Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

10.11.2021 позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму пені за прострочення аліментів за період з серпня 2010 року по листопад 2021 року у розмірі 331550 грн. В обгрунтування своїх вимог посилається, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 12.05.2006, від якого народилась дитина [PERSON] , [INFO] , який проживає та зареєстрований разом з позивачем по справі. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2010 по справі №2-6845/10/14 з відповідача на користь позивача стягнено аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2010 і до його повноліття. На виконання вказаного рішення суду позивачем отримано виконавчий лист, та пред`явлено його до примусового виконання до Московського ВДВС ХМУЮ, за яким відкрито виконавче провадження. Однак відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини в повному розмірі, і на теперішній час заборгованість складає 335000 грн. згідно з перерахунком заборгованості зі сплати аліментів від 01.10.2021. З огляду на вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 332075 грн. відповідно до наведеного у позові розрахунку. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлялась у встановленому законом порядку, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та не заперечувала проти прийняття заочного рішення по справі. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що він є інвалідом, та непрацездатним, тому в нього виникла заборгованість, проте позивач також відмовлялась від аліментів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 10.11.2021 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А. 16.11.2021 судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано 16.11.2021. Ухвалою судді від 24.11.2021 вказану справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 23.11.2022 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання, оскільки судом надавався час сторонам для мирного врегулювання спору. Судом встановлено, що 12.05.2006 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис 159. [INFO] від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , батьками якого зазначені позивач та відповідач по справі. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2010 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2500 грн., щомісячно, починаючи з 10.08.2010 і до його повноліття. Позивачем було отримано виконавчий лист в частині стягнення аліментів з відповідача, та пред`явлено до примусового виконання до Московського ВДВС ХМУЮ, за яким було відкрито ВП №24340446 постановою державного виконавця від 09.02.2011. Відповідно до наданого до суду перерахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця [PERSON] від 01.10.2021, борг зі сплати аліментів по ВП № 24340446 за період з 10.08.2010 по 01.10.2021, та станом на 01.10.2021 складає 335000,00 грн. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем оскаржено не було, та не спростовано належними та допустимими доказами по справі. У зв`язку з наведеним, позивач звернулась про суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів в розмірі 331550 грн. з наведенням розрахунку у позові, відповідно до якого, неустойка (пеня) розрахована за період: з серпня 2010 року по листопад 2021 року. Загальна сума пені складає 331550 грн. за вказаний період. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з частиною 14\~ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів,\~сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік,виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Доказів накладення на відповідача штрафу матеріали справи не містять. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2010 має сплачувати на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2010 і до його повноліття. Доказів сплати аліментів до суду, починаючи з 10.08.2010 по 01.10.2021 відповідачем до суду надано не було. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, що останнім не спростовано, тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Визначаючи відповідний розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з того, що розмір неустойки (пені) не може перевищувати загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів, при цьому враховує розрахунок заборгованості від 01.10.2021, здійснений державним виконавцем у виконавчому провадженні № 24340446. Обчислюючи розмір неустойки (пені) за період із 10.08.2010 по 01.11.2021, як просить позивач в прохальній частині позову, суд виходить із суми заборгованості по аліментам, яка станом на 01.10.2021 становить 335000,00 грн. Доказів наявності боргу станом на листопад 2021 року до суду стороною позивача надано не було. Тобто, обчислюючи розмір неустойки (пені), суд виходить із розміру заборгованості по аліментам, який визначений державним виконавцем у розрахунку заборгованості від 01 жовтня 2021 року, який враховується при розгляді даної справи, який не спростований відповідачем й існував на час звернення позивача до суду із цим позовом. Доказів погашення вказаної заборгованості до суду не надано. Згідно з указаним вище правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (провадження № 14-616цс18) щодо порядку обчислення неустойки (пені) розмір пені за місячним платежем розраховується так:\~заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць\~(місячний платіж) необхідно помножити на\~кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %. Кількість прострочених днів із 01.09.2010 по 01.10.2021 становить 4049 днів. Розмір неустойки (пені) становить: 2500 грн. (сума аліментів) *4049 днів (кількість днів прострочення)*1% = 101225,00 грн. Отже, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня), нарахована за період з 01.09.2010 по 01.10.2021 у розмірі 101225,00 грн. відповідно до наведеної формули, а не розрахунку позивача, наведеного у позовній заяві. Частиною дев`ятою\~статті 7 СК України\~передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів ґрунтуються на положеннях\~ст. 196 СК України\~та є обґрунтованими. Згідно ч.2 ст.196СК України, розмір неустойки зменшується судом з урахуванням загальних засад справедливості, матеріального стану платника аліментів (а саме те, що він є непрацездатним, доказів інвалідності до суду не надано) до 100 000грн., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а в іншій частині позову слід відмовити за наведених вище підстав. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 908 грн. у зв`язку зі звільнення позивача від їх сплати.

Outcome: partial