Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (надалі по тексту - АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у сумі 587153,87 грн. та судові витрати у сумі 8807,31 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 04.06.2020 року АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали оферту на укладання угоди про надання кредиту № 5008311507. Відповідно до умов цього договору позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 517238,39 грн. Натомість, у порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 01.08.2022 року має заборгованість, яка становить 587153,87 грн., а саме: за кредитом - 498345,60 грн.; по відсоткам - 88808,27 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 22.09.2022 року відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу роз`яснено право подавати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, зокрема право суду вирішити спір за наявними матеріалами справи. Сторони у справі повідомлялися належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] 27.09.2022 року отримав копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строк заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідач суду не надав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 04.06.2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з пропозицією укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, що оформлено документом - оферта на укладання угоди про надання кредиту № 5008311507. АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання споживчого кредиту, що підтверджується акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 5008311507. За умовами договору позивач надав відповідачу споживчий кредит за типом «кредит готівкою» в сумі 517238 грн. 39 коп., процентна ставка якого є фіксованою та складає 32,00% річних, строком на 60 місяців, з терміном повернення кредиту - 05.06.2025 року (а.с. 20). Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Водночас, відповідач [PERSON] належним чином ознайомлений із паспортом споживчого кредиту, який містить детальний опис умов кредитування, та із Графіком платежів, що підтверджується його підписом (а. с. 21, 23). Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 517238 грн. 39 коп. шляхом зарахування на відкритий в банку рахунок, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 04.06.2020 по 01.08.2022 року, наданою АТ «Альфа-Банк». Водночас, із цієї виписки встановлено, що відповідач скористався кредитними коштами, періодично погашав заборгованість за наданим кредитом (а. с. 26-44). Натомість, відповідач наразі не виконує належним чином зобов`язання за договором, внаслідок чого, згідно наданого АТ «Альфа-Банк» розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 500831507 від 04.06.2020 року станом на 01.08.2022 року становить 587153 грн. 87 коп., а саме: за кредитом - 498345 грн. 60 коп.; по відсоткам - 88808 грн. 27 коп. (а. с. 25). Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідач не надав суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованої суми заборгованості за договором № 500831507 від 04.06.2020 року. Отже, з огляду на вищенаведені норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши, що відповідач [PERSON] допустив невиконання взятих на себе зобов`язань за договором № 500831507 від 04.06.2020 року,суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Водночас, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви в сумі 8807 грн. 31 коп. Отже, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 8807 грн. 31 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved