Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

19.09.2022 року заявник звернуся до суду із заявою, в якій просив суд: встановити факт родинних відносин, а саме факт, належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 01.11.1999 року, розпорядження органу приватизації від 01.11.1999 року за №138172, що видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради та технічний паспорт, виготовлений КП «Агенство з приватизації житла» від 17.09.1999 року, щодо квартири під [ADDRESS] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом; встановити факт, згідно якого [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] з метою підтвердження родинних стосунків для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на такі обставини. Згідно заяви, заявниця народилась [INFO] в місті Одеса, в свідоцтві про народження заявниці вказано прізвище записано « [PERSON] », батька вказано російською мовою « [PERSON] », матір вказана російською мовою « [PERSON] ».27 липня 1996 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно із заявою, дівоче прізвище матері заявниці « [PERSON] », матір заявниці народилась [INFO] , проте, свідоцтво про її народження не збереглося. Батьками матері заявниці були [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . В сімейних архівах зберігся оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу бабусі та дідуся заявниці. Відомості в свідоцтві записані російською мовою, та прізвище дідуся та бабусі заявниці вказані як « [PERSON] ».Матір заявниці - [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 02.01.1966 року та змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно із заявою, заявниця, [PERSON] , брат заявниці - [PERSON] , донька заявниці - [PERSON] , як члени сім`ї, скористались своїм правом на приватизацію житла, а саме - квартири під [ADDRESS] загальною площею 58,1 кв.м. Право власності зареєстровано в ОМБТІ та РОН 19.11.1999 року в книзі №2641 стор.64 кн.345пр., про що свідчить відповідний штамп з записами на зворотній стороні свідоцтва.Проте, при оформленні документів була допущена помилка при написанні по-батькові матері заявниці - замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла.Батько заявниці - [PERSON] помер [INFO] .У матері заявниці був рідний брат - [PERSON] , [INFO] , який також народився в селі Михайло-Олександрівка Березівського району Одеської області, його батьками були: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , проте, ні оригіналу, ні копії свідоцтва про народження дядька заявниці не збереглося.У обліково-послужній картці до військового квитка дядька заявниці, в графі 12 «Склад сім`ї» вказано: матір [PERSON] , 1908 року народження, адреса сім`ї вказана: с. Михайло-ОлександрівкаБерезовського району Одеської області, аналогічні дані містяться і у паспорті дядька заявниці. Таким чином, заявниця стверджує, що у її дядька була допущена помилка в написанні прізвища « [PERSON] », замість « [PERSON] » та « [PERSON] » замість « [PERSON] » в особистих документах. Брат матері заявниці - [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 10.08.1939 р. Дітей у подружжя не було. Дружина дядька - [PERSON] померла [INFO] . [INFO] помер [PERSON] . Заявниця стверджує, що після смерті брата, матір заявниці - [PERSON] звернулася до Суворовської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в простій письмовій формі, де була заведена спадкова справа №48/2019.04.02.2019 року була складена нотаріально посвідчена заява, в якій матір заявниці зазначає, що приймає спадщину після смерті свого брата - [PERSON] . Згідно заяви, державний нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори відмовила матері заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата [PERSON] через розбіжності в написанні прізвища та по-батькові, а матір заявниці , через важку хворобу, до суду з заявою про підтвердження родинних стосунків не зверталася. [INFO] , після смерті матері [PERSON] , заявниця звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було заведено спадкову справу за №37/2021. Брат заявниці відмовився від свого права на спадкування на користь заявниці,проте, 02.06.2022 року нотаріус видала заявниці постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи це тим, що в документах про родинні стосунки та в приватизаційних документах наявні розбіжності, а саме: по-батькові матері заявниці вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] », прізвище дядька « [PERSON] » а матері дівоче - « [PERSON] », по-батькові матір була записана « [PERSON] », а дядько - « [PERSON] ». Таким чином, реалізувати своє право спадкоємця та отримати свідоцтво про право на спадщину на підставі родинних відносин як спадкоємець першої черги заявниця позбавлена можливості, а тому звернулася до суду із відповідною заявою. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.10.2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.11.2022 року клопотання [PERSON] про витребування доказів судом задоволено, та витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої Ірини Іванівни, копію спадкової справи, щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] , номер спадкової справи у нотаріуса 37/2021. 10.11.2022 року на ухвалу суду приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу І.І. надала суду належним чином завірену копію спадкової справи №37/2021, щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . 24.11.2022 року учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно, заявник та заінтересована особа - подали до суду заяви, у яких зазначили що підтримують заяву про встановлення факту родинних відносин, та просили розглядати заяву без їх особистої участі. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця народилась [INFO] в місті Одеса, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 14.06.1968 року зроблено запис за №1136, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] .В зазначеному свідоцтві, прізвище заявниці записано « [PERSON] ». Згідно цього ж свідоцтва в графі батьки: батько вказаний російською мовою - « [PERSON] », мати вказана російською мовою - « [PERSON] ». [INFO] , заявниця уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 27.07.1996 року, серія [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської ради народних депутатів, актовий запис №614. Судом встановлено, що дівоче прізвище матері заявниці - « [PERSON] », вона, народилась [INFO] , проте, свідоцтво про її народження не збереглося. В архіві, також, відсутні відомості про реєстрацію її народження. Матір заявниці намагалася отримати повторне свідоцтво про своє народження, проте архівна установа видала їй повідомлення №100 від 16.06.1984 року про те, що запис акту про її народження в селі Михайло-Олександрівка, Березовського району, Одеської області в архівах органів ЗАГСУ відсутній, що підтверджується оригіналом цього повідомлення. Судом встановлено, що батьками матері заявниці були: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . В сімейних архівах зберігся оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу бабусі та дідуся заявниці серії [NUMBER] , що видане Березовським відділом ЗАГС Одеської області Відомості в свідоцтві записані російською мовою, та прізвище дідуся та бабусі заявниці вказано як « [PERSON] ». Судом встановлено, що матір заявниці - [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 02.01.1966 року та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження, виданим Заводовською селищною радою Березовського району Одеської області 05.01.1966 р. серія [NUMBER] . Судом встановлено, що матері заявниці оформлялася трудова книжка, де відповідно до діючого на той час законодавства зроблено запис про зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується оригіналом трудової книжки. Також згідно паспорта громадянки України матері заявниці, її особисті дані вказано: [PERSON] [INFO] , місце народження - с. Михайло-Олександрівка, Березівського району, Одеської області, з штампом про реєстрацію шлюбу 02.01.1966 року з [PERSON] 1937 р.н., з штампом про прописку в кв. [ADDRESS] з 06.12.1976 року. Судом встановлено, що заявниця, [PERSON] , брат заявниці - [PERSON] , донька заявниці - [PERSON] , як члени сім`ї, скористались своїм правом на приватизацію житла, а саме - квартири під [ADDRESS] загальною площею 58,1 кв.м. та отримали на цю квартиру: свідоцтво про право власності на житло від 01.11.1999 року, розпорядження органу приватизації від 01.11.1999 року за №138172 та технічний паспорт, виготовлений КП «Агенція з приватизації житла» від 17.09.1999 року. Право власності було зареєстровано в ОМБТІ та РОН 19.11.1999 року в книзі №2641 стор.64 кн.345пр, про що свідчить відповідний штамп з записами на зворотній стороні свідоцтва. Судом встановлено, що при оформленні документів була допущена помилка при написанні по-батькові матері заявниці - замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса) 29.03.2021 року, в якому її по-батькові вказано було правильно так як в паспортному документі « [PERSON] ». Батько заявниці - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом ЗАГС Жовтневого району м.Одеси 09.09.1986 року, серія [NUMBER] . Судом встановлено, що у матері заявниці був брат - [PERSON] [INFO] , який народився в селі Михайло-Олександрівка, Березівського району Одеської області, його батьками були: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , проте, ні оригіналу, ні копії свідоцтва про народження дядька заявниці не збереглося. В сімейному архіві дядька зберігся оригінал його військового квитка серії [NUMBER] з обліково-послужною карткою. В даному документі міститься інформація, що [PERSON] [INFO] , народився за наступною адресою: Одеська область, Березівський район, село Михайло-Олександрівка. Також, є особистий підпис дядька заявниці, де він написав особисто свій підпис - « [PERSON] ». В обліково-послужній картці, в графі 12 «Склад сім`ї» вказано: матір - [PERSON] 1908 року народження, адреса сім`ї вказана: с. Михайло-Олександрівка, Березовського району Одеської області. В сімейному архіві збереглася копія паспортного документа громадянина України дядька заявниці, в якому вказано його особисті дані - [PERSON] [INFO] , місце народження - село Михайло-Олександрівка Березівського району Одеської області та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру. Таким чином, судом встановлено, що у дядька була допущена помилка в написанні прізвища - « [PERSON] », замість « [PERSON] » та « [PERSON] » замість « [PERSON] » в особистих документах. Судом встановлено, що брат матері - [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] 10.08.1939 р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Приморським відділом ЗАГС м.Одеси 29.08.1981 року, серія [NUMBER] . Дітей у подружжя не було. Дружина дядька - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління від 23.07.2014 року, серія [NUMBER] . Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області. [INFO] , серії [NUMBER] . В свідоцтві вказана дата його народження, [INFO] , та місце народження село Михайло-Олександрівка Березівського району Одеської області. Судом встановлено, що після смерті брата - [PERSON] звернулася до Суворовської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в простій письмовій формі, де була заведена спадкова справа №48/2019. 04.02.2019 року була складена нотаріально посвідчена заява, в якій матір заявниці зазначає, що приймає спадщину після смерті свого брата - [PERSON] , [INFO] , останнім місцем реєстрації та проживання було: [ADDRESS] . Судом встановлено, що нотаріус Суворовської державної нотаріальної контори відмовила матері заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її брата - [PERSON] через розбіжності в написанні прізвища та по-батькові. Проте, матір заявниці до суду з заявою про підтвердження родинних стосунків не зверталася. [INFO] , після смерті матері [PERSON] , заявниця звернулася до приватного нотаріуса ОМНО Пачевої І.І, з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було заведено спадкову справу за №37/2021, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66855910 від 15.10.2021 року. Брат заявниці відмовився від свого права на спадкування на користь заявниці, що підтверджується заявою посвідченою приватним нотаріусом Пачевою І.І. та зареєстровано в реєстрі за № 184. 02.06.2022 року нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи це тим, що в документах про родинні стосунки та в приватизаційних документах наявні розбіжності, а саме: по-батькові матері заявниці вказано « [PERSON] » замість - « [PERSON] », прізвище дядька - « [PERSON] », а матері заявниці дівоче прізвище - « [PERSON] », по-батькові матір заявниці була записана « [PERSON] », а дядько - « [PERSON] ». Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. У випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних. Згідно ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Справа про розірвання шлюбу за заявою особи, засудженої до позбавлення волі, може бути розглянута судом за участю представника такої особи. Справи окремого провадження не можуть бути передані на розгляд третейського суду і не можуть бути закриті у зв`язку з укладенням мирової угоди. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. У рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Звертаючись до Правил українського правопису прізвищ, суд зазначає наступне. «Правопис слов`янських прізвищ та імен. Основні правила правопису прізвищ та імен інших слов`янських народів: Російську літеру и передаємо: а) літерою і на початку слова та після приголосних (крім шиплячих і ц): Ігнатов, Ісаєв; Бірюков , Вісковатов, Гагарін , Казін, Мічурін, Муусін, Пушкін; б) літерою ї після голосного й при роздільній вимові після приголосних (після ь та апострофа): Воїнов, Гур`їн, Ізмаїлов, Ільїн; в) літерою и: 1) після ж, ч, ш, щ і ц перед приголосним: Гаршин, Гущин, Дорожин, Лучин , Цецилін , Чичиков , Шишкін , Щиглов , але Ціолковський (перед голосним); 2) у прізвищах, утворених від імен та загальних назв, спільних для української та російської мов з однаковим або дуже подібним звуковим оформленням, які в українській мові пишемо через и: Борисов, Ботвинник, Вавилов, Виноградов , Данилов, Дубинін, Кирилов, Кисельов, Миронов, Митрофанов, Мишкін, Никифоров, Одинцов, Пивоваров, Пиляєв, Писарєв, Смирнов, Титов , Тихомиров , але Нікітін , Ніколаєв , Філіппов тощо, вихідними для яких є імена, відмінні від українських; Калінін, Малінін ; Леонідов , оскільки в українській мові ім`я Леонід також пишемо через і; 3) у префіксі при: Прибилкін, Привалов, Пришвін ; 4) у суфіксах -ик, -ич, -иц, ищ-: Бімликов, Котельников, Крутиков, Новиков; Григорович, Станюкович; Голицин, Палицин; Радищев, Татищев.» Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було дано роз`яснення що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, якій посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами; про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 7 Постанови Верховного Суду України від 31.01.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Таким чином, вищенаведене дає підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлювальних документів та встановлення факту родинних відносин. Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просив заявник, та не потребує вчинення додаткових дій щодо його виконання.

Outcome: approved