щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , вказуючи, що значний час він перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу із [PERSON] . Від даного проживання [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . В даній справі встановлено, що відомості про батька дівчинки в актовому записі про її народження були здійснені за вказівкою матері, згідно ч.1 ст. 135 СК України. На теперішній час [PERSON] бажає бути визнаним батьком [PERSON] , [INFO] , оскільки впевнений в своєму кровному спорідненні з дитиною, що підтверджено результатами дослідження за № 33276 від 04.11.2021 аналізу ДНК на батьківство, виконаного медико-генетичним центром «Мама Папа». Отже, передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Згідно результатів дослідження за № 33276 аналізу ДНК на батьківство, виконаного медико-генетичним центром «Мама Папа», вбачається що [PERSON] , перебуває у прямій біологічній спорідненості з [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події становить 99, 999999 %. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи було здобуто належні, достовірні та достатні докази, які в повній мірі підтверджують походження [PERSON] від [PERSON] , а тому останнього слід визнати батьком дитини з внесенням відповідних змін до актового запису про її народження. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи вимоги позивача [PERSON] , які обґрунтовані належними та допустимими доказами, а також те, що відповідачка [PERSON] визнала позов в повному обсязі, суд дійшов висновку про те, що позов про визнання батьківства підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved