Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Прокурор звернувся з позовом до суду про стягнення в рівних частинах з [PERSON] , [PERSON] на користь Новоушицької селищної ради Хмельницької області шкоди, завданої кримінальним правопорушенням навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконного зайняття рибним добувним промислом розміром 36 201 гривень. В обґрунтування вимог вказує, що вироком Новоушицького районного суду Хмельницької області від 17 травня 2022 року [PERSON] , [PERSON] визнано винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України і призначено покарання. Відповідно до зазначеного вироку [PERSON] та [PERSON] було здійснено незаконний вилов різних видів риби на загальну суму 36 201 грн. В добровільному порядку зазначений розмір шкоди відповідачами не відшкодовано. Враховуючи, що органом, уповноваженим державною здійснювати функції у спірних правовідносинах не вжито заходів до стягнення шкоди, що свідчить про його бездіяльність, тому позов пред`являється прокурором. Прокурор Мазур А.М. у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Представник Новоушицької селищної ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просив позов задовольнити та проводити розгляд справи у його відсутності (арк.спр.44). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] правом на подання відзиву не скористались. У судовому засіданні позов не визнали, оскільки вважали, що вони не вчиняли кримінального правопорушення. Процесуальні дії у справі 28 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом Вироком Новоушицького районного суду Хмельницької області від 17 травня 2022 року [PERSON] , [PERSON] визнано винуватими у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Відповідно до зазначеного вироку [PERSON] , діючи за попередньою змовою з сином [PERSON] , [INFO] здійснили незаконний вилов риби, а саме: верховодки (уклія) - 472 штуки по ціні 17 грн за одну на суму 8024,00 грн; тарань (плітка) - 39 штук по ціні 85 грн за одну на суму 3315,00 грн; судак звичайний - 2 штуки по ціні 510 грн за одного на суму 1020 грн; ляща - 19 штук по ціні 170 грн за одного, на суму 3230,00 грн; сазан (короп) - 2 штуки по ціні 306 грн за одного, на суму 612,00 грн; вирезуба причорноморського, віднесеного до Червоної Книги, вилов яких категорично заборонений - 2 штуки, по ціні 10 000 грн за одного, на суму 20 000,00 грн, а всього на загальну суму 36 201,00 грн. Вказаний вирок набрав законної сили 17 червня 2022 року. Цивільний позов під час розгляду кримінального провадження не заявлявся (арк.спр.10-14). Розмір збитків внаслідок незаконного зайняття рибним добувним промислом становить 36 201,00 грн, що підтверджується висновками судово інженерно - екологічних експертиз №719/21-22 від 17 серпня 2021 року та №720/21-22 від 17 серпня 2021 року (арк. спр. 15-16, 17-18). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно представництва прокурором інтересів держави Положеннями статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Звертаючись до суду із позовом в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Новоушицька селищна рада Хмельницької області, прокурор посилався на те, що діями відповідачів була спричинена шкода навколишньому середовищу, а саме рибному господарству територіальної громади Новоушицької селищної ради, яка полягала в незаконному вилові водних біоресурсів (риби) у розмірі 36 201 грн. Вказана шкода у добровільному порядку не відшкодована, позивачем не вжито заходів для стягнення шкоди. Таким чином наявні підстави для представництва інтересів держави у суді прокурором. При наданні правової оцінки доведеності заявлених прокурором позовних вимог, суд виходить з такого. Згідно з приписами статті 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до приписів статті 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані охороняти тваринний світ, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. За приписами частини 1 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом. Частиною 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Статтею 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачено, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Згідно зі статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. З наведеного вбачається, що природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку Новоушицької селищної ради). Зазначені природні ресурси є власністю Українського народу. Водночас, загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в статті 1166 ЦК України. Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Доводи відповідачів про їх невинуватість у вчиненні кримінального проступку, суд відхиляє. Так, відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] визнано винуватими у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Вирок суду відповідачами не оскаржувався та він набрав законної сили. Таким чином, суд встановив, що відповідачі порушили вимоги законодавства про охорону тваринного світу, про що свідчить вирок суду, тобто вина останніх є доведеною. У результаті незаконного спільного вилову риби [PERSON] та [PERSON] заподіяли збитки тваринному світу, розмір яких доведений прокурором та становить 36 201 грн. Між протиправною поведінкою відповідачів та заподіяною шкодою наявний причинний зв`язок. Відповідачі, на виконання вимог частини першої статті 81 ЦПК України, не надали суду жодних доказів, які б спростовували позов. Згідно зі статтею 1190 ЦК особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність; за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність таких осіб у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Водночас суд не позбавлений права змінити солідарний порядок стягнення коштів на дольовий, і така зміна залежить від позиції потерпілого. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 396/1802/17. У даному випадку прокурор просив стягнути з відповідачів шкоду у рівних частинах, обґрунтовуючи тим, що ступінь вини відповідачів у завданні шкоди є рівною. Зазначені обставини не були спростовані відповідачами. З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість та підставність позовних вимог, право позивача підлягає захисту у спосіб визначений у позовній заяві, тому позов необхідно задовольнити. Розподіл судових витрат Пунктом 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з-поміж іншого, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Водночас пунктом 1 частини другої статті 4 цього Закону встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином з урахуванням ціни позову (36 201,00 грн), судовий збір, який підлягав сплаті за подання до суду позову становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2 481 гривня. Враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 481 гривень, тобто по 1240,50 грн з кожного відповідача.

Outcome: approved