Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Управління виконавчої\~дирекції Фонду\~соціального страхування\~України в\~Донецькій області\~про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі в період з 06.06.2005 по 25.07.2020. Наказом від 29.07.2020 позивача було звільнено 25.07.2020 за ст. 38 КЗпП України. Весь час [PERSON] працював за професіями з повним робочим днем у шахті, на нього постійно впливали шкідливі умови праці такі як: пил фіброгенної дії, надмірні фізичні навантаження, праця у вимушеній позі та в обмеженому робочому просторі. 01.04.2022 у зв`язку із професійним захворюваннями, позивачу було первинно, встановлено безстроково , третя група інвалідності та втрата працездатності, в розмірі 65%, з яких 40% - профрадикулопатія, 25% - пневмоконіоз та рекомендовано медикаментозне, санаторно-курортне лікування. По сукупності захворювань, діагноз: радикулопатіяL5-S-1 ліворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивующий перебіг, пневмоконіоз (g/g, 2/2, рі), ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.). Позивач зазначає, що на теперішній час він відчуває себе втраченою для суспільства та родини людиною, його фізичний та моральний стан не дозволяє відчути себе повноцінним. Його пригнічує та обставина, що здоров`я не відновлюється, а навпаки погіршується. Вважає, що після втрати здоров`я у нього змінилися умови життя, оскільки його захворювання тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Крім того, позивач не може матеріально забезпечувати свою родину, на тому ж рівні, коли працював. В даний час практично всі кошти спрямовані на відновлення його здоров`я. Його заробітна плата була основним засобом для існування родини. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні громадянина. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 200 000,00 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходить з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, тяжкості захворювань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання професійних захворювань, а також незворотності значного погіршення стану здоров`я. \~ \~ \~ \~ Представник відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, умисно тривалий час не повідомляв адміністрацію ПрАТ « ШУ «Покровське» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я. За думкою відповідача висновок МСЕК про відсоток втрати працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Зазначив, що вимога позивача про стягнення з відповідача 200\~000,00 грн моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен приводити до його збагачення. Просили задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, а саме у розмірі 60\~000,00 грн з утриманням обов`язкових платежів. 13.09.2022 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 31.10.2022 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, 11.10.22 позивачем направлено до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо стягнення з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюванням суми у розмірі 60000, яку згідно відзиву погоджується сплатити шахта . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, раніше на адресу суду надали відзив на позов, не заперечували проти задоволення позову частково, з урахуванням наданих заперечень. Третя особа, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, надіслали на адресу суду заяву про розгляд справи безїх участі, рішення прийняти на розсуд суду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «ШУ «Покровське» в період з 06.06.2005 по 25.07.2020 та з 25.07.2020 був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10-12). Під час\~виконання трудових\~обов`язків\~позивачотримав професійні захворювання. Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який затверджений 13.12.2021, йому були встановлені діагнози: хронічна радикулопатія L5, S-1 ліворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивующий перебіг.Пневмоконіоз (g/g, 2/2, рі), ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), також встановлені обставини та причини професійного захворювання (а.с. 14-16). Згідно акту розслідування, хронічне професійне захворювання виникло, у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів\~ важкості праці та пилу фіброгенної дії (а.с. 15). Згідно довідки МСЕК №540698 серія 12 ААВ від 01.04.2022, позивачу вперше було встановлено 65% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності безстроково (а.с. 24). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України\~«Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «\~Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності»\~від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 01.04.2022 позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, він визнаний інвалідом 3 групи, інвалідність встановлена безстроково (а.с. 24). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)\~спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% працездатності, визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Внаслідок професійного захворювання була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок професійного захворювання він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювань та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. У зв`язку з негативними наслідками набутих професійних захворювань його життєдіяльність обмежена, він не може реалізувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням згідно висновку МСЕК втрачена на 65%, позивач визнаний інвалідом третьої групи безстроково. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок\~відшкодування моральної шкоди 60\~000 грн. з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження здоров`ю та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial