Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся в Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області з зазначеним позовом до Міністерства оборони України про стягнення коштів. Посилався на те, що він є особою, якій встановлено статус інваліда війни ІІ групи. 15 листопада 2016 року йому первинно була встановлена ІІ група інвалідності, що настала внаслідок поранення, травми, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується випискою з Акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0679312. 22 травня 2018 року він звернувся до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про направлення його документів до комісії Міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності. 05 квітня 2019 року йому була призначена та виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням групи інвалідності. 17 лютого 2021 року він звернувся до Міністерства оборони України із заявою про нарахування та виплату інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми по виплаті одноразової грошової допомоги. Проте, жодної відповіді від Міністерства оборони України він не отримав. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати у розмірі 22406 гривень 08 копійок та три проценти річних у розмірі 7580 гривень. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 квітня 2021 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що він просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з відшкодуванням позивачу шкоди у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок виконання ним обов`язків військової служби. Між сторонами не виникало цивільних правовідносин ні на підставі постанови КМУ № 975 від 25 грудня 2013 року, ні на підставі заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги. Оскільки ці відносини не є цивільно-правовими, а мають виключно публічно-правовий характер, тому до них не можуть бути застосовані положення ЦК України щодо відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошових зобов`язань, передбаченої ст. 625 ЦК України. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15 листопада 2016 року позивачу первинно була встановлена ІІ група інвалідності, що настала внаслідок поранення, травми, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується випискою з Акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0679312 (а.с. 16-17). 22 травня 2018 року позивач звернувся до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про направлення його документів до комісії Міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності. 05 квітня 2019 року позивачу була призначена та виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням групи інвалідності (а.с. 15). 17 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до Міністерства оборони України із заявою про нарахування та виплату інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми по виплаті одноразової грошової допомоги (а.с. 18). З позову вбачається, що жодної відповіді від Міністерства оборони України позивач не отримав. За таких обставин, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних. Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до статті 16 цього закону одноразова грошова допомога є адресною грошовою допомогою, яку отримують визначені законом особи, які мають право на неї відповідно до встановлених законодавством критеріїв і довели це право через надання відповідних документів. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов`язання, передбаченого договором. Враховуючи правову природу коштів, які виплачуються на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, є гарантованою державою виплатою, а не сплатою суми боргу, а тому щодо спірних правовідносин стаття 625 ЦК України не застосовується. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 742/1876/15ц. Позивачу була виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням групи інвалідності на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За таких обставин, до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України не застосовується. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed