Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Представник позивача звернувся із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , до квартири відповідачки подаються послуги з гарячого водопостачання та централізованого опалення. Позивач зобов`язання виконує належним чином. Відповідачка свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, у розмірі 63 062,72 грн., яка складається із заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 30 951,99 грн., заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 32 110,73 грн.; Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. У відзиві на позовну заяву представник відповідачки - адвокат Никифоров Д.О. заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, свої заперечення обґрунтував наступним. Станом на 1992 рік у багатоквартирному будинку за адресою вул. Н. Прибоя. 18 в м. Києві реалізовано проект теплопостачання і каналізації, який був розрахований на 2 квартири, на які заведено опалення. Проектом передбачено, що квартира [ADDRESS] була під`єднана до центрального трубопроводу через його відгалуження до будинку №18 , шляхом приєднання до труби, що пролягає на горищі будинку, окремо від інших квартир. Інше відгалуження забезпечувало опаленням інші квартири будинку. У 2001 році після заселення ще трьох сімей, площа опалення істотно збільшилась, що призвело до фактичного ненадходження тепла до квартири [PERSON] , яка розташовувалась останньою. Після істотного погіршення рівня опалення, а згодом і його фактичного припинення, відповідачка неодноразово зверталася із заявами та скаргами до комунальних служб, постачальника централізованого опалення, органів місцевого самоврядування та контролюючих органів з вимогою відключити теплопостачання у встановленому порядку. Факт звернення щодо відключення зафіксований у відповіді ПАТ «Київтеплоенерго» від 21.10.2015. У вiдповiдi йдеться про необхiднiсть звернення до міжвідомчої комісії, що мала бути створена органом місцевого самоврядування. Однак ніякої інформації щодо того, куди саме звертатися і чи створена така комісія, ПАТ «Київтеплоенерго» [PERSON] не надав. Зазначає, що відповідна комiсiя не була утворена протягом тривалого часу, у чому немає ніякої вини відповідачки, та саме це перешкоджало відключенню встановленому порядку. Крім того, навіть у випадку створення комісії відповідач однаково не міг виконати передбачену процедуру, які поширювалась лише на багатоквартирні будинки. Один відповідач фактично був підключений до центральної мережі окремо від інших квартир, не дозволяє визначити його як споживача з багатоквартирного будинку, водночас окремого порядку відключення споживача, який підключений до мережі окремо iнших квартир багатоквартирного будинку, просто не існує. Неутворення вiдповiдної комiсiї та відсутність окремого порядку відключення споживача, який підключений до мережі окремо від інших квартир багатоквартирного будинку унеможливили відключення у встановленому законом порядку. Відповідач вживав усiх заходiв для того, щоб у встановленому порядку відключитися від теплопостачання, однак з причин, що не залежали вiд його волi, не мiг виконати умов передбачених законодавством. Наголошує, що позивач знав про відключення теплопостачання квартири, однак нараховував плату за фактично ненадані послуги. Згідно акту СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» №711708 від 21.11.2020, встановлено, що у квартирі [PERSON] система опалення переобладнана під автономний твердопаливний котел. Загальнобудинковий подавальний трубопровід прокладається на горищі - заглушено, а зворотній в підлозі - заварено. Відповідно, тепло ніяким чином не могло подаватися до квартири, що свідчить про необгрунтовані нарахування за неспожиті послуги. Згідно відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 21.05.2019 також підтверджено факт демонтажу системи централізованого опалення у квартирі, у той же час позивач нараховував борг за фактично ненадані послуги. З цих підстав вважає, що позивач не надавав послуги централізованого опалення та неправомірно нараховував плату за вказану послугу, а тому позов не підлягає задоволенню. У відповіді на відзив представник позивача на обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним здійснюється постачання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартиру відповідача, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки будинок 18 по вул. Новикова-Прибоя є одноповерховим, опалення до квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідачка фактично отримує теплову енергію в приміщенні. Будинок відповідачки підключено до системи централізованого теплопостачання, а тому вона є споживачем житлово-комунальних послуг. Отже між сторонами склались договірні відносини з приводу надання теплової енергії. Зазначає, що квартира вiдповiдача не була відключена від мережі централізованого опалення у встановленому законом порядку. З належними документами, що підтверджують законне відключення від загальнобудинкової системи централізованого опалення та постачання гарячої води або правомірними документами про наявність в квартирi автономного газового опалення на адресу позивача ніхто не звертався, не надсилав. Претензія на адресу позивача про неотримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] в спірний період, також направлена не була. Відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком №4 процедури. З цих підстав просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 14.09.2022 року від представника відповідачки - адвоката Никифорова Д.О. надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій він зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки відповідно до ст. 256 ЦК України. Позовна заява про стягнення заборгованості подана позивачем 29.12.2021року, період нарахування заборгованості - з 31.07.2014 по 01.09.2021. Вiдповiдно, кінцевий строк, коли позивач має право на звернення до суду поза строками позовної давності - 29.12.2018року. Отже, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, які були нараховано 29.12.2018 року, з порушенням строку позовної давності. Вважає, що до 01.05.2018 року відповідачу нараховано 30 951,99 грн, за період з 01.05.2018 до 29.12.2018 - 3 533.90 грн., разом за період - 34 485,89 грн. Таким чином, вимоги про стягнення 34 485,89 грн. заявлені поза межами строку позовної давності та матерiали позовної заяви не містять належних доказів та обґрунтувань суми, нарахованої до 01.05.2018. З цих підстав просить суд, відмовити у задоволенні вимог про стягнення заборгованості у сумі 34 485,89 грн. За період з 31.07.2014 року по 29.12.2018 рік у зв`язку зі спливом строку позовної давності. У запереченнях на заяву про застосування строків позовної давності представник позивача зазначає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). строки, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто строк позовної давностi за вимогою про стягнення з вiдповiдача заборгованості в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненоi коронавірусом SARS-CoV-2" установлено на всій території України карантин з 12.03.2020. Таким чином, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих споживачем. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутністю осіб, що приймають участь у ній. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ПАТ «Київенерго» було визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014 року. В подальшому розпорядженням КМДА №1693 від 27.12.2017 «Про деякі питання припинення угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між КМДА та АЕК «Київенерго», підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, визначено Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яке починаючи з 01.05.2018 здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на день звернення до суду [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачу згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається з виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Постановою судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20 квітня 2016 року справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу. До вимог про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг застосовується загальна позовна давність. 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в межах строку позовної давності мало право на стягнення не лише заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, спожиті за період з 02 квітня 2017 року по 01 травня 2018 року, що згідно наданого суду розрахунку складає 11 853,29 гривень. У зв`язку з цим, суд вважає правильним задовольнити позовні вимоги частково, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності до вимог щодо стягнення заборгованості за період, який передує квітню 2017 року. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.05.2018 у розмірі 32 110,73 гривень, оскільки вважає, що відповідачем доведено те, що послуги щодо централізованого опалення за цей період позивачем їй не надавались у зв`язку з переобладнанням нею системи опалення під твердопаливний котел. Посилання позивача на те, що таке перепланування проведено не у відповідності з положеннями чинного законодавства не спростовує того, що внаслідок нього подання опалення в квартиру [PERSON] неможливо з технічних причин. Стягнення плати за послуги, які не надаються споживачу чинним законодавством не передбачено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial