Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

У листопаді 2021 року до суду звернувся представник позивача з позовною заявою до ПАТ "Київстар" про зобов`язання відповідача припинити дії по обмеженню доступу своїх абонентів до веб-сайту [INFO] Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 20 серпня 2021 року на ім`я позивача було зареєстровано доменне ім`я із назвою [INFO], що відображено в сервісі WHOIS. Однак, відповідач безпідставно і незаконно обмежив (заблокував) доступ своїх абонентів до веб-сайту [INFO] Позивачем було встановлено, що доступ був блокований (обмежений) на підставі Указу Президента України від 20.08.2021 №376/2021, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО України) від 20.08.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)». Вказаним рішенням РНБО України серед видів обмежувальних заходів, що застосовуються до фізичних та юридичних і осіб передбачено санкції, а саме блокування інтернет-провайдерами доступу до веб-ресурсів, у тому числі до їх субдоменів [INFO] / [INFO] , [INFO] , [INFO] / [INFO] , [INFO] . У рішенні РНБО України, яке набрало чинності на підставі Указу Президента України від 20.08.2021 № 376/2021 не передбачено застосування санкції, а саме: блокування інтернет провайдерами доступу до веб-ресурсу [INFO] власником якого є позивач. Більше того, веб-ресурс [INFO] не є субдоменом [INFO] / [INFO] , [INFO] , [INFO] / [INFO] , [INFO] , а тому на вказаний веб-сайт не розповсюджується рішення РНБО України, яке введено в дію Указом Президента України № 376/2021. Крім того, позивач не є особою, відносно якої Указом Президента України № 376/2021 застосовано обмежувальні заходи (санкції). На переконання позивача обмеживши (заблокувавши) доступ до веб-сайту https://[INFO], відповідач діяв всупереч ст. 39 Закону України «Про телекомунікації», а також п.8 та 39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 № 295. Українське законодавство не наділяє операторів, провайдерів телекомунікацій з власної ініціативи та за відсутності будь-яких законних рішень з власної ініціативи та за відсутності рішень уповноважених органів, обмежувати доступ своїх абонентів до веб-ресурсів. Вказані обставини становили передумови звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. 23.12.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач не погоджується з наведеними у позові доводами, вказує, що позивач помилково зазначає про обмеження доступу до веб-сайту відповідачем, як про порушення саме прав позивача. Крім того, відповідач не вчиняв порушень законодавства щодо обмежень до веб-сайту за адресою [INFO] Блокуючи доступ саме до веб-сайту https://[INFO], відповідач взяв до уваги лист-звернення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, опублікований 22.08.2021 на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. НКРЗІ в 2021 році була державним регуляторним органом, на який, в т.ч., покладалися реалізація і моніторинг ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій). Відтак, рішення НКРЗІ з реалізації обмежувальних заходів (санкцій), передбачених рішенням РНБО, були обов`язковими для виконання суб`єктами ринку телекомунікацій, в т. ч. Відповідачем. Крім того, відповідач листом від 28.10.2021 року звернувся до НКРЗІ стосовно надання офіційної позиції щодо застосування положень чинного законодавства про блокування досутупу до веб-сайту [INFO] У відповідь на вказане звернення НКРЗІ повідомило відповідачу, що враховуючи норми статтей 39 та 75 Закону України "Про телекомунікації", п.39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених ПКМУ 19.11.2019 №541, рекомендує і надалі використовувати рішення РНБО України. З огляду на те, що законодавство не містить визначення терміну субдомен, відповідач, як суб`єкт регулювання НКРЗІ та РНБО, здійснив необхідні та достатні дії для повного виконання обов`язків, покладених на нього Указом Президента України від 20.08.2021 №375/2021 та №376/2021. Відповідач стверджує, що дії позивача щодо сайтів за адресами [INFO], [INFO], [INFO] спрямовані на обхід Указів Президента України від 20.08.2021 №375/2021 та №376/2021, і є посяганням на публічний порядок. 28.01.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечив проти викладених доводів у відзиві відповідача. Вказавши, що наявність інших веб-сайтів, не може позбавляти або обмежувати права власника відносно першого з цих сайтів. Представник наголошує на тому, що між сторонами наявні спірні правовідносини, внаслідок власного волевиявлення відповідача, а не наслідок наявності зобов`язальних рішень НКРЗІ. 19.04.2022 до суду надійшли пояснення від відповідача, в яких представник відповідача вказує, що Указом Президента України від 16.02.2022 року №57/2022 введено в дію рішення РНБО, відповідно до п. п. 1, 2, 3 Додатку 4 до Рішення РНБО 57/2022 до фізичних осіб застосовано обмежувальні заходи (санкції), зокрема, інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, установленим Законом України «Про санкції» (блокування Інтернет- провайдерами доступу до веб-ресурсів/сервісів, розміщених на доменах та субдоменах [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , інших веб-ресурсів/сервісів, які забезпечують доступ до порталу [INFO] (товарного знака, його графічного відтворення), веб-ресурсу/сервісу, аналогічного (ідентичного) за змістом, а також обмеження провайдерами електронних послуг (службами соціальних мереж) доступу з території України до контенту, розміщеного на вебсторінках [INFO] , [INFO] , [INFO] / [INFO] , [INFO] / [INFO] ) строком на три роки. Відповідно до п. п. 1, 2 Додатку 5 до Рішення РНБО 57/2022 до юридичних осіб застосовано обмежувальні заходи (санкції), зокрема, інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, установленим Законом України «Про санкції» (блокування Інтернет- провайдерами доступу до веб-ресурсів/сервісів, розміщених на доменах та субдоменах [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , інших веб-ресурсів/сервісів, які забезпечують доступ до порталу [INFO] (товарного знака, його графічного відтворення), веб-ресурсу/сервісу, аналогічного (ідентичного) за змістом, а також обмеження провайдерами електронних послуг (службами соціальних мереж) доступу з території України до контенту, розміщеного на вебсторінках/у каналах [INFO] , [INFO] , [INFO] / [INFO] , [INFO] / [INFO] ) строком на три роки. Вказане на думку представника відповідача повністю спростовує посилання позивача на те, що блокування Інтернет- провайдерами доступу до веб-сайту за адресою [INFO] здійснено із порушенням чинного законодавства про санкції. Вказане, крім іншого підтверджує, що Позивач здійснює використання веб-сайту за адресою [INFO] та інших подібних з метою обходу Указів Президента України від 20.08.2021 № 375/2021 та № 376/2021, якими уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 20.08.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», що в свою чергу стало однією з причин прийняття Указу Президента України від 16 лютого 2022 року № 57/2022, який по суті усуває можливості зазначеного обходу. На думку відповідача, позивач мав в першу чергу звертатися із позовами до НКРЗІ, РНБО та Президента України, якщо вважає, що його права порушені, адже дії відповідача у справі є наслідком прийняття вказаними суб`єктами владних повноважень відповідних рішень, а не наслідком власної ініціативи відповідача щодо блокування спірного веб-сайту. На підставі ухвали суду від 06.07.2022 прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просив у його задоволені відмовити. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або догововом. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Спірні правовідносини між учасниками судового розгляду виникли щодо правомірності обмеження доступу до сайту [INFO] в контексті застосування санкцій на підставі рішень РНБО. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про телекомунікації» оператори телекомунікацій зобов`язані здійснювати діяльність у сфері телекомунікацій відповідно до законодавства за умови включення до реєстру операторів, провайдерів, телекомунікацій, а у визначених законом випадках також за наявності відповідних дозволів. Згідно пункту 8 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 04.2012 № 295 тимчасове обмеження операторами, провайдерами роботи телекомунікаційних мереж допускається в порядку, встановленому відповідно до законодавства, у разі виникнення надзвичайної ситуації, введення надзвичайного чи воєнного стану, проведення ремонту, технічного обслуговування та модернізації телекомунікаційних мереж. Частиною 3 ст. 5 Закону України «Про санкції» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо іноземної держави або невизначеного кола осіб певного виду діяльності (секторальні санкції), передбачених пунктами 1-5, 13-15, 17-19, 24-1, 25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України, вводиться в дію указом Президента України та затверджується протягом 48 годин з дня видання указу Президента України постановою Верховної Ради України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту прийняття постанови Верховної Ради України і є обов`язковим до виконання. Отже, рішення РНБО України про застосування санкцій, яке введенно в дію указом Президента України є законною підставою для відповідних обмежень. Указами Президента України від 20.08.2021 № 375/2021 та № 376/2021 уведено в дію рішення РНБО України від 20.08.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)». Вказаними рішеннями РНБО України застосовано санкції щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ '' [PERSON] '', ТОВ ''Маджері'', ТОВ ''Смарт медіамережа'', зокрема, блокування інтернет-провайдерами доступу до відповідних веб-ресурсів, у тому числі до їх субдоменів та інших веб-ресурсів, що забезпечують доступ до зазначених далі посилань/ресурсів, зокрема щодо ([INFO], [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] / [INFO] ) та інших веб-ресурсів, які забезпечують доступ до порталу Cтрана.ua (товарного знаку, його графічного відтворення). В редакціях додатках 1 та 2 до рішення РНБО від 20.08.2021, в чинній на час блокування (обмеження) доступу редакції (23.08.2021), веб-сайт [INFO] прямо не згадувався. Цей сайт було додано до переліку відповідно до Рішення РНБО від 30.12.2021, уведеного в дію Указом Президента від 16.02.2022 № 57/2022. Тобто, починаючи з 16.02.2022 для застосування санкцій - блокування веб-сайту [INFO], була пряма та однозначна правова підстава. Стосовно блокування сайту в період з 23.08.2021 по 16.02.2022, то суд враховує, що відповідно до довідки Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» (надалі - Довідка WebFix) з відомостями про власника веб-сайту або з інформацією про його встановлення» №326/2021-Д від 24.09.2021, «Згідно з копією (snapshot) веб-сайту [INFO], розміщеною в Інтернет-архіві станом на 23 вересня 2021 року, цей веб-сайт позиціонує себе в якості веб-сайту Інтернет-газети «[INFO]», на якому розміщена, зокрема, наступна інформація: «[INFO] - интернет-газета о жизни простых и непростых людей в Украине и за ее пределами.… Все права защищены. Частичное или полное использование материалов интернет-издания « [INFO] » разрешается только при условии прямой открытой для поисковых систем гиперссылки на непосредственный адрес материала на сайте [INFO] . … [INFO] для всех веб-сайтов интернет-газеты « [INFO] », размещенных в интернете на основном домене и его поддоменах по адресу [INFO] …» Як зазначено на тій же стор. 6 Довідки WebFix, на веб-сайті [INFO], розміщені: «… наступні ідентифікатори - головний редактор: [PERSON] ; засновник: ТОВ «ЛАСМАК»; адреса: 04119, м. Київ, вул. Деревлянська, 20, офіс 2; телефон: +38 (44) 591-13-15; адреси електронної пошти: [INFO] , [INFO] ». З Довідки WebFix (таблиця на стор. 1 Довідки WebFix) вбачається, що домен [INFO] зареєстровано 20.08.2021. Тобто, веб-сайт [INFO] було зареєстровано негайно після того, як стало відомо про рішення РНБО щодо блокування веб-сайту [INFO] в день прийняття рішення РНБО. Відтак реєстрація веб-сайту [INFO] мала на меті створення «дзеркала», «двійника», «клону» веб-сайту [INFO] та була спричинена намаганням позивача з його допомогою «обійти» рішення РНБО від 20.08.2021 в частині блокування доступу до веб-сайту [INFO]. З огляду на це, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що веб-сайт [INFO] дублює портал [INFO] та зареєстрований з метою обходу діючого рішення РНБО. Технічно унеможливлюючи (блокуючи) доступ для своїх абонентів до веб-сайту [INFO], відповідач діяв відповідно до рішення РНБО від 20.08.2021. Крім того, суд враховує те, що на день прийняття рішення по справі, застосування заявленого способу захисту позивачем в цивільному судочинстві, не вбачається за можливе, оскільки з 16.02.2022 року діє офіційне обмеження доступу до сайту [INFO], відповідно до Рішення РНБО від 30.12.2021, введеного в дію Указом Президента від 16.02.2022 № 57/2022, в той час як вказане рішення є обов`язковим до виконання. Положеннями частини сьомої статті 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди, зокрема, правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Пунктом 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції допускає реалізацію державою права вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Зазначене відповідає вищевказаному припису Конституції України. Втручання у право мирного володіння майном позивача має легітимну мету забезпечити контроль за власністю особи, яка може нести потенційну загрозу національним інтересам України. Вказаний контроль є необхідним для ефективного реагування держави на загрози її безпеці. Принцип пропорційності передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законом і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка його зазнала. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між передбачуваною метою та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача відновити доступ до веб-сайту не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed