Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

08 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що вказана квартира була надана на сім`ю з 3-ох чоловік, згідно рішення Виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів №130 від 14.03.1989 року. Зазначає, що її колишнього чоловіка [PERSON] рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 липня 2021 визнано таким, що втратив право користуватися житлом у спірній квартирі. Її донька більше 10 років проживає за кордоном, та наміру повертатися немає. Вона просила її повернутися та завершити процес приватизації квартири, однак вона не виявляє жодного бажання. Відповідач не проживає у квартирі, не користується нею, і всі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення покладаються на неї, вона сплачує комунальні послуги, відповідач участі в утриманні житла не бере, особистих речей в квартирі немає. Перешкод у користуванні житловим приміщенням вона не чинила. Відповідач понад один рік не проживає у квартирі за вказаною адресою, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавала. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів №130 від 14.03.1989, квартира [ADDRESS] була надана сім`ї [PERSON] . [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , відповідач у даній справі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.10.2000 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.07.2021 [PERSON] визнано таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї виданої ОСББ «Мазепи-11А» №152 від 05.09.2022, в даній квартирі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зафіксований актами ОСББ "Мазепи-11А" від 11.05.2022, 02.09.2022 та 10.09.2022 з підписами сусідів, у яких зазначено, що [PERSON] дійсно не проживає в квартирі [ADDRESS] більше десяти років, за утримання будинку внесків не сплачує, особистих речей у квартирі немає, проживає за межами України. Отже, судом встановлено, що відповідач у спірній квартирі постійно не проживає, її майно там не знаходиться, спірним житлом [PERSON] не цікавиться, будь які домовленості між сторонами з приводу користування житловим приміщенням відсутні, витрати по утриманню житла відповідач не несе, перешкод відповідачу у користуванні жилим приміщенням не чинилось, наміру вселитися та проживати у квартирі не виявляє. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 зі змінами, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином судом встановлено, що відповідач постійно не проживає у квартирі [ADDRESS] без поважних причин більше шести місяців. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Судом також встановлено, що наявність реєстрації відповідача у вищевказаній квартирі порушує права позивача [PERSON] як основного наймача квартири, оскільки вона несе зайві витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, а також неможливості здійснити приватизацію вказаної квартири. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved