Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн, яку перерахувати на рахунок в Приватбанку, на який нараховується державна соціальна допомога, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що він являється пенсіонером та інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов`язане із проходженням служби в ОВС. Він не працює, оскільки здійснює догляд за своїм рідним братом [PERSON] , який є інвалідом І-А групи. Судовими рішеннями Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року та від 18.05.2021 року суд, зокрема, зобов`язав відповідача виплатити йому державну соціальну допомогу. 10.09.2021 року він отримав виконавчі листи та пред`явив їх до виконання, але станом на теперішній час ні вичерпної відповіді, ні допомоги не отримав. Він неодноразово звертався до відповідача з заявами та вимогами, але отримував лише відписки. Лише нещодавно він отримав якийсь лист без супровідного листа, який додає до позову. Такі дії відповідача він розцінює, як умисне ухилення посадових осіб від виконання судових рішень, що є неприпустимим. Вказує, що незаконне виконання виконавчих листів та ненадання йому з братом матеріальної допомоги грубо порушило їх права. В результаті незаконних дій посадових осіб вони з братом страждають, змінився встановлений розклад життя, у брата почастішали та посилились приступи, особливо вночі. Незаконні дії відповідача привели до значної тяжкості вимушених змін у їх житті, життєвих стосунках з колишньою дружиною та дітьми, самоуправство відповідача призвело до страждань та витрат додаткових зусиль, та матеріальних витрат (придбання додаткових ліків) для відновлення попереднього стану. Він направляв відповідачу чисельні вимоги про виконання судових рішень, але все безрезультатно. Він вже звертався з таким позовом до Одеського окружного адміністративного суду, але ухвалою від 15.11.2021 року йому було відмовлено у відкритті провадження, чим порушено його право на судовий захист. За таких обставин, він змушений звернутись з даним позовом до Біляївського районного суду Одеської області. Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просить справу розглянути у його відсутність. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що Управління переглянуло заяву позивача про призначення допомоги, як особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю внаслідок психічного розладу. Відповідно до результатів програми, яка автоматично вираховує розмір допомоги, з урахуванням доходів позивача, останній не має права на допомогу у зв`язку з перевищенням доходу, а тому Управління позбавлено можливості виконати судові рішення Одеського окружного адміністративного суду. Крім того, позивачем не доведено погіршення стану здоров`я внаслідок невиконання Управлінням судових рішень. Приймаючи до уваги пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. В судовому засіданні встановлено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, захворювання якого пов`язані з проходженням служби в ОВС, згідно довідки до акту МСЕК серії 12 ААА №294273 (а.с.4). У відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання вих. №06-20/993 від 18.10.2018 року (а.с.3 зворот), позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з позивачем проживає його брат [PERSON] , який є особою з інвалідністю І групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду. З висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №2 від 05.01.2022 року вбачається, що хворий [PERSON] , інвалід ІА групи внаслідок психічного розладу, проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку, хворий [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с.21). Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року адміністративний позов [PERSON] до Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області задоволено частково та зобов`язано Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області виплатити [PERSON] державну соціальну допомогу за період з грудня 2020 року по січень 2021 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.29-31). Вказане рішення набрало законної сили. 18.05.2021 року Одеським окружним адміністративним судом було ухвалено додаткове рішення, яким визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про призначення допомоги від 05.02.2021 року, яким відмовлено у наданні державної соціальної допомоги заявнику [PERSON] по догляду за братом [PERSON] та зобов`язано вказане Управління виплатити державну соціальну допомогу [PERSON] по догляду за братом [PERSON] на підставі рішення про призначення допомоги від 15.12.2020 року (а.с.32). Вказане додаткове рішення набрало законної сили. На виконання вищезазначених судових рішень 10.09.2021 року Одеським окружним адміністративним судом було видано виконавчі листи (а.с.33, 34). Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року заяву [PERSON] про зобов`язання відповідача виплатити та призначити державну соціальну допомогу з грудня 2020 року по грудень 2021 року, притягнення до відповідальності посадових осіб, здійснення судового контролю в порядку ст. ст. 382, 383 КАС України задоволено частково визнано протиправними дії Біляївського відділу Управління соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації Одеської області щодо невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 року та додаткового рішення від 18.05.2021 року по справі №420/1353/21 за позовом [PERSON] , а також зобов`язано зазначений Відділ вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 року та додаткового рішення від 18.05.2021 року по справі №420/1353/21 за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] . Ухвала набрала законної сили (а.с.7-8). Водночас, листом №295 від 16.09.2021 року Управління соціального захисту населення Одеської області повідомило позивача про те, що згідно рішення про призначення допомоги від 15.12.2021 року, на підставі якого рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації Одеської області зобов`язано виплатити йому щомісячну грошову допомогу як особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю 1 групи внаслідок психічного розладу, він не має права на допомогу у зв`язку з перевищенням доходу (а.с.5). У відповідності до ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і\~статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Аналогічні положення містяться і в ст. 129-1 Конституції України. Представники відповідача в судовому засіданні пояснили, що позивач не має права на допомогу згідно рішення про призначення допомоги від 15.12.2020 року у зв`язку з перевищенням доходу. Так, [PERSON] протягом 2021-2022 років отримував державну соціальну допомогу у розмірі понад 10000 грн щомісячно, що суперечить доводам позивача про те, що розмір державної соціальної допомоги незначний і через це вони з братом зазнають значних страждань. На підтвердження вказаних обставин надали довідки №№709, 711, 712, 713 від 11.07.2022 року (а.с.91, 92, 93, 94). Згідно положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд не приймає до уваги надані позивачем листи Національної соціальної сервісної служби України та Управління соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації, надіслані у відповідь на його чисельні звернення з приводу призначення щомісячної грошової допомоги як особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю 1 групи внаслідок психічного розладу, а також надані представниками відповідача довідки про щомісячну виплату державної соціальної допомоги [PERSON] , як особі з інвалідністю з дитинства 1 групи, оскільки вказані докази не стосуються предмета спору. За змістом пунктів 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв?язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які випробував позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн, спричиненої внаслідок невиконання відповідачем судових рішень, що підтверджується ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року, суд приходить до висновку, що позивачу безсумнівно були завдані емоційні та душевні страждання. При цьому, позивачем не доведено, що на відновлення отриманих ним моральних страждань необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 50000 грн. За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц (провадження №14-538цс19), визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є завищеними, а тому суд,

Outcome: partial