Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] неправомірно отримані бюджетні кошти у розмірі 2218.00 грн. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначав, що 22.01.2020 року [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради з заявою про призначення державної допомоги на дітей як одинока мати. Відповідно до заяви Управлінням було винесено рішення про призначення допомоги від 23.01.2020 року. Відповідно до цього рішення допомога була призначена на період з 01.01.2020 по 30.06.2020 року на дитину [PERSON] у розмірі 2118 грн. щомісячно. У зв`язку із прийнятою постановою КМУ від 08.04.2020 року №264, Управлінням було подовжено призначення та виплату відповідачу державної допомоги на липень 2020 року у розмірі 2218 грн. Відповідно до змін у законодавстві, які набрали чинності в липні 2020 року, зазначено, що допомога не призначається у разі, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18- річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи не працювали. Відповідно до змін у законодавстві та згідно відомостей , які були зазначені в декларації відповідачем, а саме те, що вона не працевлаштована, доходів не отримує, відповідач не мала права на отримання допомоги одинокій матері за липень 2020 року. 15.10.2020 року відповідачем було відправлено поштою повідомлення про зобов`язання повернути надмірно виплачені кошти у розмірі 2218 грн. за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 року включно до 09.11.2020 року. Ухвалою Октябрськього районного суду м.Полтави від 15.09.2022 року прийнято справу до свого провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, прохав проводити розгляд за їх відсутності, прохав вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення слухання справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ст. ст. 280, 247 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів та без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беру ть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. У ході судового розгляду встановлено, що 22.01.2020 року [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради з заявою про призначення державної допомоги на дітей як одинока мати. Відповідно до заяви Управлінням було винесено рішення про призначення допомоги від 23.01.2020 року. Відповідно до цього рішення допомога була призначена на період з 01.01.2020 по 30.06.2020 року на дитину [PERSON] у розмірі 2118 грн. щомісячно. У зв`язку із прийнятою постановою КМУ від 08.04.2020 року №264, Управлінням було подовжено призначення та виплату відповідачу державної допомоги на липень 2020 року у розмірі 2218 грн. Відповідно до змін у законодавстві, які набрали чинності в липні 2020 року, зазначено, що допомога не призначається у разі, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18- річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи не працювали. Відповідно до змін у законодавстві та згідно відомостей , які були зазначені в декларації відповідачем, а саме те, що вона не працевлаштована, доходів не отримує, відповідач не мала права на отримання допомоги одинокій матері за липень 2020 року. 15.10.2020 року відповідачем було відправлено поштою повідомлення про зобов`язання повернути надмірно виплачені кошти у розмірі 2218 грн. за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 року включно до 09.11.2020 року. Згідно ст. 5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (надалі - Закон), допомогу при народженні дитини, допомога при усиновленні дитини, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомога на дітей одиноким матерям, допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальни ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І титу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника). Відповідно до ст. 18-1 Закону, право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2001 № 1751 затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми (надалі - Порядок). Згідно п. 34 Порядку, допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім"ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. 3 01.07.2021 року середньомісячний сукупний дохід сім"ї визначаються відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для ycix видів державної соціальної допомоги затвердженого постановою Кабінету Міністрів України віл 22 липня 2020 р. № 632. До складу сім"ї особи, яка звертається за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям, включаються чоловік, дружина, рідні та усиновлені діти віком до 18 років, а також діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (в тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем, якщо такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства I та [ групи або особами з інвалідністю І групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю І групи і доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей. При цьому діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти до досягнення 23 років і не мають власних сімей, включаються до складу сім`ї незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування. Особи, які перебувають на повному державному утриманні, до складу сім`ї не включаються. Допомога на дітей одиноким матерям призначається на кожну дитину. Розмір допомоги на дітей одиноким матерям перераховується з дня досягнення дитиною відповідного віку без звернення її отримувача до органу соціального захисту населення. Відповідно до п. 35 Порядку, для призначення допомоги на дітей одиноким матерям подаються такі документи: 1) заява про призначення допомоги що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі - декларація); 3) довідка про доходи; 4) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реестрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, із зазначенням підстави для внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу україни, або виданий компетентним органом іноземної держав документ про народження, в якому відсутні відомості про батька, за умови легалізації такого документа в установленому законодавством порядку; 5) копія свідоцтва про народження дитини. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 № 264 «Деякі питання надання соціальної допомоги» (надалі - Постанова), установлено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України 3 метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад. Згідно п. 2 Постанови, встановлено, що орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Якщо за результатами проведеного перерахунку не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; - встановлюють строки повернення коштів, які підлягають поверненню залежно від матеріального стану багатодітної сім`ї; - повідомляють отримувачу допомоги про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються: - отримувачем допомоги самостійно; - за згодою отримувача допомоги у повному обсязі за рахунок наступних виплат допомоги; - за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат допомоги в розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення виплачених сум допомоги такі кошти стягуються у судовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги про стягнення з відповідача 2218 грн. надміру виплаченої державної допомоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави Виходячи з викладеного та

Outcome: approved