Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Черкаська міська рада звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта № 208855883 від 13 травня 2020 року, [PERSON] є власником об`єкта нерухомого майна - нежитлового будинку (незавершене будівництво, фундамент) відсоток готовності 5% незавершеного будівництвом, загальною площею 882 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Черкаської міської ради від 18 березня 2021 року № 4-298, надано [PERSON] в оренду на 49 років земельну ділянку, без зміни її цільового призначення, площею 0,0882 га (кадастровий номер 7110136700:04:004:0005) по [ADDRESS] , яка, за цільовим призначенням, віднесена до земель житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської абудови (код КВЦПЗ - 03.15) під нежитловий будинок (незавершене будівництво, фундамент), за рахунок земель Черкаської міської ради; зобов`язано відповідача: укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою, здійснивши його державну реєстрацію, та надати один примірник Черкаській міській раді протягом двох місяців з дати прийняття рішення; укласти з Черкаською міською радою договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу) за час фактичного користування земельною ділянкою з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю порядку, встановленому чинним законодавством. 29 березня 2021 року між Черкаською міською радою і [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,0882 га, кадастровий номер 7110136700:04:004:0005, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач неодноразово звертався до відповідача про необхідність укладення договору про відшкодування збитків (неодержаного доходу) відповідно до п.2.2 рішення Черкаської міської ради від 18 березня 2021 року № 4-298. Проте, договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу) за час фактичного користування земельною ділянкою з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю, до цього часу не укладений; грошові кошти за користування земельної ділянкою відповідачем не сплачені. Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі; проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу його реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада України». Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання двічі не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву чи заперечень на позовну заяву суду не надав. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо у судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта № 208855883 від 13 травня 2020 року, 15 серпня 2017 року державним реєстратором Виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопа Ю.А. прийнято рішення про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - нежитловий будинок (незавершене будівництво, фундамент), відсоток готовності 5%, незавершеного будівництвом, загальною площею 882 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ); підстава для державної реєстрації права власності: зміни до договору оренди землі від 01 червня 1999 року, серія та номер б/н, виданий 10 березня 2010 року, видавник: посвідчено сторонами; технічний паспорт, серія та номер: 229, виданий 21 липня 2017 року, видавник: експерт Іванюта А.В.; коротка технічна характеристика, серія та номер 2287, виданий 27 квітня 2016 року, видавник: БТІ в м. Черкаси; договір куплі - продажу незавершеного будівництва, серія та номер: 15097609, виданий 03 липня 2007 року, видавник: реєстратор Клімова Л.М.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу). Індексний номер: 36620147 від 15 серпня 2017 року 12:28:43, [PERSON] , Виконавчий комітет Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Рішенням Черкаської міської ради від 18 березня 2021 року № 4-298, надано [PERSON] в оренду на 49 років земельну ділянку, без зміни її цільового призначення, площею 0,0882 га (кадастровий номер 7110136700:04:004:0005) по [ADDRESS] , яка, за цільовим призначенням, віднесена до земель житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської абудови (код КВЦПЗ - 03.15) під нежитловий будинок (незавершене будівництво, фундамент) за рахунок земель Черкаської міської ради; зобов`язано відповідача: укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою, здійснивши його державну реєстрацію, та надати один примірник Черкаській міській раді протягом двох місяців з дати прийняття рішення; укласти з Черкаською міською радою договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу) за час фактичного користування земельною ділянкою з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю в порядку, встановленому чинним законодавством. 29 березня 2021 року між Черкаською міською радою і [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,0882 га, кадастровий номер 7110136700:04:004:0005, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди земельної ділянки із земель комунальної власності укладається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. ст. 116, 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 257388994 від 20 травня 2021 року, рішенням державного реєстратора Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради Кумаренко Л.М., індексний номер: 58236130, зареєстровано право оренди земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0882 га, кадастровий номер 7110136700:04:004:0005; на підставі договору оренди землі, серії та номер б/н, укладеного 29 березня 2021 року між Черкаською міською радою і [PERSON] . Згідно ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Відповідно до ч.1 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права у спірних правовідносинах суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, «Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла реально утримати за звичних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особи, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких утворених його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з визнанням права володіння земельною ділянкою, та відшкодування завданих збитків. Відповідно до пункту "д" частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неотримання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом приписів ЦК України та ЗК України від заподіяння шкоди (збитків) є заходом відповідальність, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України ). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За громадян хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка заподіяла шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина другої статті 1166 ЦК України ). Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що забезпечують у зв`язку з безпідставним виробництвом чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла рахунок у себе за іншу особу (потерпілого) без достатньої правової підстави (підставно набути майно), зобов`язана повернути його потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли основа, на яку воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання забезпечення за наявністю одночасно таких умов: набуття чи збереження майна окремою особою (набувачем) за рахунок іншого (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за іншу правову підставу або підставу, на яку майно набуло, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі N 6-3090цс15). У разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договору спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом за положенням глави 83 ЦК України (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі N 6-88цс13). За змістом приписів глави 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які забезпечуються із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом встановлення відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондиційних зобов`язань вина не має значення, поза місцем є факт неправомірного набуття (збереження) майна особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набути (збереже) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, після чого набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цієї майна. Судами першої й апеляційної інстанції встановлено, що відповідач є власником вказаного у пункті 2 цієї нерухомої власності, яка розміщена на земельних ділянках, право користування якими прийнято рішенням подавача N 855 для Підприємства споживчої кооперації "Лозівська торговельно-виробнича міжрабаза " у зв`язку з цим. язку з продажем нерухомого майна, зокрема, відповідачі. Законність рішення N 855 у частині припинення права постійного користування земельними ділянками оскаржувалося підприємством у судовому порядку, і, як установив суд першої інстанції, 19 червня 2014 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області прийняв постанову, що набрала законної сили 25 липня 2014 року, якою у задоволенні позовних вимог відмовив. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України . Так, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що переходить у користування, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина другої статті 120 ЗК України ). Набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 ЗК України ). За змістом глави 15 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строків платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані оплачувати орендну плату (пункт "в" частині першої статті 96 ЗК України ). Право оренди земельної ділянки подається з моменту державної реєстрації цього права ( стаття 125 ЗК України ). За змістом приписів про надання права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для надання права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була віддана в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Протест, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України , не є правопорушенням наявним у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якому цей будинок, будівля, споруда розташовані. Відтак, Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутні підстави подані до спільних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення розміщення власником об`єкта нерухомого майна майна права оренди земельної ділянки, на якій цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом умовними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе вартість, яка має бути сплачена за користування нею, зобов`язаний повернути ці вартості власника земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (близькі за змістом) висновки сформульовані в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі N 922/207/15)». Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23 травня 2019 року № 3292/25-19, від 28 грудня 2020 року № 5418, від 01 квітня 2021 року № 2209, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 882 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136700:04:004:0005, становить 241 421 гривню 04 копійки. Згідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, код КВЦП для земель з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови - 03.15 Згідно «Положення про встановлення плати за землю на території міста Черкаси», затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 27 червня 2017 року № 2-2219, зі змінами та доповненнями, з 01 січня 2018 року для розрахунку розміру плати для земельних ділянок, яким згідно КВЦПЗ присвоєний код 03.15, встановлена в розмірі 9%. Згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, цільове призначення земельної ділянки, кадастровий номер 7110136700:04:004:0005, 03.15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови; площа земельної ділянки 0,0882 га. Відповідачем п.2.2 рішення Черкаської міської ради від 18 березня 2021 року № 4 -298 до цього часу не виконано, договір про відшкодування збитків (не одержаного доходу) за час фактичного користування земельною ділянкою без правовстановлювальних документів з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю в порядку, встановленому чинним законодавством до дати укладення договору; грошові кошти за користування земельною ділянкою за час фактичного користування земельною ділянкою без правовстановлювальних документів з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю в порядку, встановленому чинним законодавством до дати укладення договору між Черкаською міською радою і [PERSON] про оренду землі, - до цього часу не сплачені. Враховуючи викладене, заборгованість відповідача за користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , площею 882 кв.м, кадастровий номер 7110136700:04:004:0005, за період з 01 липня 2018 року по 17 березня 2021 року, тобто до дати, що передує даті винесення Черкаською міською радою № 4-298 від 18 березня 2021 року «Про надання гр. [PERSON] земельної ділянки в оренду по [ADDRESS] », становить 58 933 гривні 18 копійок. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №399 від 09 серпня 2021 року, позивачем при зверненні до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою сплачено судовий збір в сумі 2270 гривень, який, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 15,16, 22, 1166,1212 Цивільного кодексу України, згідно ст.ст.15, 93, 96, 120, 125, 152 Земельного кодексу України та

Outcome: approved