Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, з урахуванням уточненої позовної заяви від 21.12.2021 року звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Дніпро) про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на його утримання. В обґрунтування позову зазначено, що 03.09.2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Також, 17.09.2021 року [PERSON] визнано батьківство відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . 16.12.2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району було розглянуто питання щодо виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та вирішено подати до суду позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів. Мати [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , офіційно ніде не працює. 12.07.2021 року відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно зі співробітниками СЮП ВП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку влаштували малолітнього [PERSON] , [INFO] до КНП «Міська дитяча лікарня № 1» Запорізької міської ради. Малолітній [PERSON] , [INFO] був вилучений з родини, оскільки мати та біологічний батько дитини перебували в стані алкогольного сп`яніння, дитина була знайдена працівниками СЮП ВП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м.Запоріжжя, вулиця Руставі, буд. 12, який сидів на лавці та плакав, поряд лежав чоловік в стані алкогольного сп`яніння (біологічний батько), матері поряд не було. Дитину разом з матір`ю та її співмешканцем було доставлено до відділу Запорізького РУП. [PERSON] , [INFO] був одягнений в брудні речі, які не відповідали його віку, був голодний. Мати з біологічним батьком дитини [PERSON] у відділі поліції поводили себе агресивно, погрожували, кричали. Мати не могла втриматися на ногах, падала, весь час тягнула до себе дитину, хлопчик весь час плакав та був наляканий, на вік 3-х років майже не розмовляв. 13.07.2021 року [PERSON] разом з [PERSON] з`явилася до відділу служби, проте поспілкуватися не вдалося, оскільки вони перебували в стані алкогольного сп`яніння, поводили себе агресивно. Також того ж дня до відділу служби з`явилася бабуся малолітнього [PERSON] - [PERSON] , та повідомила, що планує забрати онука до себе, розповіла, що її донька зловживає спиртними напоям, ніде не працює, не приділяє належної уваги своєму синові. 19.07.2021 року наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради малолітнього [PERSON] , [INFO] було поставлено на облік, як такого, що опинився в складних життєвих обставинах. Також, позивач зазначає, що залишення дитини без догляду батьків мало місце в липні 2019 року, з пояснень [PERSON] від 24.07.2019 року вбачається, що вона не розраховувала свої сили щодо вжиття алкогольних напоїв, тому залишила дитину біологічному батькові, але внаслідок недогляду батька, дитина опинилась у сусідів, які викликали поліцію та соціальну службу. Також, у липні 2020 року на [PERSON] було складено протокол за статтями: 172-2, 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проте слід зазначити, що в листі Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області зазначено, що [PERSON] ( [PERSON] ) вживає алкогольні напої, в результаті чого в неї виникають сварки з [PERSON] , в ході яких вони висловлюються нецензурною лайкою у присутності малолітньої дитини. Оскільки на той час [PERSON] не було визнано батьківство відносно малолітнього сина [PERSON] , можна зробити висновок, що батько свідомо уникав відповідальності за свої протиправні діяння відносно дитини. Спеціалісти відділу служби неодноразово намагалися поспілкуватися з [PERSON] , провести з нею профілактичну роботу, проте це не виявилося можливим, оскільки мати дитини під час спроби поспілкуватися з нею перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Питання щодо виконання [PERSON] батьківських обов`язків було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, проте мати жодного разу не з`явилася, в телефонній розмові біологічний батько дитини в грубі формі повідомив, що на засідання комісії прийти не зможуть. [PERSON] до відділу служби не надавала жодних документів та заяв щодо повернення в родину свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спеціалістами відділу служби спільного з інспекторами Управління патрульної поліції двічі було відвідано [PERSON] за місцем проживання: [ADDRESS] , проте спілкуватися не вдалося, мати була в нетверезому стані, до житла не допустила, спілкуватися відмовилась. 25.10.2021 року при черговому відвіданні родини за місцем проживання, двері відчинила спочатку мати, ледве тримаючись на ногах, проте спілкуватися відмовилась, потім вийшов біологічний батько дитини, який перебуваючи в нетверезому стані, почав погрожувати спеціалістам відділу служби та інспектору УПП, виражався нецензурно, доступу до житла не надав. Батьківський потенціал слабкий, мати не усвідомлює наявності проблем, не розуміє їх ризики і загрози, мотивація до змін низька. Складні життєві обставини носять затяжний характер. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходиться дитина, аліменти у розмірі ј частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову. Внести зміни до актового запису про народження дитини у відповідності до рішення суду. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою № 334/8801/21 від 17.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 23.11.2021 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову. 31.01.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Ухвалою № 334/8801/21 від 20.09.2022 року прийнято уточнену позовну заяву до розгляду та закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] надала пояснення по суті позовних вимог, зазначила, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] [PERSON] тривалий час зловживає алкогольними напоями, офіційно ніде не працює, батьківський потенціал слабкий, вона не усвідомлює наявності проблем, не розуміє їх ризики і загрози, мотивація до змін низька. З 19.07.2021 року наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради малолітнього [PERSON] , [INFO] було поставлено на облік, як такого, що опинився в складних життєвих обставинах. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району (протокол № 21/8 від 21.10.2021), беручи до уваги неналежне ставлення матері до виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина, з метою захисту їх прав та інтересів, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Просила позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] .Стягнути з [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходиться дитина, аліменти у розмірі ј частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явленняцього позову. Внести зміни до актового запису про народження дитини у відповідності до рішення суду. Судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов не визнала, вказала, що вона пройшла курс лікування від алкогольної залежності у центрі «Лазеротерапії», про що надала ксерокопію довідки від 20.09.2022 року. В судовому засіданні третя особа: [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] . Раніше дочка дуже часто вживала алкогольні напої, але у вересні 2022 року остання розпочала курс лікування (лазеротерапії) від алкогольної залежності. Малолітня дитина [PERSON] є її онуком, яким вона опікується. Просить не позбавляти [PERSON] батьківських прав, оскільки дочка припинила вживати алкогольні напої. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши учасників процесу, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно довідки № 20.07.2021 року № 1603/21.14-25 виданої Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). 03.09.2021 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Також, [INFO] [PERSON] , [INFO] визнано батьківство відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . 17.09.2021 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області видано повторно свідоцтво про народження дитини, відповідно до якого прізвище дитини [PERSON] , [INFO] змінено на « [PERSON] ». Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 12.07.2021 року відділом по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно зі співробітниками СЮП ВП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області було влаштовано малолітнього [PERSON] , [INFO] до КНП «Міська дитяча лікарня № 1» Запорізької міської ради. Малолітній [PERSON] , [INFO] був вилучений з родини, оскільки мати та батько дитини перебували в стані алкогольного сп`яніння, дитина була знайдена працівниками СЮП ВП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м.Запоріжжя, вулиця Руставі, буд. 12 та доставлена до відділу Запорізького РУП. [PERSON] , [INFO] був одягнений в брудні речі, які не відповідали його віку, був голодний, майже не розмовляв. 19.07.2021 року бабуся малолітнього [PERSON] - [PERSON] звернулась до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району із заявою про вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки мати дитини зловживає спиртними напоями, ніде не працює, не приділяє належної уваги своєму синові, та повідомила, що планує забрати онука до себе. 19.07.2021 року наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради малолітнього [PERSON] , [INFO] було поставлено на облік, як такого, що опинився в складних життєвих обставинах. Матеріалами справи також встановлено, що 01.07.2019 року відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого вона не виконує батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , та 01.07.2019 року о 14:00 год. перебуваючи разом із своїм співмешканцем в стані алкогольного сп`яніння, залишила сина на 5 поверсі під`їзду одного без нагляду дорослих. За вказаним фактом, постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/4915/19 від 26.07.2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 184 ч. 1 КУпАП та оголошено їй попередження. Так, 16.07.2020 року відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 15.07.20209 року [PERSON] , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчинила домашнє насильство відносно сина [PERSON] , [INFO] , а саме висловлювалася нецензурною лайкою, погрожувала розправою. Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/4007/20 від 02.10.2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173-2 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 170,00 гривень. Крім того, 16.07.2020 року відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого [PERSON] не виконує свої батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , мати не займається його вихованням, постійно зловживає алкогольними напоями, дитина часто залишається без нагляду дорослих. Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/4008/20 від 02.10.2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 184 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Спеціалісти відділу служби неодноразово намагалися провести з [PERSON] профілактичну роботу, проте це не виявилося можливим, оскільки відповідач під час спроби поспілкуватися з нею перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Питання щодо виконання [PERSON] батьківських обов`язків було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району. Втім, відповідач жодного разу не з`явилася до відділу служби. В телефонній розмові [PERSON] в грубі формі повідомив, що на засідання комісії прийти не зможуть. [PERSON] до відділу служби не надавала жодних документів та заяв щодо повернення в родину свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спеціалістами відділу служби спільного з інспекторами Управління патрульної поліції двічі було відвідано [PERSON] за місцем проживання: [ADDRESS] , проте спілкуватися не вдалося, мати була в нетверезому стані, до житла не допустила, спілкуватися відмовилась. 25.10.2021 року при черговому відвіданні родини за місцем проживання, батьки малолітнього [PERSON] , [INFO] перебували у нетверезому стані, висловлювались нецензурною лайкою, доступу до житла не надали. Таким чином [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Батьківський потенціал слабкий, відповідач не усвідомлює наявності проблем, не розуміє їх ризики і загрози, мотивація до змін низька. Складні життєві обставини носять затяжний характер. [PERSON] не зверталась до відділу служби заяву про повернення в родину малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] розглядалось 21.10.2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дітей. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дитини, бажання спілкуватись і брати участь в її вихованні. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до ч. 8, 9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). На даний час вихованням малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] займається бабуся [PERSON] . Відповідно до ст.141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також другі особи. Мати малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, умов для проживання, що негативно впливає на його розвиток, як складову виховання, тому суд враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до свого малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою позбавлення батьківських прав в даному випадку є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини. Відповідно до довідки від 20.09.2022 року виданої ПП «Лазеротерапія» (ліцензія № АБ 567991 від 25.11.2010) встановлено, що [PERSON] проведений курс лазерного КВЧ-програмування по лікуванню алкогольної залежності. Разом, з тим, доказів, які би свідчили про позитивні зміну у родині та вжиття [PERSON] конкретних заходів, які свідчили про її прагнення повернути дитину у родину, суду надано не було. Відповідач в судовому засіданні зазначила, що працює неофіційно, а тому надати довідку про доходи не має можливості. У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у кращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійному середовищі, що не є неблагополучним (параграф 76). Наведені вище факти свідчать про не благополучність родини, мати не може створити для дитини безпечне, спокійне та стійке середовище. Відповідно до листа Запорізького міського центру соціальних служб від 27.01.2022 року № 247/03-02 [PERSON] за допомогою до Центру не зверталась. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідност.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Представник позивача не надала суду доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі по ј частині на кожну дитину, що загалом становить Ѕ частину з усіх видів її доходу. Суд вважає встановленим, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання малолітніх дітей. Враховуючи інтереси дитини та матеріальний стан відповідача, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання ним надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 гривень щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав та в розмірі 992,40 гривень щодо позовних вимог про стягнення аліментів.

Outcome: approved