Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Дубенського міськрайонного суду, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Рівне, актовий запис №1464. Від спільного подружнього життя мають двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Старший син є повнолітнім. Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що сумісне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх двох років відносини погіршиоися, вони не розуміють один одного і не можуть дійти спільної згоди. Чоловік фактично не проживає з позивачкою та дітьми, знаходиться постійно за кордоном у відрядженнях, приховує свої реальні доходи. На даний час вони фактично проживають окремо, кожний своїм життям і своїми інтересами. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Просить шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею та стягнути з відповідача судові витрати у справі. Ухвалою суду від 12 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 08 вересня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого він частково погоджується з обставинами, викладеними у позовній заяві, у них з дружиною дійсно погіршилися стосунки, час від часу виникали певні непорозуміння, причиною яких ймовірно були його відрядження за кордон. З метою збереження сім`є просив призначити їм з позивачкою строк для примирення два місяці. 21 вересня 2022 року за клопотанням відповідача ухвалою суду провадження у справі було зупинено, сторонам по справі надано на примирення строк 2 (два) місяці. Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року поновлено провадження та призначено справу до розгляду. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивача - адвокат Лопухович А.О. подала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги визнає, заперечень не має, вважає, що примирення між сторонами не можливе. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи та докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Рівне, актовий запис №1464, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). [PERSON] народився [INFO] , в свідоцтві про народження серії [NUMBER] його батьками вказані сторонни по справі (а.с. 7). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Наданий судом сторонам строк на примирення не дав позитивних результатів. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що спору щодо місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , немає, відповідно до ст. 160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити проживати його з позивачкою, що кореспондується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, які, зважаючи на задоволення позову, підлягають стягненню з відповідача

Outcome: approved