Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . В позовній заяві посилається на те, що [PERSON] є власником 7/32 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за зазначеною адресою, однак починаючи з 2019 року та по теперішній час відповідач за зазначеною вище адресою не проживає. Витрати,які пов`язані на утримання майна несе виключно позивач. Із-за небажання відповідачадобровільно виписатись з займаного житлового приміщення, порушено права позивача, у зв`язку з чим вимушеназвернутись до суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 червня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належними чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належними чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири 7/32 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.06.2017 року, реєстраційний № 1308, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.06.2017 року № 88627308. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Згідно Довідки № 63 від 16.04.2022 року, виданої Квартальним комітетом № 12 Фортечного району м. Кропивницького, [PERSON] , [INFO] зареєстрованийза адресою [ADDRESS] , але не проживає з лютого 2019 року. Починаючи з 2019 року та по теперішній час відповідач за зазначеною вище адресою не проживає, речей своїх в будинку не має, за адресою не з`являється, що підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 01.03.2021, 01.05.2021, 01.07.2021, 01.09.2021, 01.11.2021, 01.01.2022 року, складеним сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Оскільки за\~вищезазначеною адресою\~зареєстрований відповідач,\~позивач не\~може в\~повній мірі\~реалізувати своє\~право на\~вільне володіння,\~користування та\~розпорядження вказаним\~майном, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, що об`єктивно порушують права власника житлового будинку. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст.\~71\~Житлового кодексу\~України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців.\~\~ Згідно до ст.\~72\~ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст. 406 ЦК України. Згідно із ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (Постанова №702/101/18 від 14.08.2019). Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). З таких підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають повному задоволенню. На підставі ст. 386, 391, 393, 405 ЦК України,

Outcome: approved