Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

05.10.2022 року позивачка [PERSON] , звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 03.09.2005 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2744 грн щомісячно, з урахуванням індексації, до досягнення донькою повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 20.10.2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. В судове засідання позивачка не з`явилася, звертаючись до суду із вказаним позовом, у позовній заяві зазначила про те, що просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив або зустрічний позов не подав, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Як вбачається\~з\~відповіді на\~запит Департаменту\~реєстраційних послуг,\~відповідач [PERSON] \~\~зареєстрований за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,саме за цією адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи. Рекомендований лист відповідачем не отриманий та повернутий суду з відміткою поштового відділення зв`язку «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач не скористався можливістю передбаченою ст. 178 ЦПК України, відзив на позов суду не надав. Суд, враховуючи відсутність заперечень від позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280\~ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК Українифіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що гідно свідоцтва про народження № [NUMBER] , сторони [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] ( а.с.12,13). До матеріалів справи долучено копію довідки, яка датована 08.04.2011 року про те, що неповнолітня [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації, з матір`ю ( а.с.14). Будь яких інших доказів щодо проживання дитини разом з матір`ю, [PERSON] не надала. Як зазначено у позові, відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обов`язку утримувати дитину між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дитину, в якому було б визначено розмір та строки виплати аліментів, між позивачем та відповідачем не укладався. Як вбачається з положень Сімейного кодексу України, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року по справі №6-35893св12). Відповідно до положень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №3 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 184 ч.1 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 року, статус рішення - остаточне). Враховуючи, що донька сторін- [PERSON] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач такі доводи позивача не спростував, батько дитини- [PERSON] , зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому аліменти на утримання доньки підлягають стягненню за рішенням суду. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 2744 грн., щомісячно з урахуванням індексації. Відповідно до ст.. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У порушення вимог ст. 182 ЦПК України, позивачка ухилилася від надання суду доказів її матеріального становища, жодної довідки про її доходи, суду не надала. Згідно даних ГУ ДПС у Запорізькій області, отриманих судом 30.11.2022 року, відповідач [PERSON] отримує пенсію у розмірі 5236 грн. Відповідно до вимог діючого законодавства, батьки (мати та батько) несуть обов`язок утримання неповнолітньої дитини у рівних частках. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дитини, враховуючи вимоги ст.184 СК України та виходячи зі встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку- 2744 грн., суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення відповідача, та з врахуванням ухилення позивачки у наданні доказів щодо її матеріального становища, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що позивачка наполягає на стягненні аліментів у твердій грошові сумі у розмірі 2744 грн. Сімейне законодавство в рівних частинах покладає на батьків обов`язок по утриманню і вихованню дітей, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , у твердій грошовій сумі 1372 грн. щомісяця, починаючи з 05.10.2022 року до досягнення дитиною повноліття ( 2744 грн.: 2 = 1372 грн.). В іншій частині позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Згідно з ст.141\~ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. Відповідно до ст.430\~ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial