Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

позивач через свого представника адвоката Прокопчук А.В., що діє на підставі ордеру серії ВС №1069237 від 5 квітня 2021 року, звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 25\~186 (двадцять п`ять тисяч сто вісімдесят шість) гривень 45 копійок та витрати за надання експертних послуг в сумі 2\~400 (дві тисячі чотириста) гривень, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позов мотивує тим, що 27 березня 2021 року на автомобіль марки «Suzuki SX4», р.н. [NUMBER] , впав елемент будівлі розташованої за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського, 8. Свідком даної події був [PERSON] , який проживає в вказаному будинку та в той час повертався додому з магазину. В той же день позивач звернулась в Львівське РУП ГУНП у Львівській області із заявою за фактом пошкодження автомобіля. Внаслідок вказаної події позивачу нанесена значна матеріальна шкода, зокрема відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи №99 від 27 квітня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 25 186 грн. Окрім того позивач також понесла витрати за надання експертних послуг в сумі 2 400 грн., а відтак загальний розмір шкоди складає 27 586 грн. Звертає увагу на те, що у відповідь на адвокатський запит відповідач повідомив, що ЛКП «Господар» не є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] , проте є управляючою організацією, яка здійснює його обслуговування відповідно до укладеного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 30 вересня 2019 року, надавши копію лише першої сторінки. Також відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 8 червня 2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» відповідача визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова. Зокрема статутом ЛКП «Господар», затвердженим розпорядженням голови Личаківської районної адміністрації від 13 квітня 2020 року № 134, визначено, що підприємство у своїй діяльності керується чинним законодавством, створене для здійснення господарської та управлінської діяльності, спрямованої на задоволення потреб територіальної громади міста Львова, а також наймачів, орендарів та власників житлових і нежитлових приміщень будинків, в частині забезпечення сталого та енергоефективного функціонування житлового фонду, надання житлово-комунальних послуг, обслуговування будинків, а також обслуговування фізичних і юридичних осіб незалежно від форм власності з питань їх інформаційно-аналітичного та консультаційного забезпечення, здійснення іншої господарської діяльності з метою отримання прибутку. При цьому звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний зокрема забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території. А згідно з Розділом 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства України №76 від 17 травня 2005 року, організація поточного ремонту жилих будинків повинна проводитися відповідно до нормативно-правових та нормативно-технічних документів з організації і технології поточного ремонту жилих будинків. Поточний ремонт виконується виконавцем послуг власними силами або із залученням підрядних організацій. Усі конструкції, що перебувають в аварійному стані, повинні бути забезпечені охоронними пристроями, що попереджають їх обвалення. Відтак вказує, що з аналізу положень законодавства в сфері надання житлово-комунальних послуг вбачається, що відповідач повинен здійснювати контроль над санітарно-технічним станом будівлі, здійснювати її поточний ремонт, та відповідно нести відповідальність за нанесення шкоди майну. Оскільки падіння елементу будівлі (частини фасаду), яка перебуває на обслуговуванні відповідача, спричинила матеріальну шкоду власнику транспортного засобу, така підлягає відшкодуванню відповідачем. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 6 вересня 2021 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 8 вересня 2021 року прийняти позов до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження у такій та призначено в ній підготовче засідання. 30 листопада 2021 року представником відповідача адвокатом Федорович Н.А., що діє на підставі ордеру серії ВС №1111719 від 1 грудня 2021 року, подано до суду відзив директора ЛКП «Господар» Таракулова В.Е. на позовну заяву, згідно з яким останній просить відмовити у задоволенні позову. Звертає увагу на те, що з матеріалів позовної заяви невідомо чи був автомобіль припаркований із дотриманням правил дорожнього руху, а Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року та Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, затверджений наказом Держжитлокомунгоспу України № 150 від 10 серпня 2004 року не передбачають обов`язку балансоутримувача будівлі забезпечувати схоронність належних третім особам автомобілів припаркованих у зоні, для якої не передбачене паркування. Вважає, що позивачем було порушено пункти 15.10. та 26.2. Правил дорожнього руху щодо випадків заборони стоянки транспортних засобів у житловій зоні та на тротуарах. При цьому вказує, що цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювана шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини в заподіянні шкоди, відсутність хоча б одного елемента складу цивільного правопорушення, виключає настання цивільної відповідальності. Вказує, що обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками покладається на позивача. Оскільки з матеріалів справи не вбачається, що автомобіль був припаркований із дотриманням правил дорожнього руху, вважає, що відтак надавач житлово-комунальних послуг не може бути відповідальним за спричинену шкоду автомобілю. Також вказує, що у разі, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню чи збільшенню шкоди, то розмір відшкодування матеріального збитку має бути зменшеною. Щодо висновку експерта №99 від 27 квітня 2021 року також звертає увагу, що у такому зазначено про необхідність заміни фари, хоча з фото, долучених до матеріалів справи, які здійснені відразу після падіння фронтону, пошкоджень фари не видно. Також вказує, що з аналізу п. 1 ч. 2 ст. 22, ст. 1166 ЦК України вбачається, що у разі, якщо потерпіла особа відновила своє порушене право самостійно, зокрема шляхом відновлення власного автомобіля, то відшкодуванню підлягають реально понесені на таке відновлення витрати, доведення яких в силу приписів ЦПК України покладається на позивача. На думку відповідача з позову не зрозуміло, чому підлягає відшкодуванню вартість відновлюваного ремонту, а не матеріального збитку, адже вартість матеріального збитку - з технічної точки зору вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування цього КТЗ з урахуванням його фізичного зносу. Звертає увагу на примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджений наказом Держжитлокомунгоспу України від 10 серпня 2004 року № 150, згідно з яким до капітального ремонту належить зокрема ремонт фасадів будівель, а відтак на думку сторони відповідача запевнення позивача про те, що такі недоліки усуваються завдяки поточному ремонту є передчасними. Окрім того щодо доданих до позовної заяви пояснень особи вважає, що такі не є належним і допустимим доказом, оскільки суперечать процесуальному порядку допиту свідка. 8 грудня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь представника позивача [PERSON] на зазначений вище відзив. Зазначає, що відповідач не враховує того, що при порушенні водіями Правил дорожнього руху України, уповноваженими органами, в даному випадку - органами національної поліції, складається адміністративний протокол або виноситься постанова про вчинення адміністративного правопорушення передбачених відповідними статтями Кодексу про адміністративні правопорушення України. 27 березня 2021 року позивач звернулась в Львівське РУП ГУНП у Львівській області із заявою за фактом пошкодження автомобіля та відтак для належного оформлення випадку на місці події були присутні працівники національної поліції, однак жодних порушень зі сторони позивача ними не зафіксовано. При цьому всупереч ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували що автомобіль позивача був припаркований з порушенням правил дорожнього руху. Щодо посилань сторони відповідача на положення п. 26.2 Правил дорожнього руху, яким регламентовано заборону стоянки автомобілів в «житловій зоні» поза спеціально відведеними місцями зазначає, що як вбачається з фотографій на вул. Тарнавського не встановлено знаку 5.34 «Житлова зона», а отже позивач діяла згідно вимог встановлених дорожніх знаків. Також щодо ствердження відповідачем того, що в даному спорі позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення звертає увагу на те, що у ст. 1166 ЦК України законодавцем установлена презумпція вини заподіювача шкоди, тобто саме відповідач повинен довести, що шкоду завдано не з його вини. Також на думку сторони позивача відповідач не враховує, що законодавством визначено обов`язки, які покладені на нього як на підприємство яке обслуговує закріплену за ним територію та будівлі на ній, та відповідно невиконання яких тягне за собою несення відповідальності. Учасниками правовідносин у сфері благоустрою міста згідно з Правилами благоустрою м. Львова є власники, керівники, уповноважені та інші посадові особи підприємств, організацій, установ незалежно від форм власності і відомчого підпорядкування, фізичні особи, а також посадові особи, які відповідно до вимог законодавства України уповноважені здійснювати контроль за станом благоустрою території міста. Відтак сторона позивача вважає, що на відповідача покладено обов`язки як по утриманню будівель так і благоустрою території, що перебуває на його балансі/утриманні, так і відшкодуванню у встановленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства відповідно. 26 січня 2022 року до суду подано заперечення представника відповідача - директора ЛКП «Господар» Таракулова В.Е. на відповідь на відзив. Вказує, що Управлінню патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції була надіслана заява щодо оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення за наявним складом адміністративного правопорушення відносно [PERSON] щодо порушення Правил дорожнього руху. Також зазначає, що згідно з актом візуального обстеження технічного стану фасаду будинку [ADDRESS] за 8 грудня 2020 року будинок потребує капітального ремонту. Окрім того звертає увагу на те, що у позовній заяві позивач зазначає, що балансоутримувач має нести відповідальність, однак вказаний будинок списаний з балансу ЛКП згідно розпорядження Личаківської районної адміністрації від 15 квітня 2019 року про затвердження актів списання багатоквартирних будинків. 18 лютого 2022 року на електронну адресу суду, а також 20 квітня 2022 року засобами поштового зв`язку до суду надійшло клопотання представника відповідача - директора ЛКП «Господар» Таракулова В.Е. про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 5 травня 2022 року задоволено вказане вище клопотання та призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, та на час її проведення провадження у справі зупинено. 12 серпня 2022 року на адресу суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/114-22/8213-АВ від 3 серпня 2022 року, складений за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи. У зв`язку з перебуванням головуючого судді Стрепка Н.Л. у відпустці, такий було передано останньому 23 серпня 2022 року. У зв`язку з наведеним ухвалою суду від 23 серпня 2022 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 10 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Також 10 листопада 2022 року після підготовчого засідання на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Білика П.Б., що діє на підставі ордеру серії ВС №1075002 від 28 листопада 2021 року, про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, згідно з яким останній просить стягнути з [PERSON] на користь ЛКП «Господар» судові витрати, а саме витрати проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 1015,26 грн. В судове засідання 28 листопада 2022 року позивач не з`явилась, представник позивача [PERSON] подала 14 листопада 2022 року на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в заявленому обсязі та не заперечують проти заочного рішення у справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання 28 листопада 2022 року явку свого представника не забезпечив, про причини його неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, з врахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності сторін у справі та ухвалити рішення на підставі доказів, що містяться у матеріалах справи. Окрім того у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Перевіривши матеріали справи, оцінивши подані суду докази, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так пунктом 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Судовим розглядом встановлено, що 27 березня 2021 року відбулось падіння елементу будівлі за адресою: м. Львів, вул. Тарнавсього, 8, на припаркований біля такого автомобіль «Suzuki SX4», р.н. [NUMBER] , чим спричинено вказаному автомобілю механічних пошкоджень, що підтверджується долученими до позову фото, а також письмовими поясненнями свідка [PERSON] від 28 травня 2021 року (а.с. 46-46в, 47). Дана обставина також підтверджується наявними в матеріалах справи актами відповідача щодо аварійності фасаду будинку за адресою: [ADDRESS] . Зокрема згідно з актом візуального обстеження технічного стану фасаду будинку [ADDRESS] . ген. від 8 грудня 2020 року, складеного майстром ЛКП «Господар» Кавкою Г.В., комісією у складі представників організації: начальника технічного відділу ЛКП «Господар» І.Ліпіцького, інженера з ремонту ЛКП «Господар» І.Якобечка та майстра ВД ЛКП «Господар» Г.Кавки, було проведено візуальне обстеження технічного стану фасаду будинку і встановлено, що станом на час перевірки фасад та декоративні елементи знаходиться в незадовільному технічному стані, спостерігається відшарування та відпадання штукатурки: фронтони знаходяться в аварійному стані, спостерігається відпадання цегли та в деяких місцях відсутнє металеве покриття; цегляні парапетні стіни, колони та карниз знаходяться в незадовільному технічному стані; спостерігається відпадання штукатурки та тріщини в карнизах; балконні плити на рівні другого поверху потребують ремонту (а.с. 86). Аналогічного змісту акт було складено також і 29 листопада 2021 року, з чого вбачається, що станом на 27 березня 2021 року ремонт фасаду будинку не було здійснено (а.с. 68). Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль «Suzuki SX4», р.н. [NUMBER] , належить [PERSON] (а.с. 7). При цьому з довіреності від 15 квітня 2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. та зареєстрованої в реєстрі за №1158, вбачається, що [PERSON] було уповноважено позивача у даній справі [PERSON] представляти його інтереси в будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, в тому числі в судових органах України, стосовно питань експлуатації на території України належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 4641 14 березня 2019 року (дата першої реєстрації 15 лютого 2014 року), автомобілем марки «Suzuki», модель «SX-4», 2014 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тип ТЗ - загальний легковий - загальний хетчбек - В, реєстраційний номер [NUMBER] , для чого останній як представнику надано зокрема всі права позивача в цивільному позовному провадженні у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, у тому числі право подання та підписання будь-яких заяв, позовних заяв, в тому числі з правом підписання позовної заяви про відшкодування школи завданої транспортному засобу, а також право отримувати в страхових органах або від інших фізичних чи юридичних осіб страхове відшкодування/відшкодування шкоди (а.с. 8). Слід зауважити, що даною довіреністю [PERSON] не надано права керувати належним [PERSON] автомобілем, а відтак остання не є володільцем такого. Як вбачається з довідки №8057/374 від 12 квітня 2021 року, виданої Львівським РУП ГУНП у Львівській області, [PERSON] зверталася в Львівське РУП ГУНП у Львівській області з письмовою заявою, зареєстрованою в інформаційно-телекомунікаційній системі інформаційний портал Національної поліції України» Львівського РУП ГУ НП у Львівській області за № 11569 від 27 березня 2021 року, за фактом пошкодження її автомобіля «Suzuki SX-4», р.н. [NUMBER] , а саме кришки капоту (а.с. 31). Згідно з висновком експерта № 99 від 27 квітня 2021 року судової транспортно-товарознавчої експертизи згідно договору № 99-2І від 14 квітня 2021 року, проведеної судовим експертом Вербовим В.В. (а.с. 9-15), внаслідок падіння фронтону будинку 27 березня 2021 року автомобіль «Suzuki SX-4», р.н. [NUMBER] , отримав наступні пошкодження, які визначені при його дослідженні 20 квітня 2021 року виявлені пошкоджені (деформовані, розламані, зруйновані) складові автомобіля, що підлягають заміні: капот - пошкоджений з заломами, згинами та глибоким витягуванням металу в передній та середній (лівій та правій) зонах - потребує заміни; блок-фара ліва - пошкоджена з глибокими задирами розсіювача - потребує заміни; потребують ремонту: крило переднє ліве - пошкоджене з подряпинами лакофарбового покриття в верхній зоні потребує фарбування. При цьому експерт у дослідній частині висновку зазначив, що наведені пошкодження складових та ознаки імовірності пошкоджень деяких складників автомобіля виявлені 20 квітня 2021 року методом зовнішнього органолептичного експертного огляду представленого аварійно пошкодженого автомобіля по місцю його огляду, без проведення інструментального контролю в умовах СТО, та що такі виходячи з припущення, що до випадку таких пошкоджень не було (на момент пошкодження автомобіль спеціалістом не оглядався і будь-яких даних про їх наявність до пошкодження немає), виходячи з усних показів під час проведення огляду представника власника КТЗ а також, виходячи з зазначених ним даних про характер та обставини пошкодження автомобіля і загального характеру та зон розташувань його основних пошкоджень-деформацій, приймаються такими, що відносяться до отриманих внаслідок падіння фронтону будинку 27 березня 2021 року. Експерт встановив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Suzuki SX-4», р.н. [NUMBER] , на момент дослідження становить 25186,45 грн., вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику даного автомобіля внаслідок падіння фронтону будинку 27 березня 2021 року на момент дослідження становить 16020,44 грн., а ринкова вартість автомобіля в цінах на 27 березня 2021 року (без врахування пошкоджень отриманих внаслідок падіння фронтону будинку) становила 254095,66 грн. Окрім того\~висновком експерта\~№СЕ-19/114-22/8213-АВ\~від 3\~серпня 2022\~року (а.с.\~121-125),\~за результатами\~проведення судової\~автотоварознавчої експертизи\~судовим експертом\~Львівського НДЕКЦ\~Яровим О.Д.\~на підставі\~ухвали суду,\~встановлено,\~що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Suzuki SX4», ідентифікаційний номер [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , станом на 27 березня 2021 року становить 25672,01 грн., а вартість відновлювального ремонту даного автомобіля станом на 27 березня 2021 року з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 18033,67 грн. Дана експертиза проводилась без огляду автомобіля за матеріалами справи на підставі дозволу, зазначеного в ухвалі суду. Відтак факт заподіяння пошкоджень автомобілю марки «Suzuki SX4», р.н. [NUMBER] , внаслідок падіння 27 березня 2021 року елементу фасаду (фронтону) будинку за адресою: [ADDRESS] , та відтак заподіяння матеріальної шкоди власнику такого підтверджується матеріалами справи. Водночас згідно зі ст. 22 ЦК України право на відшкодування збитків має особа, якій такі збитки завдано. При цьому збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Аналогічно положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено порядок відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи. Норми ЦК України не містять положень, на підставі яких шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок пошкодження такого підлягала б відшкодуванню представнику даної особи. Судом встановлено, що власником автомобіля «Suzuki SX4», р.н. [NUMBER] , є не позивач у даній справі [PERSON] , а [PERSON] , яким останній 15 квітня 2021 року надано довіреність на право представництва його інтересів щодо питань експлуатації автомобіля. Хоч, як зазначалось вище, вказаною довіреністю і надано [PERSON] право підписувати та подавати до суду в інтересах [PERSON] позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу, а також право отримувати відповідне відшкодування шкоди, однак у поданій нею заяві вона просить стягнути вартість заподіяної шкоди не на користь [PERSON] , як власника даного автомобіля, а на свою користь, а відтак така до задоволення не підлягає. Суд ухвалюючи рішення враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а\~\~стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, оскільки суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з відсутністю у позивача права на стягнення такого відшкодування на її користь, оцінка інших обставин, зазначених сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, зокрема щодо того ким у даному випадку мала б відшкодовуватися заподіяна шкода, судом не надається. Ухвалюючи рішення у справі суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання судових витрат. Зокрема згідно з ч.ч. 1, 2 даної статті Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позову, відтак судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають, а понесені стороною відповідача судові витрати, а саме витрати на оплату вартості проведення судової автотоварозначої експертизи в розмірі 1015,26 грн., слід стягнути з позивача на користь відповідача.

Outcome: approved