Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, в якому просив встановити що, [PERSON] , [INFO] , постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] (батьком), який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер батько заявника - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: земельну ділянку площею 2,9543 га на території Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син [PERSON] . Під час звернення до нотаріуса йому було відмовлено в оформленні спадкових прав на майно після смерті [PERSON] у зв`язку з ненаданням доказів проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього та у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, з січня 2007 року по ден смерті [INFO] батько заявника [PERSON] свого власного житла не мав і постійно проживав із заявником однією сім`єю, без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10 жовтня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою від 28 жовтня 2022 року залучено до участі у цивільній справі в якості заінтересованої особи Тульчинську міську раду Вінницької області. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник - адвокат Клименко І.Ф., підтримали заяву і просили встановити факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Представник заінтересованої особи Ладижинської міської ради Вінницької області, в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просить розглянути справу за відсутності їх представника, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Тульчинської міської ради Вінницької областів судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв по суті справи не подавав. Вислухавши пояснення заявника, його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 19.01.2012 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було складено відповідний актовий запис за №13. Заявник [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.02.1975 року. Отже, з досліджених документів, встановлено, що заявник [PERSON] є сином померлого [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки площею 2,9543 га на території Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №396920, виданим 22 вересня 2006 року. Заявник [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Інші спадкоємці за законом відсутні. Дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася. На час відкриття спадщини [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 02.11.2010 року по 19.01.2012 року, в квартирі що на праві власності належить дружині заявника [PERSON] . Заявник [PERSON] зареєстрований і проживає за адресою: будинок [ADDRESS] . У вересні 2022 року заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Кобилянської О.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] . Через те, що заявник [PERSON] зареєстрований окремо від спадкодавця і не подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, приватний нотаріус листом №192/01-16 від 12.09.2022 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до положень частини третьої ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявляв про відмову від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, подавши відповідну заяву. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами,у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною 1 статті 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з частиною 6 статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV в якій визначено терміни, а саме у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Отже, сама по собі відсутність спільного місця реєстрації спадкодавця і заявника згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а обставини встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, мають бути підтверджені іншими належними і допустимими доказами, та оцінені судом. Спільне проживання заявника та його батька [PERSON] на день смерті останнього за адресою: будинок [ADDRESS] , підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які пояснили суду, що померлий [INFO] [PERSON] є батьком заявника. В 2007 році [PERSON] продав належний йому житловий будинок і переїхав на постійне місце проживання до свого сина [PERSON] за адресою: будинок [ADDRESS] , де постійно проживав до смерті [INFO] . Оскільки заявник [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, у його померлого батька [PERSON] на час відкриття спадщини було майно, встановлення заявленого у цій справі факту має для нього юридичне значення. Оцінивши належність, достатність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , в разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , є доведеним. Тому, суд вважає необхідним задовольнити заяву, встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. Враховуючи викладене,

Outcome: approved