Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

28.12.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі у період з 29 вересня 2015 року по 29 листопада 2019 року. В подальшому, рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 29.11.2019 по справі № 940/1463/19 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 03.01.2020. В період шлюбу 06.12.2016 за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м. Право власності на будинок зареєстровано за позивачем. Разом з тим, вказаний будинок відноситься до майна спільної сумісної власності позивача та відповідача, так як набутий у шлюбі та за рахунок спільних коштів подружжя. Позивач не може на власний розсуд розпоряджатись своєю часткою будинку, з відповідачем згоди та взаєморозуміння з приводу подальшої долі домоволодіння не досягнуто. Окрім того, відповідач заборгував велику суму за аліментами на утримання дітей, використовує будинок на власний розсуд, виносить з нього речі, веде не порядний спосіб життя, а тому проживати в будинку з відповідачем позивач не може. За вказаних обставин позивач просить суд розподілити спільне майно, визнавши за нею та за відповідачем право приватної власності на Ѕ частку житлового будинку загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , та припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказаний житловий будинок. Ухвалою суду від 16.02.2022 провадження у справі № 141/948/21 відкрито та призначено підготовче судове засідання на 15.03.2022. 15.03.2022 розгляд підготовчого судового засідання було відкладено на 14.04.2022, у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 14.04.2022 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 141/948/21 на тридцять днів суду та відкладено розгляд підготовчого судового засідання на 18.05.2022. Судові засідання, призначені на 18.05.2022, на 23.06.2022, на 28.07.2022, на 16.08.2022 було відкладено, відповідно, на 23.06.2022, на 28.07.2022, на 16.08.2022, та на 08.09.2022 у зв`язку відсутністю відомостей щодо вручення відповідачу [PERSON] повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 08.09.2022 закрито підготовче провадження у справі № 141/948/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, призначено справу до судового розгляду по суті на 06.10.2022. У зв`язку із проходженням суддею Климчук С.В. щорічної підготовки в Національній школі суддів України в період з 03.10.2022 по 07.10.2022 включно розгляд справи № 141/948/21 призначено на 25.10.2022. Судове засідання, призначене на 25.10.2022, було відкладено на 15.11.2022, у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилась. При цьому, 15.11.2022 на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Порхун О.П. про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] правом на правову допомогу не скористався, повноважного представника до суду не направив, при цьому, належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи, шляхом скеровування судових повісток по місцю відбування покарання. Позовну заяву з додатками було отримано уповноваженою особою ДУ «Вінницька УВП № 1» для вручення [PERSON] 25.08.2022, однак відповідач відзив до суду не направив, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Ухвалою суду від 15.11.2022 постановлено провести заочний розгляд справи 141/948/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 29.09.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 125. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 29.11.2019 по справі № 940/1463/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 03.01.2020. Згідно свідоцтва\~про право\~власності на\~нерухоме майно\~№ [NUMBER] ,\~яке знаходиться\~а матеріалах\~інвентаризаційної справи\~№ 115.\~ [PERSON] є\~власником \~житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 06.12.2016, [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м. Продаж житлового будинку, що є предметом договору за домовленістю сторін, вчинюється за 40\~000 грн, які сплачені [PERSON] до підписання цього договору. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 74997036, сформованого 06.121.2016 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м. Форма власності приватна, розмір частки 1. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 3 ст.\~358\~ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно ч. 1, ч.3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ч. 1, ч.2, ч.3 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1, 2 статті 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, З`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Статтею 71\~СК України\~визначено,\~що майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо дружина\~та чоловік\~не домовилися\~про порядок\~поділу майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з\~подружжя,\~хто використовував\~їх у\~своїй професійній діяльності. Вартість цих\~речей враховується\~при присудженні\~іншого майна\~другому з\~подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Також суд враховує висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, що обов`язкові для застосування: Велика Палата Верховного Суду України у справі № 372/504/17 від 21 листопада 2018 року зробила правовий висновок щодо обов`язковості застосування презумпції спільного майна придбаного в період шлюбу і зазначила: відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відсутність судового рішення про визнання набутого за час шлюбу майна особистою приватною власністю одного із подружжя або інших достатніх доказів на підтвердження того, що таке майно придбане за особисті кошти одного із подружжя, дає підстави вважати, таке майно належить обом з подружжя на праві спільної сумісної власності у рівних частках. Презумпція спільного майна придбаного в період шлюбу застосовується і підтверджується останніми висновками Верховного Суду у подібних з цим позовом правовідносинах: постанова Верховного Суду від 10 квітня 2020 року справа № 643/16454/15-ц; постанова Верховного Суду від 07 квітня 2020 року справа № 199/3645/17-ц; постанова Верховного Суду від 13 березня 2020 року справа № 320/3072/18-ц і інші. Отже, головним значенням поділу майна, що є у спільній сумісній власності, є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками. Таким чином, оскільки спірний житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м. придбано в період шлюбу за спільні кошти, відтак вищевказане нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, та може бути поділено між колишнім подружжям. На підставі викладеного, суд доходить висновку що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень статті 141\~ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved