Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] , адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] , адреса фактичного місця проживання не відома (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 20 вересня 2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Великоканівецькою сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис № 8. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Подружнє життя у сторін не склалося, з 09 жовтня 2021 року шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що характер роботи відповідача та його місце перебування було за межами України, що приводило до тривалої відсутності останнього та втрати родинних та сімейних зв`язків. Як відомо позивачу, відповідач проживає за кордоном та має іншу сім`ю. Позивач зазначає про те, що примирення між сторонами не можливе, а тому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просила проводити за її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток про виклик до суду на адресу місця реєстрації та шляхом виклику через веб-сайт «Судова влада України», відзиву на позовну заяву не подав, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направив, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 20 вересня 2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Великоканівецькою сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис № 8, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого повторно, серії [NUMBER] від 05 серпня 2004 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 квітня 2005 року (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи бажання позивача, суд залишає позивачу набуте нею у шлюбі прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] являється особою з інвалідністю ІІ групи (а.с. 7), а тому звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК Україниякщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абзацу 3 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Так, позивач у позовній заяві вказує на ту обставину, що відповідач являється особою з інвалідністю ІІ групи, проте доказів цьому не надано. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved