Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

15.07.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору до АТ «Альфа-Банк». 04.08.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 19.07.2022 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що 12.11.2018 року між нею та АТ «Альфа-Банк» укладено договір про надання особистого кредиту № 500812355 у розмірі 20 362, 91 грн., процентна ставка за користування кредитом 32, 00 % річних. Однак, зазначений договір, на її думку, не відповідає нормам ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про третейські суди» Так, у порушення Закону України «Про захист прав споживачів», працівники банку не ознайомили її з умовами кредитування, текст договору був занадто дрібним у зв`язку з чим не було можливості детально ознайомитися із його змістом, довелося підписати текст, не читаючи його. Крім того, можливість передачі спору за зазначеним кредитним договором на вирішення третейського суду суперечить ст. 5, п. 14 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди». З огляду на викладене вище, просила визнати недійсним кредитний договір № 500812355, що укладений 12.11.2018 року між нею та АТ «Альфа-Банк». Позивачка [PERSON] у судовому засіданні відсутня, звернулася до суду з клопотанням про завершення розгляду справи за її відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач АТ «Альфа-Банк», явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зверталися до суду з клопотанням про продовження строку для подачі відзиву на позов, однак наданим строком не скористалися, відзив на позов не подали. Врахувавши думку позивачки [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12.11.2018 року між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 500812355. Звертаючись до суду з позовом, позивачка [PERSON] , зазначає, що кредитний договір є недійним, тому що суперечить нормам ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме, працівники банку не ознайомили її з умовами кредитування, текст договору був занадто дрібним у зв`язку з чим не було можливості детально ознайомитися із його змістом, довелося підписати текст, не читаючи його. Таким чином її введено в оману. Крім того, можливість передачі спору за зазначеним кредитним договором на вирішення третейського суду суперечить ст. 5, п. 14 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди». За правилами ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом ; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Права споживача вважаються порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Аналізуючи додану позивачкою до позовної заяви копію оспорюваного договору, суд приходить до висновку, що його текст дійсно є занадто дрібним, що унеможливлює його прочитання, а тому суд приймає до уваги та вважає доведеним позивачкою порушення банком правил ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів». За правилами ст. 5, п. 14 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи, а також адміністратор за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав; третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі та визнання кредитного договору № 500812355, що укладений 12.11.2018 року між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», недійсним. За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved