Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 19 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, посилаючись на ст. 164 СК України просить позбавити [PERSON] [INFO] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований наступним. Сторони перебували у шлюбі з 01 червня 2011 року по 16 липня 2012 року. Від спільного проживання у сторін народилася дочка, [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач по справі. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з позивачем, відповідач не заперечував. Дитину матеріально не забезпечував, дитиною не цікавився. Позивач виховувала дитину сама, матеріально забезпечувала і забезпечує по даний час. Фактично відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не проявляє турботи та піклування, не виховує та не утримує її. Позивачка зверталася до Бородянського районного суду Київської області з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, та стягнення аліментів. 01 серпня 2013 року рішенням Бородянського районного суду Київської області позов задоволено. Рішенням Апеляційного суду Київської області рішення суду першої інстанції було скасовано в частині позбавлення батьківських прав. З моменту призначення судом аліментів відповідач жодного разу їх добровільно не сплачував, ніколи дитиною не цікавився участі в її вихованні не бере. В червні 2015 року позивач повторно одружилася, змінила прізвище на « [PERSON] » і від нового шлюбу народилася донька. На даний час позивач перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, в будинку де вони проживають є всі зручності. Всі обов`язки з виховання та матеріального забезпечення дитини виконує позивач та її чоловік [PERSON] . Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 06 квітня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 05 травня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 18 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 18 листопада 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 18 листопада 2022 року розгляд справи відкладено на 02 грудня 2022 року. Доводи учасників процесу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин викладених у позові та просила позов задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутності, відзиву на позов до суду не подав, в зв`язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Представник третьої особи надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком [PERSON] . За дев`ять років спільного проживання він виконує обов`язки як вітчим по відношенню до [PERSON] .. За цей час він жодного разу не бачив щоб [PERSON] спілкувався з дитиною, приносив їй щось, чи бачився з нею. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши позивача, свідка, розглянувши заяву представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. У статті 164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки злочину, він порушує кримінальну справу. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Пилиповичі, Бородянського району, Київської області, народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Пилиповицької сільської ради Бородянського району Київської області. В її свідоцтві про народження матір`ю записано [PERSON] , батьком - [PERSON] . Відповідно до рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 липня 2012 року у цивільній справі № 1006/4062/12, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01 червня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №44, розірвано. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 15.03.2013 року [PERSON] змінено ім`я на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 19.06.2015 року, [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 серпня 2013 року у цивільній справі № 360/1007/13-ц, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Бородянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, задоволено частково. Позбавлено [PERSON] [INFO] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Стягнено з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до її повноліття. Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2013 року у цивільній справі № 360/1007/13-ц, рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 серпня 2013 року скасовано в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав, відносно дочки [PERSON] , [INFO] , та в цій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Згідно розпорядження Бородянської районної державної адміністрації від 12.04.2013 року № 92, затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї Бородянської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] затвердженого розпорядженням №92 від 12.03.2013 року Служба у справах дітей та сім`ї Бородянської районної державної адміністрації Київської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Після розлучення чоловік неодноразово приїздив в нетверезому стані, створював сварки, навіть застосовував фізичну силу, це все відбувалося в присутності малолітньої дочки. Батько не цікавиться життям своєї дочки, не надає коштів на її утримання. Під час проведення обстеження умов проживання встановлено, що дитина проживає з матір`ю, прабабусею, тіткою, двоюрідною тіткою, за адресою [ADDRESS] . Малолітня Каміла проживає в будинку з усіма зручностями, де створені необхідні умови для проживання, виховання та розвитку. Згідно рішення виконавчого комітету Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області від 13.10.2022 року № 291, затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї Бородянської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку служби у справах дітей Бородянської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] затвердженого розпорядженням №291 від 13.10.2022 року, служба у справах дітей та сім`ї Бородянської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 19.05.2015 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу чоловік та дружина взяли прізвище [PERSON] . Відповідно до виконавчого листа від 01.08.2013 року у справі 360/1007/13-ц, виданого Бородянським районним судом Київської області стягнуто з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до її повноліття. Відповідно до довідки Клавдіївського ЗДО комбінованого типу «Ромашка» вих. № 01-12/38 від 06.10.2021 року. [PERSON] [INFO] дійсно відвідувала Клавдіївський заклад дошкільної освіти (ясла - садочок) комбінованого типу «Ромашка» з 01.09.2014 року по 01.07.2017 року. Приводили дитину в садок та забирали з садка її мати [PERSON] та вітчим [PERSON] . Згідно довідки ТОВ «Конверс Лінкс» від 07.10.2021 року вих. № 542 [PERSON] дійсно працює в ТОВ «Конверс Лінкс» оператором - касиром торговельного залу з 01.07.2020 року по теперішній час. Згідно характеристики ТОВ «Конверс Лінкс» від 08.10.2021 року [PERSON] за час роботи проявила себе позитивно, як кваліфікований працівник, який професійно виконує свої посадові обов`язки. Трудову дисципліну та правила внутрішнього розпорядку роботи не порушує. Свідомо ставиться до власних вчинків. Доброзичлива, стримана, урівноважена. З колегами по роботі привітна, щира та відверта. Згідно паспорта [NUMBER] [PERSON] 23.05.1992 року зареєстрована по [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування житлового будинку від 28.09.2004 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 01-45/367 від 13.10.2021 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] та [PERSON] проживає за вказаною адресою без реєстрації. Відповідно до довідки № 129 від 08.10.2021 року Клавдіївського ЗЗСО І-ІІІ ступенів імені Олександра Рибалка Немішаївської селищної ради Пасічник К.О. дійсно навчається в 4-В класі Клавдіївсього закладу загальної середньої освіти. Згідно характеристики [PERSON] учениці 4-В класу Клавдіївського ЗЗСО І-ІІІ ступенів ім. О.Рибалка, Пасічник Каміла на уроках та позакласній діяльності активна. Має друзів серед одноліток та учнів старших класів. Діти її поважають та прислухаються до її думок. Завжди має охайний вигляд, забезпечена усім необхідним шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання в школі. Вихованням дівчинки займається мати та вітчим [PERSON] . До школи та зі школи її завжди супроводжує вітчим з дозволу матері. Без поважних причин уроків не пропускає. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 150, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України). Ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При цьому відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Перелічені факти свідчать про те, що [PERSON] не виконує батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , не виявляє щодо неї батьківської турботи, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таку бездіяльність суд розцінює як ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Відповідно до ст. 289 ЦПК України, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає за доцільне позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав задовольнити та позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем [PERSON] при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 908 гривень (а.с.1), а тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved