Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

20.10.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив постановити рішення, яким змінити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовну до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син [PERSON] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.04.2016 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 08.02.2016 року до повноліття сина. Зазначає, що під час виконання обов`язку по захисту Батьківщини він отримав контузію суглоба та переніс ішемічний інсульт. Зазначає, що тривалий час він проходив курси реабілітації та відновлення фізичного та психологічного стану здоров`я. Починаючи з 2019 року його стан здоров`я почав значно погіршуватися, у зв`язку з чим він постійно перебуває під наглядом лікарів, проходить медичні обстеження та постійно приймає лікарські препарати. Вказав також, що раз на рік він має проходити лікування стаціонарно, що має наслідком витрачання значних коштів. Крім того, зазначив, що [INFO] померла його мати, у зв`язку з чим йому довелося забрати до себе свого батька, який є пенсіонером та потребує стороннього догляду та лікування. Тож, після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання сина його матеріальний погіршився та сімейний стан змінився, а тому він звернувся до суду з даним позовом. 24.10.2022 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом ( повідомленням ) сторін, встановлено сторонам строки вчинення процесуальних дій. 17.11.2022 року відповідачем подано до суду відзив на позовні заяві, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву відповідач вказала, що позивач дійсно має статус особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, відтак користується пільгами встановленими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема: пільгами з оплати житлово-комунальних послуг та лікування, щорічно отримує разову грошову допомогу до 5 травня, тощо. При цьому, доказів які б вказували на те, що його батько проживає з ним та потребує стороннього догляду позивачем не надано. Тому вважає, що матеріальне становище позивача не погіршилося, а сімейний стан - не змінився. Натомість, вона, син та її мати, після смерті батька, проживають однією сім`єю. Вона працює асистентом вчителя, її мама - отримує пенсію, їх сімейний дохід досягає 10 000 грн на місяць, які витрачаються на харчування, комунальні послуги, транспортні послуги, послуги інтернету, придбання одягу та лікування (за потребою). При цьому, син [PERSON] періодично хворіє, у зв`язку з чим потребує обстежень та лабораторних досліджень аналізів. У свою ж чергу, позивач не цікавиться життям сина, його навчанням, не приймає участі у його вихованні. Правом подачі відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив сторони не скористалися. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, які просив задовольнити з підстав викладених у змісті позовної заяви. Відповідач позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовна заяву. З`ясувавши обставини, на які учасники посилаються як на підставу своїх вимог та заперечення, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] /а.с.8 /. Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.04.2016 року у справі № 285/359/16-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 08.02.2016 року до його повноліття /а.с.10/. Відповідно до довідки Новоград-Волинського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Хмельницький) МЮ України від 19.01.2021 року на даний час відповідач сплачує аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.с.72/. Із довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 04.10.2029 року слідує, що позивачу [PERSON] з 11.09.2019 року визначена друга група інвалідність у зв`язку із загальним захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Із пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, слідує, що на момент призначення аліментів на утримання сина [PERSON] йому була визначена ІІІ група інвалідності. Дана обставина відповідачем не оспорювалася. Згідно виписок із медичної картки хворого позивач [PERSON] у період з 16.09.2019 року по 27.08.2019 року, з 17.01.2020 року по 27.01.2020 року, з 09.09.2020 року по 18.09.2020 року, 27.01.2021 року по 08.02.2021 року, з 02.09.2021 року по 13.09.2021 року та з 19.04.2022 року по 28.04.2022 року стаціонарно проходив курс лікування як учасник АТО (а.с.15-23). Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] проходив курс лікування з 20.10.2018 року по 29.10.2018 року, з 18.01.2019 року по 25.01.2019 року, з 30.07.2021 року по 01.08.2021 року, з 15.04.2021 року по 28.04.2021 року, з 01.12.2021 року по 05.12.2021 року, з 11.01.2022 року по 25.01.2022 року, з 0.03.2022 року по 12.03.2022 року та з 08.09.2022 року по 17.09.2022 року. Дані виписки сторонами не спростовані. Також встановлено, що [INFO] помер батько відповідача - [PERSON] та [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновків, що з моменту прийняття рішення судом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів, зокрема, значно погіршилося здоров`я позивача у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тому, враховуючи погіршення здоров`я позивача, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.04.2016 року у справі № 285/359/16-ц, та стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати положенню СК України. При цьому, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача у частині зміни та стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина у розмірі 1/6 частини, оскільки такі вимоги не відповідають інтересам неповнолітнього [PERSON] , який також періодично хворіє. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зміни розміру аліментів з дати звернення до суду, оскільки останні не ґрунтується на вимогах закону, зокрема: п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", який передбачає, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Разом з тим, при зміні розміру аліментів судом взято до уваги, що сімейний стан обох сторін змінився, останні після встановлення аліментів втратили по одному із батьків, зокрема: позивач - матір, відповідач - батька. Відтак, позовні вимоги суд задовольняє частково. Вирішуючи питання судових витрат встановлено наступне. Позивач як особа з інвалідністю 2 групи згідно до вимог Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви. За таких обставин, судових витрат у справі сторонами не понесено.

Outcome: partial