Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

03.02.2022 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» подана представником за довіреністю М.В.Литвиненко, відповідно до якої позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» заборгованість по сплаті за користування жилою площею та за комунальні послуги у сумі 2738,63 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 гривні. В обґрунтування\~\~позовних вимог представник позивача посилається на те, що на балансі ННЦ ХФТІ знаходиться гуртожиток за адресою: м. Харків, вул. Ак. Вальтера, буд.19. На основі ордеру від 08.02.2008 №891 серія В-19 на підставі спільного рішення адміністрації ННЦ ХФТІ та профспілкового комітету відповідачі були поселені в гуртожиток в кімнаті № [NUMBER] . Вказує, що відповідачі фактично не проживають в гуртожитку, з червня 2017 року зняті з оплати за користування жилою площею та комунгальні послуги у зв`язку з непроживанням в кімнаті №113 гуртожитку. Станом на день подачі позову, відповідачі в гуртожитку не з`являлись, місце їх перебування позивачу не відоме, однак у гуртожитку вони прописані. Договори про надання всіх комунальних послуг, а саме: Комунальними підприємствами «Харківводоконал», «Харківобленерго», «Теплові мережі», на гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , укладені саме з позивачем, а не з мешканцями гуртожитку, як отримувачами цих послуг. Відповідно до вказаних договорів саме позивач розраховується за надані в гуртожитку комунальні послуги, а для мешканців гуртожитку позивач є надавачем послуг, та має право на відшкодування вартості за ці послуги. Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно здійснював електропостачання, водопостачання та надання інших послуг, що підтверджуються договорами з постачальними організаціями. Відповідно до Положення про користування гуртожитками ННЦ ХФТІ затвердженого наказом генерального директора від 07.10.2019 № 409 особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги. В порушення вимог чинного законодавства відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі виконували зобов`язання, в результаті чого за ними виникла заборгованість за період з 01.10.2015 по 31.05.2020 у розмірі 13604,23 гривні. Київським районним судом м.Харкова винесено рішення від 09.06.2016 по справі №640/5617/16-ц про стягнення з відповідачів заборгованості за користування жилою площею та комунальні послуги в розмірі 10865,60 гривень. На теперішній час заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку становить 2738,63 гривні. Посилається на те, що відповідачі повідомлялись про необхідність погасити заборгованість, а також про те, що у разі її непогашення у добровільному порядку позивач буде змушений звернутися до суду з метою примусового стягнення заборгованості. На сьогоднішній день заборгованість відповідачами сплачена не була, на підставі чого представник позивача звернулась до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2022 справу передано для розгляду судді Садовському К.С. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України судом 04.02.2022 направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб відповідачів у справі та 18.02.2022 отримано відповідні довідки. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. За умов ч.6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи. Ціною даного позову позивачем зазначена сума 2738,63 гривні, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із положеннями п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною і на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 22.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. На світанку 24 лютого 2022 року Російська Федерація розпочала широкомасштабне вторгнення в Україну по всій довжині спільного кордону, від міста Луганська до міста Чернігова, а також із території Республіки Білорусі та окупованого Криму. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено. У зв`язку з цим, справа тривалий час не розглядалася. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідачі мають право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам\~ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідачі не скористались. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку та належним чином. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку та належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем реєстрації та розміщення оголошення на офіційному веб порталі Судової влади України, відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Частиною 1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідачі не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явились у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Відповідачами не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлялись про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~ постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлені наступні фактичні обставини. На балансі Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» знаходиться гуртожиток, розташований за адресою: м. Харків, вул. Академіка Вальтера, 19. Гуртожиток знаходиться у віданні Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут», жила площа в ньому надається працівникам в порядку черговості на підставі спільного рішення Первинної профспілкової організації і адміністрації ННЦ ХФТІ, для вселення видається ордер, який є підставою для вселення на надану жилу площу. На підставі спільного рішення адміністрації ННЦ ХФІТ та профспілкового комітету (ордер від 08.02.2008 № 891 серія В-19) [PERSON] , який працював в ННЦ ХФТІ, поселений в гуртожиток в кімнату № 113 разом із дружиною [PERSON] . Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані та проживають: [PERSON] , 1982 р.н., з 17.10.2006, [PERSON] , 1989 р.н., з 18.03.2008, [PERSON] , 2010 р.н., з 15.12.2010. Відповідно до Довідки відділу кадрів від 02.11.2020 №540, відповідач [PERSON] працював в ННЦ ХФТІ на посаді інженера-дослідника ІІ категорії з 03.08.2004 (наказ від 03.08.2004 №859) по 05.03.2012 (наказ від 05.03.2012 №2010). Звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпПУкраїни. Відповідно до Довідки відділу кадрів від 02.11.2020 №542, відповідач [PERSON] в ННЦ ХФТІ не працювала і не працює. 11.01.2022 складено акт про фактичне місце не проживання в жилому приміщенні за місцем реєстрації, відповідно до якого, Комісія в складі завідуючого гуртожитку Дружинінської І.І., чергового по гуртожитку [PERSON] , електромонтера [PERSON] , підтверджує той факт, що [PERSON] , 1982 р.н., [PERSON] , 1989 р.н., [PERSON] , 2010 р.н., проживали у гуртожитку по [ADDRESS] , в яку були поселені та зареєстровані на підставі ордера В-19 №891 від 08.02.2008 року на жилу площу в гуртожитку за рішенням адміністрації та профкому ННЦ ХФТІ. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у гуртожитку зареєстровані, але з червня 2017 року не з`являються і фактично не проживають, не користуються комунальними послугами та не беруть участі в утримані кімнати [ADDRESS] . Заяв щодо відсутності з поважних причин не надавалось, зв`язку з ними немає. Ключі від кімнати № 113 завідуючому гуртожитку не здавалися, двері в кімнату зачинені таким, чином доступу для обстеження кімнати № 113 немає. Перешкод в доступі та користуванні кімнатою та комунальними послугами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не чинилось. Згідно Довідки з відділу кадрів від 02.11.2020 № 14312223 [PERSON] , [PERSON] на даний час не є працівниками ННЦ ХФТІ Згідно Положенням про користування гуртожитками ННЦ ХФТІ, затвердженого наказом генерального директора від 07.10.2019 № 409 особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.06.2018 року № 2189-VІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п. 1\~ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Тарифи за користування житловою площею у Гуртожитках ННЦ ХФТІ вводяться Наказами НННЦ ХФТІ на підставі Рішень Виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідно до ст. ст.\~66,\~67 Житлового кодексу України\~розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530\~цього закону\~встановлені строки виконання зобов`язання. За приписамист. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В порушення вимог чинного законодавства відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі виконували зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг. В порушення вимог\~ЦК України\~і Положення про користування гуртожитками ННЦ ХФТІ, довгий час оплата відповідачами за користування жилою площею і за комунальні послуги (оплата за користування жилою площею, водовідведення, водопостачання, електропостачання, природний газ, теплова енергія (гаряча вода), теплова енергія (опалення) не проводилась. Згідно наданих суду розрахунків, заборгованість відповідачів за період з 01.10.2015 по 31.05.2020 становить 13604,23 гривні. Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 09.06.2016 по справі №640/5617/16-ц задоволено позов Національного наукового центру «Харківській фізико-технічний інститут», стягнуто солідарно з [PERSON] , ІПН Міністерством доходів та зборів не наданий, [PERSON] , ІПН Міністерством доходів та зборів не наданий на користь Національного наукового центру «Харківській фізико-технічний інститут» заборгованість по сплаті за користування жилою площею та за комунальні послуги у розмірі 10865,60 (десять тисяч вісімсот шістдесят п`ять)грн. та судовий збір у розмірі\~по\~689,00 (шістсот вісімдесят дев`ять)грн.\~з кожного. З урахуванням суми, що вже стягнута за рішенням суду, заборгованість [PERSON] та [PERSON] становить 2738,63 гривні. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має. Розрахунок боргу, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом. Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України) Згідно із частинами третьою, четвертою\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Застосування судом строків позовної давності можливе лише за заявою відповідача, зробленою до винесення рішення по справі, проте відповідачами такого клопотання не заявлено. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги є обґрунтованими та підлягають задоволенню Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2481 гривень. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень статті 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (100%), та стягує з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2481 гривень в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved