Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

27 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Очаківський райагрохім». Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між нею та [PERSON] було укладено договір міни земельними ділянками від 18 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу Корчемахою С.С., зареєстрований в реєстрі за № 555, відповідно до якого вона обміняла належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,1899 га кадастровий номер 4825182800:01:000:0382 на земельну ділянку площею 3,7453 га кадастровий номер 4825182800:02:000:0642, що належала на праві власності [PERSON] , яка останньою була надана в оренду ТОВ «Очаківський райагрохім» на підставі договору оренди землі, про що 03 грудня 2012 року у Державному реєстрі земель вчинено запис № 482510004004340. Пунктом 37 вказаного договору було передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. 05 жовтня 2021 року вона звернулася до відповідача щодо розірвання договору та повернення земельної ділянки, однак відповідач проігнорував її вимогу щодо розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки, жодної відповіді не було надано. Посилаючись на викладене, просила розірвати договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ТОВ «Очаківський райагрохім». Особи, які беруть участь у справі, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, за електронною адресою, зазначеною ним у клопотанні від 20 вересня 2022 року, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. При цьому суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, а саме те, що судова повістка на електронну адресу сторони є належним повідомленням, якщо особа раніше повідомила цю адресу суду. 19 листопада 2021 року відповідачем надіслано письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачка в порушення ч. 3, ч. 4 ст. 148-1 ЗК України уклала договір міни земельних ділянок, не попередивши про це орендаря. Посилаючись на викладене, а також на те, що обидві земельні ділянки знаходяться на межі цілісного масиву, що унеможливлює здійснення обміну та суперечить Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), просив відмовити у задоволенні позову. Крім того, 19 листопада 2021 року від відповідача надійшло письмове клопотання про передачу справи на розгляд Господарського суду Одеської області, яким 23 грудня 2020 року відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Очаківський райагрохім». Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] уклала з ТОВ «Очаківський райагрохім» договір оренди земельної ділянки площею 3,75 га, розташованої в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що 03 грудня 2012 року у Державному реєстрі земель вчинено запис № 482510004004340, за умовами якого орендодавець передала в строкове платне користування відповідачеві вказану земельну ділянку строком на двадцять років (а.с. 11-12). Пунктом 37 вказаного договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. Як вбачається з копії нотаріально посвідченого договору міни земельними ділянками від 18 грудня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу Корчемахою С.С., зареєстрованого в реєстрі за № 555, його було укладено між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до договору [PERSON] обміняла належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,7453 га кадастровий номер 4825182800:02:000:0642 на земельну ділянку площею 3,1899 га кадастровий номер 4825182800:01:000:0382, що належала на праві власності [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України. За змістом ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі». Статтею 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Таким чином, між [PERSON] та ТОВ «Очаківський райагрохім» виникли правовідносини з оренди належної позивачці земельної ділянки. Звернувшись 05 жовтня 2021 року до ТОВ «Очаківський райагрохім» із заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 3,7453 га кадастровий номер 4825182800:02:000:0642 (а.с. 18), позивачка відповіді на своє звернення не одержала. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 651 ЦК України договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Таким чином, оскільки відбувся перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, це є підставою для розірвання договору за рішенням суду. Надаючи оцінку клопотанню представника відповідача про передачу справи на розгляд Господарського суду Одеської області, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд,\~у провадженні\~якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Позивачка [PERSON] звернулася до\~суду з\~вимогою про\~розірвання договору\~оренди землі,\~яка є\~вимогою немайнового\~характеру.\~Спір за\~цими вимогами\~не входить\~до числа\~тих,\~що відповідно\~до ст.\~7 Кодексу України з процедур банкрутства належать до юрисдикції господарського суду в межах справи про банкрутство. Той факт, що право оренди є майновим правом і охоплюється поняттям «власність» за змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не змінює бухгалтерський облік такого права як нематеріального активу та не впливає на кваліфікацію спору про розірвання договорів оренди або усунення перешкод у користуванні земельними ділянками як немайнового. Вказане повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 289/2204/17 (провадження №14-246 цс 19). Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки спірним договором оренди прямо передбачено його розірвання у разі переходу права\~власності на\~орендовану земельну\~ділянку до\~іншої особи, позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 908 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved