Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

З позовом про поділ спільного майна подружжя, до суду звернувся [PERSON] , в якому просить зобов`язати [PERSON] компенсувати [PERSON] вартість 1/2 автомобіля марки LexusRX 350, 2007 року випуску шляхом виплати грошової компенсації вартості 50% автомобіля у розмірі 170350 гривень. Позов мотивований тим, що даний автомобіль придбаний під час перебування у шлюбі з [PERSON] , який розірваний на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 28.10.2020 року, та 23.06.2015 року зареєстрований на ім`я відповідача, оскільки автомобіль є спільним майном подружжя, та на разі перебуває у власності відповідача, позивач має право на компенсацію 1/2 частки його вартості. Згідно з розпорядженням №163 від 16.06.2022 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» призначено відповідно до п.2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено потворний автоматизований розподіл судової справи №947/32834/21. Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О. Ухвалою суду від 21.06.2022 року справу прийнято до провадження з розглядом справи в поряду загального позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.10.2022 року, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. З боку представника позивача [PERSON] адвоката Сторожук Д.І. до судового засідання надійшла заява щодо можливості розгляду справи за його та позивача відсутністю, в якій позов підтримує та просить його задовольнити, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи. Відповідач процесуальним правом на надання відзиву не скористалась. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представником позивача надано заяву щодо можливості розгляду справи в заочному порядку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Судом встановлено, що\~\~між сторонами 22.01.2012 року Малиновським районним у місті Одесі відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб, який розірваний рішенням Київського районного суду м.Одеси від 28.10.2020 року ( справа №947/18629/20). Під час перебування у шлюбі подружжям придбаний автомобіль LexusRX 350, 2007 року випуску, право власності на який 23.06.2015 року зареєстроване на ім`я [PERSON] . Домовленості про поділ майна в досудовому порядку сторони не дійшли. Шлюбного договору, яким би були визначені частки майна подружжя при розірванні шлюбу сторони не укладали. Згідно частин 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто автомобіль LexusRX 350, 2007 року випуску належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Так, спірний автомобіль, який придбаний в період шлюбу, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя він був оформлений, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому частки майна дружини та чоловіка є рівними та останній підлягає поділу в порядку чинного законодавства. Однак 26.01.2021 року відповідач [PERSON] здійснила відчуження вказаного автомобіля на користь [PERSON] , що вбачається з листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області ( Філія ГСЦ МВС) від 24.06.2021 №31/15-224аз. Договір купівлі-продажу автомобілю виходить за межі дрібного побутового. Згода чоловіка на відчуження - відсутня. На замовлення позивача ТОВ «АМК Траст» з метою визначення ринкової вартості КТЗ для роз`яснення майнових суперечок ( в рамках судового провадження) надано звіт про визначення середньоринкової вартості КТЗ LexusRX 350, 2007 року випускуоб`єм двигуна 3456 куб см від 11.01.2022 року, з якого вбачається, що середньоринкова вартість автомобілю становить 397430,00 гривень. Станом на 21.10.2021 року середня вартість даного автомобіля становить 13000,00 дол. США, що є еквівалентом 340701,40 гривень. Відповідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11\~спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, забудовником будівлі, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ. Поширення цього правового режиму на кожну набуту у шлюбі річ (презумпція права спільної сумісної власності) існує доти, доки у суді не доведено інше кимось із подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України). Разом із тим, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. (ч.2 ст. 70 СК України). За постановою Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.02.2021 року у справі № 264/2232/19 презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу може бути спростована, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Наведене дає правову можливість визнати майно не спільною, а особистою власністю, якщо воно набуте подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі, проте за особисті кошти, за умови доведення обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тим із подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується із ч. 1 ст. 81 процесуального закону України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами відповідно до статті 76 ЦПК України є дані, на підставі яких суд встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами до доказів є їх належних, допустимих, достовірних та достатність. Підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України судом не встановлено. Доказів на спростування презумпція спільності права власності подружжя відповідачем не надано. Відповідно до\~\~ППВСУ"Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У випадку відчуження майна із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визнанню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічні характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Відповідні висновки були викладені також у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі 127/7029/15 (провадження № 61-9018сво18), у справі № 286/1784/15-ц від 17.04.2019 року. При вирішенні спору суд враховує, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Зазначене узгоджується із статтею 5 ЦПК України, за якою суду надано право в межах позовної вимоги визначення у своєму рішенні такого способу захисту, який не суперечить закону. Так, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права як стягнення компенсації 1/2 вартості спірного автомобілю є ефективним, а тому позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1\\2 (50%) середньої вартості зазначеного автомобіля, а саме 170350,70 гривень.

Outcome: approved