Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого прохає суд ухвалити рішення, яким шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 18.06.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №39 розірвати; залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] »; місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначити з нею. В обґрунтування позову зазначено, що 18 червня 2005 року між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем. Шлюбно - сімейні відносини сторони припинили з грудня 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя та вирішення сімейно - побутових проблем, внаслідок чого були втрачені взаємопочуття любові та поваги один до одного. На даний час шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, шлюб носить формальний характер. За викладених обставин позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом. 23.09.2022 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надати письмовий висновок щодо розв`язання спору між сторонами в частині визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . 19.10.2022 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу між ним та позивачем [PERSON] та визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без його участі. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі та при винесенні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. За викладених обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки для того наявні законні підстави. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 червня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції, актовий запис №39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18.06.2022. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.12.2005 Горбівською сільською радою Глобинського району Полтавської області та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.07.2010 Горбівською сільською радою Глобинського району Полтавської області. Сторони шлюбних відносин не підтримують з грудня 2021 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Як достовірно встановлено в судовому засіданні діти сторін проживають з матір`ю - позивачкою по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, суперечило б інтересам кожного з них, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 2,3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції, ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно ч. 1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Тобто, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, параграф 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR, v. UKRAINE, № 10383/09, параграф 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суді від 22 січня 2020 року по справі №140/2348/17, провадження 16-20402св. Нормами ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до п. 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, який визначає механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1547 від 27.10.2022, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області 16.10.2020 за №1593, спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 12.10.2022 було обстежено умови проживання родини за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] (мати), [PERSON] , [INFO] (донька), [PERSON] , [INFO] (сестра). Сім`я проживає у двокімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями, кімнати облаштовані необхідними меблями та побутовою технікою, речі домашнього вжитку упорядковані. Санітарно-гігієнічний стан помешкання задовільний. [PERSON] має спільну кімнату зі своєю старшою сестрою, окреме ліжко для сну, стіл для навчання, шафу та комод для особистих речей. Дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям. Під час розмови малолітня [PERSON] підтвердила, що проживає з мамою та сестрою, з татом спілкується періодично. Дівчинка пояснила, що мама піклується про неї, підтримує її в усьому. Відповідно до довідки про доходи, виданої комунальним некомерційним медичним підприємством «Кременчуцький перинатальний центр II рівня» від 07.10.2022 № 40, [PERSON] займає посаду молодшої медичної сестри, загальна сума її доходу за період з квітня по вересень 2022 року склала 34036,43 грн. Відповідно до інформації Кременчуцької гімназії № 1 [PERSON] навчається у 7-В класі. За час навчання зарекомендувала себе як дисциплінована учениця, стримана, самостійна, не піддається чужому впливу, товариська. Мати, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню дочки, постійно підтримує зв`язок з освітнім закладом та класним керівником, спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини, систематично відвідує батьківські збори. Батько, [PERSON] , контакту з гімназією не підтримує, з вчителями не спілкується, жодного разу не відвідав батьківських зборів. Малолітня [PERSON] забезпечена належними умовами для онлайн-навчання, має планшет та телефон. Робоче місце облаштоване, мати контролює присутність дитини на онлайн-уроках, постійно тримає зв`язок з класним керівником у вайбер групі батьківського класу. Відповідно до інформації, наданої Кременчуцьким міським центром соціальних служб Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 14.10.2022 № 03.1-07/1686, з метою складання оцінки потреб сім`ї 11.10.2022 була відвідана родина [PERSON] . За результатами складеної оцінки потреб сім`ї було з`ясовано, що батько спроможний виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. Складних життєвих обставин в родині матері не виявлено, сім`я не рекомендована на облік сімей/осіб, які опинились в складних життєвих обставинах. Батько дитини, [PERSON] 12.10.2022 надав службі у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області письмове пояснення, у якому зазначив, що не заперечує проти того, щоб місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , було визначено з матір`ю [PERSON] . Просив розглянути це питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та прийняти рішення без його участі. Враховуючи вищевикладене, а також те, що малолітня [PERSON] проживає з матір`ю, яка забезпечує їй повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1547 від 27.10.2022, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] .. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ст. 142 ЦПК України та ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позов підлягає задоволенню та відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 496 грн 20 коп. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved