Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

І. Суть позовної заяви 1.1. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , яким просила поділити в натурі майно подружжя шляхом визнання за нею права особистої приватної власності на майновий комплекс, розташований за адресою: [ADDRESS] , за відповідачем - права особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.03.1994 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. За час шлюбу сторони набули у власність наступне нерухоме майно: (1) майновий комплекс, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить сторонам на праві спільної сумісної власності на підставі мирової угоди, укладеної між [PERSON] , [PERSON] та боржниками [PERSON] , [PERSON] , затвердженої ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №500/3115/14-ц від 05 серпня 2014 року; (2) житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] на підставі виписки №4883 з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 27.10.2021 року. Зазначає, що об`єкти нерухомого майна знаходиться у спільній сумісній власності, а земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна в особистій приватній власності. Відповідач ухиляється від укладення договору про поділу майна подружжя, тому вирішити питання про поділ майна можливо виключно в судовому порядку. ІІ. Процедура та позиції сторін 2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 13 червня 2022 року, справа №946/3946/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І. 2.2. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16\~червня\~2022\~року позовну заяву залишено без руху. 2.3. 28 червня 2022 року позивачкою усунуто недоліки вказаної позовної заяви. 2.4.\~Ухвалою судді\~Ізмаїльського міськрайонного\~суду Одеської\~області від\~11\~липня 2022\~року відкрито\~провадження у\~справі. 2.5. Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 2.6. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, звернувшись із заявами про підтримання та визнання позовної заяви, відповідно, та розгляд справи у їх відсутність. 2.7. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. IІІ. Релевантні джерела права та акти їх застосування 3.1. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 3.2. Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 3.3. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, проте один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року (справа №214/6174/15-ц). 3.4. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 3.5. Верховний Суд України в постанові від 01 липня 2015 року у справі №6-612цс1 зробив висновок, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Зазначене також узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі №331/8757/14-ц. 3.6. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 3.7. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а згідно з частиною першою цієї статті кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 3.8. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. ІV. Оцінка та висновки суду 4.1. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.03.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, зареєстрованим Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №12 (а.с.81). 4.2. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі №500/3115/14-ц від 05 серпня 2014 року визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] , [PERSON] та боржниками [PERSON] , [PERSON] про передачу у власність [PERSON] , [PERSON] в рахунок погашення суми позики в розмірі 70000,00 гривень майновий комплекс, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.48). 4.3. На підставі виписки №4883 з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 27.10.2021 року [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). 4.4. Майновий комплекс за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: 5122084800:02:002:0208, цільове призначення: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться у особистій приватній власності [PERSON] , так як набута в порядку приватизації (а.с.24). 4.5. Житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: 5122084800:02:002:0209, цільове призначення: B.02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться у особистій приватній власності [PERSON] , так як набута в порядку приватизації (а.с.25). 4.6. Приймаючи до уваги, що майновий комплекс та спірний житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами придбані сторонами під час знаходження у шлюбі, між сторонами відсутній шлюбний договір та будь-яка домовленість про розподіл майна, а також враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved