Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що 05 жовтня 2020 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, де водій автомобіля марки «Skoda Fabia», д.н.з [NUMBER] , скоїв наїзд на пішохода [PERSON] - її батька. В результаті ДТП пішохід [PERSON] помер. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Skoda Fabia», р.н.з [NUMBER] , була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг». 31.08.2021 року вона звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, відповіді на заяву не отримано, страхове відшкодування не виплачено. Повідомляє суд, що станом на 12.08.2022 року досудове розслідування не завершено. Вважає відмову відповідача щодо виплати страхового відшкодування у повному обсязі безпідставною та такою, що грубо порушує її права на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відтак, заява про виплату страхового відшкодування була подана. Законом гарантовано потерпілому виплату відповідного розміру відшкодування за шкоду, заподіяну його здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу, який він має право отримати від страховика забезпеченого транспортного засобу, незалежно від вини потерпілого, якщо не встановлено, що шкода завдана внаслідок його умислу або непереборної сили, чого за обставин цієї справи не встановлено. Відповідно до ст.27.3 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір відшкодування становить: 60000грн. - моральна шкода та 14254грн. - відшкодування витрат на поховання. Позивач просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на її користь 60000грн. в відшкодування моральної шкоди та 14254,00грн. в відшкодування витрат понесених на поховання. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача адвоката Макух А.В. до суду надійшла заява, в якій вона просила справу розглядати без її участі та участі позивача. Приймаючи участь в судових засіданнях, представник позивача позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача ТДВ «Страхова група «Оберіг» в судове засідання не з`явився, надали до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначено, що відповідно до ч.2 ст.999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають обов`язкового страхування, застосовуються положення Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.22.1 ст.22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Лише 06.09.2021 року відповідач отримав заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону №1961-IV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Однак, відповідно абз.2 п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV якщо дорожньо-трапспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Станом на дату подання даного відзиву на позовну заяву відповідач не володіє інформацією про набрання рішенням по кримінальній справі по вищевказаному ДТП законної сили. Таким чином, строк для прийняття рішення по даній страховій справі не настав, а страхова справа знаходиться на стадії врегулювання. Рішення щодо вищевказаної події, що має ознаки страхового випадку, буде прийнято ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» в строки, передбачені п.36.2. ст.36 Закону № 1961-IV, тобто не пізніше 90 днів з дня отримання інформації про набрання рішенням по кримінальній справі по вищевказаному ДТП законної сили. Враховуючи вищевикладене, відповідач жодним чином не порушував прав, свобод чи інтересів позивача та в повному обсязі виконав свої обов`язки, передбаченні спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому позовні вимоги до відповідача є передчасними, безпідставними та необґрунтованими. Просили відмовити в задоволенні позову та стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500грн. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав: Суд установив, що 05.10.2020 року в м.Суми сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Skoda Fabia» д.н.з. [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ), під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер в лікарні [INFO] . Викладене підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.11), та копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 08.10.2020 року (а.с.15). За фактом дорожньо-транспортної пригоди були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020200440002714 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.12). На цей час досудове розслідування триває, рішення у кримінальному провадженні не прийнято, що підтверджується інформацією Сумського районного управління поліції (а.с.12). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Skoda Fabia» д.н. [NUMBER] (vin-code [NUMBER] ) на дату настання ДТП була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/0373487 (а.с.14). Позивач [PERSON] є донькою потерпілого [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 31.01.1968 року (а.с.16), та копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 29.10.1991 року (а.с.17). 31.08.2021 року [PERSON] звернулася до ТДВ «Страхова група «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.9-10). Однак, відповіді на заяву не отримано, страхове відшкодування не виплачено. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди, протиправна дія заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Наявність непереборної сили чи умислу потерпілого [PERSON] при розгляді справи не доведено. Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу, відсутність рішення, яке б встановлювало вину водія, не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Посилання ТДВ «Страхова група «Оберіг» як на підставу відмови у виплаті страхового відшкодування на те, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 05 жовтня 2020 року за участю автомобіля «Skoda Fabia» (vin-code [NUMBER] ), внаслідок якої [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер, не є страховим випадком, оскільки через ненадання доказів підтвердження вини водія [PERSON] у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди у страховика не виникає цивільно-правової відповідальності, є безпідставним, так як цивільно-правова відповідальність особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, передбачена статтею 1187 ЦК України. Таким чином, доводи відповідача ТДВ «Страхова група «Оберіг» про відсутність підстав для визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком є безпідставними. Такий висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 01.07.2020 року у справі №554/858/19 (в зазначеній справі не закінчено досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч.2 ст.286 КК України, відсутнє судове рішення, яке б підтверджувало відповідальність водія транспортного засобу). В цій постанові Верховний Суд зазначив, що ДТП, яке сталася 09 жовтня 2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом; відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з підпунктами 37.1.1-37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Законом гарантовано потерпілому виплату відповідного розміру відшкодування за шкоду, заподіяну його здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу, який він має право отримати від страховика забезпеченого транспортного засобу, незалежно від вини потерпілого, якщо не встановлено, що шкода завдана внаслідок його умислу або непереборної сили, чого за обставин цієї справи не встановлено. Відповідно до ст.27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам та дітям. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Позивач зазнала душевних страждань у зв`язку з смертю батька, втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, позивач позбавлена можливості моральної підтримки батька у подальшому своєму житті. Мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 вересня 2020 року становила 5000грн. Отже, розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] - доньки [PERSON] становить 60000грн. (12х5000грн.). Відповідно до ст.27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. [PERSON] понесла витрати на поховання батька [PERSON] в розмірі 14254грн., що підтверджується копією квитанції №231 (а.с.21), та копією договору-замовлення (а.с.22). Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі досліджених доказів суд вважає необхідним стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь [PERSON] 60000грн. відшкодування моральної шкоди та 14254грн. відшкодування витрат на поховання. З ТДВ «Страхова група «Оберіг» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992грн.40коп., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду. Витрати відповідача на професійну правничу допомогу не підлягають стягненню, оскільки позов [PERSON] задоволений.

Outcome: approved