Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Позовні вимоги позивач обгрунтувала тим, що постановою Луцького міськрайонного суду від 03.02.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Водій [PERSON] 13.11.2021 створив аварійну обстановку, порушив вимоги п.п. 2.3д, 10.3 Привал дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. Постановою Луцького міськрайонного суду від 03.03.2022 провадження в справі про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] від 04.07.2022 вартість матеріального збитку заподіяною автомобілю Renault Megane Scenic д.н.з. [NUMBER] , становить 10\~763,86 грн, які підлягають стягненню з відповідача, як матеріальна шкода. Вирішити питання відшкодування шкоди в позасудовому порядку відповідач відмовився. Крім того, внаслідок створення аварійної обстановки на дорозі, зіткнення трьох автомобілів, позивач перенесла велике нервове потрясіння, переляк, не маючи коштів на відновлення автомобіля не могла тривалий час користуватися ним за цільовим призначенням, що негативно вплинуло на звичний уклад життя позивача. А тому просила суд стягнути з [PERSON] 10\~763 гривень матеріальної шкоди, 5000 гривень моральної шкоди, 2700 гривень витрат понесених за проведення оцінки суб`єктом оціночної діяльності заподіяного збитку, 500 грн на вартість оплати послуг нотаріуса за нотаріальне посвідчення довіреності на ім`я [PERSON] та судовий збір. В судовому засіданні позивач відмовилась від вимоги про стягнення 500 грн на вартість оплати послуг нотаріуса за нотаріальне посвідчення довіреності на ім`я [PERSON] , в решті позовних вимог позов підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Подала до суду оригінал квитанції про оплату за оцінку вартості заподіяного збитку. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву у встановлений судом строк до суду не подав. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом направлення електронного листа на його електронну адресу, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Renault Megane Scenic д.н.з. [NUMBER] , вбачається, що власником такого є [PERSON] (а.с.9). Згідно постанови Луцького міськрайонного суду від 03.02.2022 по справі №161/21006/21 [PERSON] визнано винним у порушені вимог п.п. 2.3д, 10.3 ПДР України, що спричинило аварійну ситуацію, у зв`язку з чим [PERSON] здійснила зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] , кваліфіковано за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1\~445 грн та судовий збір і розмірі 496,20 грн. (а.с.10). Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду від 03.03.2022 провадження в справі №161/21045/21 про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Встановлено,\~що 13\~листопада 2021\~року водій\~ [PERSON] \~13.11.2021\~о 12:07\~год у\~м.\~Луцьку перед\~перехрестям вулиць\~архітектора Метельницького\~та Дубнівської,\~керуючи автомобілем\~Opel\~Insignia\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під час\~здійснення маневру\~перелаштування праворуч\~не надав\~перевагу в\~русі транспортному\~засобу Renault\~Megane\~Scenic\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~який рухався\~у попутному\~напрямку,\~чим змусив\~водія різко\~гальмувати,\~та змінювати\~напрямок руху,\~щоб уникнути\~зіткнення.\~Своїми діями\~ [PERSON] \~створив аварійну\~обстановку,\~порушив вимоги\~п.п.\~2.3д,\~10.3\~Привал дорожнього\~руху та\~вчинив адміністративне\~правопорушення,\~передбачене ч.\~5\~ст.\~122\~КУпАП.\~Зазначені обставини\~встановлені постановою\~суду від\~03\~лютого 2022\~року,\~яка набрала\~законної сили.(а.с.28). Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №5/22 від 01.07.2022 суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] та висновку про вартість, вартість матеріального збитку заподіяною автомобілю Renault Megane Scenic д.н.з. [NUMBER] , становить 22\~560,53 грн, крім робіт та фарбувальних матеріалів, пошкодженого внаслідок ДТП, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 10\~763,86 грн (а.с.15-16). Позивач сплатила [PERSON] (суб`єкту оціночної діяльності) - аванс за виконання оцінки вартості збитків спричинених ДТП в розмірі 1000 грн (згідно копії квитанції від 04.07.2022 №0.0.2597992163.1) та 1 700 грн. за виконання робіт з оцінки вартості збитків спричинених ДТП (згідно квитанції від 22.07.2022 №9275-9595-3212-1396 (оригінал поданий позивачем в судовому засіданні) (а.с.23-24). Згідно листа АТ «СГ «ТАС» (приватне) від 22.06.2022 №720, [PERSON] було відмовлено у страховій виплаті в повному обсязі, мотивуючи тим, що в постанові Луцького міськрайонного суду від 03.02.2022 не зазначено, що в діях [PERSON] присутній склад правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідно до ст.32.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності (а.с.17). Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Позивач, внаслідок ДТП, вчиненого з вини [PERSON] , зазнала майнової шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Renault Megane Scenic д.н.з. [NUMBER] , становить 22\~560,53 грн, крім робіт та фарбувальних матеріалів, пошкодженого внаслідок ДТП, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 10\~763,86 грн. Судом встановлено, що страхова виплата будь-якою страховою компанією позивачу не здійснювалась. Таким чином з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню фактична вартість ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, яка становить 10\~763,86 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне. Відпові+-дно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., виходячи з того, що: ДТП та її наслідки, які привели до пошкодження транспортного засобу, порушили нормальні життєві зв`язки і вимагають додаткових матеріальних затрат; протягом тривалого часу позивач не мав можливості користуватися власним автомобілем, чим порушено встановлений ритм його життя, пов`язаних із пересуванням, як особисто так і членів сім`ї; моральні переживання полягають у тому, що відповідальними за заподіяну шкоду особами відмовлено у повному та своєчасному відшкодуванні заподіяних збитків; а також з необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями [PERSON] , які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останнього. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням майна, характер немайнових втрат позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн., що є об`єктивним та співмірним із заявленою сумою відшкодування. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позову частково. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктами 1, 2 частини другої ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому судовий збір має бути компенсовано позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред`явив позов на загальну суму 15\~763,86 грн. Позов задоволено на суму 11\~763,86 грн. Відтак компенсації підлягають судові витрати позивача пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 2014,89 грн. витрат понесених за проведення оцінки суб`єктом оціночної діяльності заподіяного збитку та 1190,88 грн судового збору.

Outcome: partial