Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

В січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах своєї неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . У позові посилається на те, що за договором купівлі-продажу, посвідченим 23.11.1988 Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою, [PERSON] придбав 1/ 2 частину будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Інша 1/ 2 частина житлового будинку по [ADDRESS] належала [PERSON] . Рішенням виконкому Павлоградської міської ради від 13.07.2010 року № 680 [PERSON] до та [PERSON] дозволено розподіл їх домоволодінь та присвоєно нові поштові адреси, а саме: домоволодіння [ADDRESS] розділено на два окремих домоволодіння згідно частин, які належать власникам: [PERSON] - за адресою [ADDRESS] ; [PERSON] - за адресою [ADDRESS] . На підставі рішення виконкому Павлоградської міської ради від 13.10.2010 року № 1064 замість договору купівлі-продажу [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.11.2010 на цілу частину (1/ 1) житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем 26.12.2019 зареєстроване право власності на житловий будинок, номер запису про право власності №34951508. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.10.2013 року індексний номер [NUMBER], [PERSON] належить право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.0619 га, розташована по [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами пошуку «нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] » за [PERSON] 14.01.2014 зареєстровано право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0619 га, розмір частки 1. Інше нерухоме майно за даною адресою не зареєстровано. Таким чином, належний [PERSON] та [PERSON] первинно на праві спільної часткової власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , було розділено між ними на два окремих будинки з присвоєнням окремих поштових адрес. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Після поділу житлового будинку [PERSON] отримав нову будинкову книгу для реєстрації громадян за адресою: [ADDRESS] . Проте відповідачі залишились зареєстрованими за адресою [ADDRESS] , але фактично є сусідами [PERSON] і проживають по [ADDRESS] . Право власності на свій будинок по [ADDRESS] , після розподілу спільного будинку, відповідачі належним чином не зареєстрували. Зніматися з реєстрації за адресою будинку позивача по [ADDRESS] та зареєструватися за адресою власного будинку по [ADDRESS] відповідачі добровільно не бажають. Відповідачі не є родичами чи членами сім`ї позивача. [PERSON] через свого представника звернувся до Відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради із заявою про внесення змін до реєстру територіальної громади м. Павлограда та скасування реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Листом від 04.01.2022 року № 009/р йому було відмовлено у зв`язку з тим, що відомості про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи скасовується органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. Зазначено, що реєстраційні дії були проведені без порушення законодавства, оскільки реєстрація місця проживання відповідачів відбулось до поділу житлового будинку по [ADDRESS] . Реєстрація місця проживання відповідачів в будинку позивача здійснює перешкоди позивачу в користуванні його майном, позбавляє останнього можливості отримувати житлові соціальні пільги, позивач вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від зареєстрованих за адресою осіб. Тому, посилаючись на норми чинного законодавства та ст. 391 ЦК України позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.02.2022 матеріли позовної заяви залишено без руху надано строк для усунення недоліків. 29.03.2022 ухвалою суду прийнято та відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній справі з викликом сторін. 28.04.2022 на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 08.02.1983 на підставі договору дарування він з братом [PERSON] придбав Ѕ частину жилого будинку [ADDRESS] , загальною площею 65,1 кв.м. 27.04.1985 на підставі договору дарування між ним та його братом [PERSON] він придбав ј частину зазначеного будинку та став власником Ѕ частини жилого будинку [ADDRESS] , загальною площею 65,1 кв.м. В 1988 році він побудував гараж, літню кухню, мансарду, навіс. Рішенням виконкому Павлоградської міської ради від 13.07.2010 року № 680 [PERSON] до та [PERSON] дозволено розподіл їх домоволодінь та присвоєно нові поштові адреси, а саме: домоволодіння [ADDRESS] розділено на два окремих домоволодіння згідно частин, які належать власникам: [PERSON] - за адресою [ADDRESS] ; [PERSON] - за адресою [ADDRESS] . 07.02.2022 він подав державному реєстратору заяву про реєстрацію прав власності на житловий будинок по [ADDRESS] . 08.02.2022 державний реєстратор зупинив розгляд його заяву у зв`язку з тим, що відсутній договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ в натурі частки із спільного майна або рішення суду. Позивач відмовляється укладати договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ в натурі частки із спільного майна. Зазначає, що він залишається співвласником майна за адресою [ADDRESS] і тому не може бути мови про зняття з реєстрації його та його рідних. В позові просить відмовити повністю, стягнути з позивача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, зазначила, що відповідач після розподілу будинку по [ADDRESS] , та присвоєння нових адрес окремим домоволодінням в 2010 році, та в подальшому не скористався своїм правом та не зареєстрував своє право власності в установленому законом порядку на свої домоволодіння за адресою [ADDRESS] . В подальшому законодавство змінилось, тому державний реєстратор правомірно вимагає надання відповідачем договору про поділ спільного майна чи відповідно договору про виділ в натурі частки із спільного майна або рішення суду. Але укладення договору про поділ спільного майна чи відповідно договору про виділ в натурі частки із спільного майна на даний час не можливо, так як право власності на будинок за адресою [ADDRESS] вже зареєстровано за позивачем як на окреме домоволодіння, яке до поділу було Ѕ частиною будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок по [ADDRESS] , провадження відкрито, справа перебуває на розгляді в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області. Відповідачі, представник відповідача [PERSON] - адвокат Савченко С.А. проти задоволення позову заперечували, дали пояснення відповідно до відзиву, в задоволенні позову просили відмовити. Адвокат Савченко С.А. зазначив, що на його думку позов є абсурдним. [PERSON] є власником Ѕ частини будинку [ADDRESS] . Без його відома та згоди рішенням виконкому домоволодіння розділили та присвоїли будинку [PERSON] адресу з літерою «а». Відповідач з цим не згоден, рішення виконкому вважає незаконним. Рішення виконкому про розподіл домоволодіння відповідачі не оскаржували. На даний час в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області перебуває на розгляді справа за позовом [PERSON] про визнання за ним права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за рішенням виконкому, вважає, що дана справа не може бути розглянута до розгляду зазначеної справи. Вважає, що за документами [PERSON] , є власником Ѕ частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] і тому не можна його та його рідних виписувати з їх майна. Відповідач [PERSON] зазначив, що він з 1983 року був власником Ѕ частини будинку [ADDRESS] , потім позивач самостійно звернувся до виконкому, будинок розділили, та його домоволодінню присвоїли адресу [ADDRESS] , тоді як він є власником і всі документи в нього на будинок по [ADDRESS] . Він не згоден з тим, що його будинку присвоїли адресу з літерою «а». Коли він звернувся для реєстрації свого права власності після розподілу в 2022 році на будинок за адресою [ADDRESS] , йому відмовили, так як позивач відмовляється укладати з ним договір про поділ майна. В них складні відносини. Вважає, що за документами він є власником Ѕ частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] і тому не можна його та його рідних виписувати з їх майна. Відповідач [PERSON] підтримала пояснення [PERSON] та його адвоката, зазначила, що вона є донькою відповідача [PERSON] . Вона та її донька [PERSON] , 2009 року народження, зареєстровані та проживають з [PERSON] в Ѕ домоволодіння по [ADDRESS] . Після розподілу домоволодіння їх будинку була присвоєна адреса [ADDRESS] , але їм не дають її зареєструвати. Вважає неможливим визнати їх втратившими право користування за спірною адресою так як зазначений будинок є місцем їх постійного з донькою проживання, донька відвідує гімназію № [NUMBER] . В частині будинку позивача, яка зараз має адресу [ADDRESS] вони з донько ніколи не були зареєстровані і не проживали. Іншого майна у неї, та у доньки на праві власності та користування не має. Будинок по [ADDRESS] належить її батьку [PERSON] , там проживає її мати, вона за нею доглядає, та влітку проживає там з донькою. Представник третьої особи - Рябко Н.В. в судовому засіданні просила при ухваленні рішення захистити права дитини на житло, зазначила, що при обстеженні умов проживання дитини [PERSON] ними було встановлено, що по [ADDRESS] фактично знаходяться два суміжні домоволодіння, дитина проживає в домоволодінні яке належить [PERSON] , саме воно обстежувалось. Вислухав учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.11.1988, посвідченого 23.11.1988 Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою, [PERSON] придбав 1/ 2 частину будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Інша 1/ 2 частина житлового будинку по [ADDRESS] належить [PERSON] відповідно до договору дарування від 08.02.1983 № 609 та договору дарування від 27.04.1985 № 1713, посвідчених Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою. Рішенням виконкому Павлоградської міської ради від 13.07.2010 року № 680 домоволодіння [ADDRESS] розділено на два окремих домоволодіння стосовно частин, які належать власникам та присвоєно нові поштові адреси, а саме: [PERSON] - за адресою [ADDRESS] ; [PERSON] - за адресою [ADDRESS] . На підставі рішення виконкому Павлоградської міської ради від 13.10.2010 року № 1064 замість договору купівлі-продажу [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.11.2010 на цілу частину (1/ 1) житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем 26.12.2019 зареєстроване право приватної власності, частка 1/1, на житловий будинок по [ADDRESS] , номер запису про право власності №34951508. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.10.2013 року індексний номер [NUMBER], [PERSON] належить право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.0619 га, розташована по [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 286040883 від 22.11.2021 за [PERSON] 14.01.2014 зареєстровано право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0619 га, розмір частки 1 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 306415375 від 02.08.2022 за [PERSON] 14.01.2014 зареєстровано право власності на житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора № 63323716 від 08.02.2022 зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яку подав [PERSON] для проведення державної реєстрації прав власності на житловий будинок, що розташований: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що документи подані не в повному обсязі. Заявнику необхідно подати договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ в натурі частки із спільного майна або рішення суду. Відповідно до ухвали ЄУ № 185/4120/22 від 01.09.2022 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] за рішенням виконкому. Відповідно до Акту обстеження умов проживання служби у справах дітей Павлоградської міської ради від 05.10.2022 та фото до нього, було обстежено умови проживання дитини [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , власник [PERSON] , та відповідно до пояснень представника Рябко Н.В. при обстеженні умов проживання дитини [PERSON] ними було встановлено, що по [ADDRESS] фактично знаходяться два суміжні домоволодіння, дитина проживає в домоволодінні яке належить [PERSON] , саме воно обстежувалось. Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сім`ї № 7373 від 16.11.2021, виданої [PERSON] на Ѕ ч. за адресою [ADDRESS] зареєстровано сім осіб: [PERSON] , [PERSON] - син, [PERSON] - батько, [PERSON] - син брата, [PERSON] - брат, [PERSON] - мати, [PERSON] - донька брата, та сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сім`ї № 7508 від 22.11.2021, видану [PERSON] за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - донька, [PERSON] - онук, [PERSON] , [PERSON] - онук, [PERSON] - син, [PERSON] - дружина, [PERSON] - онука, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - чужі. Факт реєстрації відповідачів за адресою [ADDRESS] , також підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання від 21.03.2022, наданими відділом реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на запити суду. Частиною 3 статті 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Користування жилим приміщенням в будинках приватного житлового фонду регулюється главою 6 ЖК УРСР. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України, статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналіз приведених норм закону дає підстави для висновку про те, що право користування жилим приміщенням, що належить громадянинові на праві власності, нарівні з власником виникає у членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Предметом розгляду в даній справі є вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] було домоволодінням на двох господарів, яке перебувало у спільній частковій власності сторін та відповідно до рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 680 від 13.07.2010 було розділено на два окремих домоволодіння між власникам з присвоєннями нових адрес: [PERSON] - [ADDRESS] , [PERSON] - [ADDRESS] . Позивачем було зареєстровано своє право власності у встановленому законом порядку на будинок за адресою [ADDRESS] . Таким чином, будинок по [ADDRESS] , є окремим об`єктом права власності, власником якого є позивач [PERSON] . Відповідачем своє право власності після розподілу на будинок за адресою [ADDRESS] належним чином зареєстровано не було. Питання права власності відповідача на будинок за адресою [ADDRESS] наразі вирішується в судовому порядку в цивільній справі № 185/4120/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок за рішенням виконкому. Відповідачі не є членами сім`ї позивача, ніколи не проживали однією сім`єю з позивачем в належному йому будинку про [ADDRESS] , не вели з ним спільне господарство та не були пов`язані спільним побутом. Тому у відповідачів не виникало права користування будинком за адресою [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачу після розподілу, з підстав, передбачених статтею 405 ЦК України та статті 156 ЖК України. Відповідачі залишились зареєстрованими за адресою [ADDRESS] після його розподілу, але фактично є сусідами [PERSON] і проживають по [ADDRESS] . Доводи представника відповідача, що відповідачів виселяють та їм ніде буде зареєструвати своє місце проживання, не відповідають дійсності, є перекручуванням фактів та обставин справи. Також права неповнолітньої [PERSON] в даному випадку жодним чином не порушуються. Питання виселення відповідачів в даній справі не вирішується. Відповідачі проживають в належному їм будинку за адресою [ADDRESS] , який є окремим житловим об`єктом права власності від будинку за адресою [ADDRESS] , та зможуть зареєструвати своє місце проживання після належного оформлення права власності. Також відповідач [PERSON] має на праві власності інший будинок за адресою [ADDRESS] , де відповідачі також періодично проживають, та можуть тимчасово зареєструвати своє місце проживання до належної реєстрації права власності на будинок за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved