Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

В січні 2022 р. ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просило стягнути 64445,40 грн у відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 24.05.2018 р між [PERSON] та ПрАТ «СК «Українська страхова група» було укладено договір добровільного страхування наземним транспортних засобів щодо автомобіля «VW», д.н.з. [NUMBER] . 16.02.2019 р. відбулась ДТП за участі автомобілів«VW», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «BMW», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2019 р. відповідача визнано винним у вчиненні ДТП. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 64445,00 грн власнику пошкодженого транспортного засобу. Відповідач на претензію щодо добровільного відшкодування шкоди не відреагував. Вказане стало підставою для звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направив. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 01.06.2022 р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, 16 лютого 2019 року о 10 годині 15 хвилин по вул. В.Котарбінського, на перехресті з вул. Артема в м. Києві, [PERSON] , керуючи автомобілем БМВ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не був уважним, при повороті праворуч на нерегульованому перехресті, не надав переваги у русі автомобілю, що рухвасі по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Фольцваген, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів, тобто порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2019 р. у справі №761/7803/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, накладення стягнення у виді штрафу. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. 24.05.2018 р між [PERSON] та ПрАТ «СК «Українська страхова група» було укладено договір добровільного страхування наземним транспортних засобів щодо автомобіля «VW», д.н.з. [NUMBER] . 16.02.2019 р. [PERSON] звернувся в ПрАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Згідно страхових актів, розрахунку суми страхового відшкодування, платіжних доручень загальна сума страхового відшкодування, яка була перерахована ПрАТ «СК «Українська страхова група» на рахунок ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» за ремонт автомобіля «VW», д.н.з. [NUMBER] ., складає 64445,40 грн Згідно інформації, яка знаходиться у відкритому доступі на сайті МТСБУ, вбачається, що станом на 16.02.2019 р., відповідальність власника транспортного засобу «БМВ, реєстраційний номер [NUMBER] , не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вказана інформація відображена також в схемі місця ДТП та довідці про ДТП №3019049631271027. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Позивач звернувся до суду в порядку ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України з метою стягнення з відповідача майнової шкоди, внаслідок ДТП. За змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Ст. 1192 ЦК України передбачає, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством За умови ч.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Положеннями ч.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed