Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

липні року 2022 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням - у будинку [ADDRESS] . Позивачка позов мотивувала тим, що їй відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 20.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Бублик Т.М., реєстровий №1108, належить Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] . Інша Ѕ частка даного будинку належить [PERSON] , який є громадянином Росії та постійно проживає в РФ у м.Москва. Відповідно до будинкової книги та акту відсутності (не проживання) особи за місцем реєстрації від 05.07.2022 року, у будинку [ADDRESS] на даний час зареєстрована лише одна особа - [PERSON] . Відповідачка [PERSON] це колишня дружина колишнього співвласника б. [ADDRESS] - [PERSON] , 1926 року народження, який помер [INFO] . Вселилася відповідачка [PERSON] до будинку після реєстрації шлюбу з [PERSON] у липні 2016 року. А після смерті [PERSON] відповідачка прожила в будинку ще близько 2 місяців. У березня 2021 року відповідачка [PERSON] забрала свої речі, одяг та виїхала з м.Ніжина в невідомому напрямку. З того часу відповідачка жодного разу у будинку не зявлялася та з позивачкою не спілкувалася. Жодного договору чи домовленості щодо користування житловим приміщенням у будинку між позивачкою, іншими співвласником [PERSON] та відповідачкою не існує. Будь які особисті речі, речі повсякденного використання, меблі, які б належали відповідачці, у спірному житловому приміщенні відсутні. Вищезазначені обставини підтверджуються актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 05.07.2022. На сьогоднішній день відповідачка [PERSON] не являється членом сім`ї позивачки та членом сім`ї співвласника будинку [PERSON] . Реєстрація в будинку відповідачки створює позивачці перешкоди у здійсненні прав щодо власного майна, вона не може в повній мірі розпорядитися своєю часткою у будинку, оформити субсидію на комунальні послуги. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.07.2022 було прийнято до розгляду вказану позовну заяву та розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка та її представник адвокат Семенок В.І. у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просили його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України є такими, що повідомлені про судове засідання належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду. Тому суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] - по Ѕ частці, що підтверджується довідкою «Наше БТІ» №73 від 10.02.2021 та витягом з Державного реєстру речових прав №248880912 від 18.03.2021 (а.с.10-11). Згідно договору дарування частки житлового будинку від 20.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Бублик Т.М., реєстровий №1108, позивачці належить Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] (а.с.4-5). Відповідно до будинкової книги, у будинку [ADDRESS] на даний час зареєстрована - [PERSON] (а.с.12-17). Актом про відсутності (не проживання) особи за місцем реєстрації від 05.07.2022 року, у будинку [ADDRESS] підтверджується, що у спірному будинку зареєстрована - [PERSON] . Фактично в будинку проживає співвласник будинку [PERSON] та її син [PERSON] . [PERSON] не проживає у будинку з березня 2021 року. Ніяких особистих речей, речей повсякденного використанні, меблів, які б належали [PERSON] , у будинку не виявлено (а.с.19). Згідно довідки ЦНАП виконавчого комітету Ніжинської міської ради №06-10/425 від 14.07.2022 [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.24). Згідно ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За правилами ст. 150, 156 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважності причин відсутності відповідачки в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] не встановлено. За таких обставин, враховуючи те, що [PERSON] не проживає у в будинку [ADDRESS] понад один рік, належні заходи по утриманню майна не вживає, що перешкоджає позивачеві у здійсненні прав щодо майна, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачка при зверненні до суду звільнена від спати судового збору, так як є інвалідом І групи, на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь держави. Доказів на підтвердження понесених позивачкою витрат на правничу допомогу суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: approved