Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~21.07.2022р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2022р. головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В. (а.с. №1-2). \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.09.2022р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№15). Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб, зареєстрований 15.12.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області під актовим записом №157. Від даного шлюбу у них з чоловіком народилося двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] , які обидва на даний час є малолітніми. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на життя та шлюб. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно, примирення з чоловіком неможливе. По тексту позову позивачка також надала згоду на ухвалення заочного рішення суду, а також виявила бажання залишити собі прізвище [PERSON] . Представник позивачки адвокат Заруцький Р.М. (діє на підставі ордеру від 29.11.2022р. а.с. № 28) в заяві до суду від 29.11.2022р., яка надійшла на е/адресу, позовні вимоги підтримав, просила розірвати шлюб. Також в цій заяві адвокат просив справу розглядати за його відсутності та відсутності позивачки, додатково зазначив, що шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в жовтні 2020р. (а.с. №27). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначалися судом на 24.10.2022р. та 29.11.2022р., повторно не з`явився, про дати та час розгляду справи повідомлявся належним чином, втім, до суду двічі поверталися конверти з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. № 17, 25), при тому, що ця адреса підтверджена відповіддю відповідного відділу ДМР (а.с. № 14). Крім того, про дати обох судових засідань відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України» (а.с. № 19, 26). Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про дати розгляду справи 24.10.2022р. та 29.11.2022р. Втім, про причини неявки суд не сповістив, не надав і відзив на позовну заяву. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні 29.11.2022р. за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє\~\~прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.12.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції Полтавської області під актовим записом № 157 (а.с. №6). Від даного шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. №7,8). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя та шлюб, що в подальшому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини, зі слів представника позивачки, з жовтня 2020р., та з того часу сторони не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені, зі слів представника позивачки, з жовтня 2020р. (отже, більше, ніж 2 роки назад), з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилась, а відповідач заперечень стосовно позову не висловив, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд зазначає період остаточного припинення шлюбно-сімейних стосунків між сторонами саме з жовтня 2020р., зі слів представника позивачки, відповідно до даних, які містить заява представника позивачки від 29.11.2022р. (а.с. № 27), оскільки відповідач своїх заперечень проти позову суду не направив. Одночасно з ухваленням рішення суду про розірвання шлюбу, суд не вирішує питання про зміну прізвища позивачки у відповідності до положень ст.113 Сімейного Кодексу України, оскільки остання не виявила бажання повертати собі прізвище, яке у неї було до реєстрації шлюбу (а.с. № 3 зв. сторона). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що при подачі позову позивачкою не надано доказів сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992грн. 40коп. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved