Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 05 жовтня 2022 року, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 27 травня 2005 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №236; після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » залишити без змін; сплачений за подання позову судовий збір з відповідача не стягувати. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 27 травня 2005 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки у подружжя не склались у зв`язку зі зміною почуттів: появою байдужості один до одного, втратою любові, відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на життя. Тривалий час вони намагались зберегти сім`ю, однак такі спроби виявились марними. Стосунки між ними остаточно припинено з лютого 2022 року, після чого вони стали проживати окремо. З того часу спільного господарства вони не ведуть. Можливості примирення та подальшого збереження сім`ї позивач не вбачає, оскільки, на її переконання, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме їх інтересам. Майновий спір між ними відсутній. Ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.21). Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подали заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу; після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] просила залишити без змін. Відповідач [PERSON] вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 травня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №236 (свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 травня 2005 року, а.с.14). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 грудня 2005 року (а.с.15). Як слідує з довідки КОМ ДІС «НОВА КОМ» від 19 вересня 2022 року (а.с.16), [PERSON] та неповнолітня [PERSON] значаться зареєстрованими та проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] знятий з реєстраційного обліку за даною адресою з 24 жовтня 2022 року у зв`язку з вибуттям до нового місця мешкання за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Судовим розглядом\~встановлено,\~що шлюбні стосунки між подружжям припинено у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, втратою почуттів. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають та не підтримують жодних відносин, притаманних подружжю. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу та зумовлює його добровільний характер. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно зі ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу та відсутності наміру зберегти шлюб на майбутнє, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва\~про шлюб серії [NUMBER] від 27 травня 2005 року (а.с.14) слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін з урахуванням відповідної вимоги позивача стосовно цього. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого при поданні позову (квитанція АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №0.0.2690476400.1 від 29 вересня 2022 року, а.с.1) за рахунок коштів з Державного бюджету України, що становить 496,20 грн. Оскільки позивач не заявляла вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, які просила залишити за нею, тому інші 50% судового збору (496,20 грн. відповідно) суд вважає за можливе з відповідача на користь позивача не стягувати.

Outcome: approved