Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом і просив: 1) скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1461, кадастровий номер 7324587000:02:003:0131, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; 2) визнати незаконним та скасувати рішення Нижньопетрівецької сільської ради від 25 квітня 2014 року № 119-25/2014; 3) визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серія та номер САМ/ [NUMBER] від 20 червня 2014 року, що оформлене державним реєстратором Реєстраційної служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області Миронюк Я.Г.; 4) визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області Миронюк Я.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 13919045 від 20 червня 2014 року; 5) визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1461га, кадастровий номер 7324587000:02:003:0131, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; 6) визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину від 01 серпня 2019 року номер 2434, що видане приватним нотаріусом Сторожинецького нотаріального округу Коржан В.Д.; 7) визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Коржан В.Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48051633 від 01 серпня 2019 року, посилаючись на такі обставини. Він у 1976 році побудував в с. Нижні Петрівці Сторожинецького району Чернівецької області житловий будинок площею 56 м.кв., а 09.12.1998 року виконавчий комітет Нижньопетрівецької сільської ради прийняв рішення № 61, яким узаконено самовільне будівництво житлового будинку та закріплено за житловим будинком земельну ділянку розміром 0,24 га, яка 21.12.1998 року була виділена в натуру. \~ \~ \~ \~Житловому будинку присвоєна адреса [ADDRESS] та він перебував у спорі, за результатами розгляду якого на підставі ухвали Вижницького районного суду Чернівецької області у справі №2-290/2001 року, від 06.09.2001 року [PERSON] зберіг своє право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~18 липня 2003 року рішенням №05-/2003 Нижньопетрівецької сільської ради, позивачу передано у власність земельну ділянку розміром 0,60 га, з них 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 035 га для ведення особистого селянського господарства. \~ \~ \~ \~Зазначав, що на незаборонених законом підставах має право власності на садибу, яка складається з житлового будинку літ. "А", сараїв літ. Б, В" по [ADDRESS] та належної до цього будинку земельної ділянки площею 0,24 га. Його права порушено, тому що в межах та за рахунок частини земельної ділянки площею 024 га, яка належить до житлового будинку літ. "А", сараї літ. "Б, В" по [ADDRESS] сформовано іншу земельну ділянку, на яку 20 червня 2014 року було зареєстровано право власності за [PERSON] площею 0,1461 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7324587000:02:003:0131. Про вказане він дізнався із листа Петровецької сільської ради від 07.06.2021 року та схеми землекористування [PERSON] та [PERSON] , якими підтверджується, що земельна ділянка площею 0,1461 га помилково встановлена на земельну ділянку, що входить до складу садиби [PERSON] . Розробник технічної документації із землеустрою помилково встановив межі земельної ділянки площею 0,1461 га, кадастровий номер 7324587000:02:003:0131, цільове призначення "для ведення особистого селянського господарства" на земельній ділянці 0,24 га, що виділена та належить йому - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв спадкоємець за заповітом [PERSON] та спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] , а 01 серпня 2019 року приватний нотаріус Сторожинецького районного нотаріального округу Коржан В.Д. видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1461 га, кадастровий номер 7324587000:02:003:0131, цільове призначення "для ведення особистого селянського господарства", а тому посилаючись на обставини викладені вище, просив задовольнити його позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Аналіз позовних вимог дав можливість встановити, що вони складаються із вимог щодо земельних та спадкових правовідносин між позивачем [PERSON] його матір`ю [PERSON] її спадкоємцем [PERSON] та органом місцевого самоврядування. Відповідач Петровецька сільська рада, та приватний нотаріус Коржан Віра Данилівна, своє відношення до позовних вимог [PERSON] не висловили. Відзив на позов, до суду, не направляли але просили справу розглянути без їх участі. \~ \~ \~ \~Із відзиву на позов відповідача [PERSON] вбачається, що вимоги позову відповідач не визнає посилаючись на відсутність порушених прав позивача та на пропуск ним строків позовної давності, наслідки якого просив застосувати. \~ \~ \~ \~Головне управління держгеокадастру у Чернівецькій області в своєму відзиві на позов просило відмовити в позові, оскільки позивач обрав не вірний спосіб захисту своїх прав, а земельна ділянка про яку іде мова в позові не є об`єктом цивільних прав позивача так як за ним не зареєстровано право власності на неї. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні позивач та його представник, вимоги позову підтримали посилаючись на викладені в ньому обставини і підстави. Призначення відповідних судових експертиз, та подачу додаткових доказів, незважаючи на роз`яснення судом, у відповідності до вимог ст. 12 ЦПК України, наслідків вчинення або не вчинення процесуальних дій, вважали недоцільним посилаючись на те що заповіт від імені [PERSON] та оскаржувані рішення сільської ради є фальшивими. Представник відповідача [PERSON] , в судовому засіданні вимоги позову не визнав та при ухваленні рішення по справі просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Розглянувши позовну заяву та знайшовши, що вирішення предмету цього позову, належить до компетенції Сторожинецького районного суду, як суду цивільної юрисдикції, суд встановив фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. При цьому суд враховує, що цивільне судочинство, згідно положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно вимог ст.77,78,79 та 80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми і могли б у своїй сукупності дати змогу дійсти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що рішенням Нижньопетровецької сільської ради від 25 квітня 2014 року № 119-25/2014, прийнятим за заявою [PERSON] , їй затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі безоплатно у власність площею 0,4996 га по [ADDRESS] в т.ч. площею 0,1200 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 7324587000:02:003:0129 та площею 0,1461 га кадастровий номер 7324587000:02:003:0131 перша ділянка для ведення особистого селянського господарства і площею 0,2335 га кадастровий номер 7324587000:02:003:0130 друга ділянка, для ведення особистого селянського господарства. Із наявної в справі інформації відомо, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку кадастровий номер 7324587000:02:003:0131 здійснена на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] серія та номер САМ/ [NUMBER] видане 20.06.2014 року, реєстратором Реєстраційної служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області. Із позовних вимог, при обґрунтуванні яких однозначно стверджується про порушення права [PERSON] на земельну ділянку, позивач не зазначає в силу яких порушень законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення сільською радою чи при видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на земельну ділянку чи при державній реєстрації права за [PERSON] , ці рішення і документи є незаконними чи недійсними. До позову не долучені докази, які б свідчили про таку незаконність. За правилами ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім цього, висуваючи позовні вимоги в частині земельної ділянки площею 0,1461 га кадастровий номер 7324587000:02:003:0132, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на землю [PERSON] , про скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки, про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на цю земельну ділянку, позивач не врахував, що за ним не зареєстровано жодного права власності на будь-яку земельну ділянку на території Петровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, а відповідно його право власності не порушено і не підлягає захисту. \~ \~ \~ \~Тобто, аналіз положень ст.ст. 116, 118, 122 Земельного Кодексу України, показує, що [PERSON] в частині що стосується реалізації бажання отримати у приватну власність земельну ділянку та орган місцевого самоврядування при реалізації своїх обов`язків щодо передачі земельної ділянки, яка являлася комунальною власністю, громадянці [PERSON] дотримались вимог чинного земельного законодавства і їх дії відповідають вказаним нормам Земельного Кодексу України. \~ \~ \~ \~Як правило, вирішення земельних спорів, залежить не від припущень тієї чи іншої сторони в спорі, а від конкретних доказів наданих сторонами, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Такими доказами є також і висновки експертів (ст. 76 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Предметом висновку експерта, згідно правил ст.102 ЦПК України, може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. \~ \~ \~ \~Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. \~ \~ \~ \~Заявляючи про накладення земельної ділянки [PERSON] на його земельну ділянку, позивач посилається не на висновок експерта, який в даному випадку був би допустимим доказом, а на лист Петровецької сільської ради, яка не вправі здійснювати експертні дослідження та давати експертні висновки. Тобто такий лист є недопустимим доказом по справі предметом якої є земельні відносини, а тому вказаний лист та додані до нього документи судом до уваги не приймаються. \~ \~ \~ \~В позовній заяві позивач, на виконання вимог ст.175 ЦПК України, стверджував, що після відкриття провадження у справі він має намір подати до суду висновок експерта судової земельно-технічної експертизи та інші докази, які стосуватимуться предмету доказування, однак ні висновку експертизи ні інших доказів до суду не подав. \~ \~ \~ \~Виходячи з цього, позовні вимоги в частині спору про земельні правовідносини, задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~Що стосується позовних вимог в частині спадкових правовідносин то в цій частині судом, з витягу із спадкового реєстру встановлено, що [PERSON] [INFO] померла. \~ \~ \~ \~Її спадкоємцем згідно інформації з Державного реєстру речових прав на земельну ділянку кадастровий номер 7324587000:02:003:0131 площею 0,1461 га для ведення особистого селянського господарства є [PERSON] , який за заповітом [PERSON] посвідченим секретарем виконкому Нижньопетрівецької сільської ради 15.06.2009 року реєстр № 50, прийняв спадщину та 01.08.2019 року зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку за собою. Зазначаючи про незаконність свідоцтва про право на спадщину від 01.08.2019 року номер 2434, що видане [PERSON] , позивач знову ж таки не зазначає про порушення норм Спадкової книги та вказуючи про фальсифікацію заповіту і свідоцтва про право на спадщину не зазначає і не надає докази такої фальсифікації, голослівно звинувачуючи когось в такій фальсифікації. При цьому позовних вимог про визнання заповіту недійсним не заявляв, що, на думку суду, свідчить про надуманість позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. У рішенні Конституційного суду України № 18-рп/2004 від 01.грудня 2004 року визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Статтею 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно вимог ч.1 та 2\~ ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі ч.2 ст. 155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином суд оцінивши в сукупності надані позивачем докази знаходить, що вимоги позову в цілому є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити На підставі ст.ст. 116, 118, 122, 152, 155, 186, 186-1, Земельного кодексу України та

Outcome: dismissed