Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

У серпні 2022 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідачка, разом - сторони) про визначення місця проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , з батьком. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Станом на сьогодні дитина проживає з батьком за місцем його реєстрації та постійного проживання. Позивач здійснює догляд за сином, займається його вихованням, піклується про його здоров`я та забезпечує усім необхідним, а тому в ситуації воєнного стану є необхідність у визначенні місця його проживання разом з батьком. Позивач має можливість приділяти вихованню та розвитку дитини увесь свій вільний час, він має відмінне здоров`я, у нього відсутні шкідливі звички, які б могли зашкодити розвитку дитини, психічними захворюваннями він не страждає. Син дуже прив`язаний до батька, а тому їх спільне проживання відповідатиме найкращим інтересам дитини. Ухвалою від 15.08.2022 суд залишив позовну заяву без руху з підстав подання її без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, а саме: відсутності у заяві викладу обставин, які свідчать про існування спору між сторонами щодо місця проживання малолітньої дитини; наявність визначених законом підстав для визначення її місця проживання з батьком; відсутності перешкод для передання дитини позивачу; відсутності посилань на докази, які підтверджують вказані обставини, та не надання жодних доказів, які відносяться до предмету доказування у справах цієї категорії. 01.09.2022 від позивача в особі представника надійшло клопотання про усунення недоліків та позовна заява у новій редакції, у якій, зокрема, зазначено, що між сторонами неодноразово виникали спори щодо визначення місця проживання сина, які негативно впливають на його психоемоційний стан, при цьому самостійно вирішити спір сторонам не вдалося. Ухвалою від 07.09.2022 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання 31.10.2022. 25.10.2022 від сторін надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди і закриття провадження у справі та заяви про розгляд справи без їх участі. Станом на 31.10.2022 від органу опіки та піклування не надійшов передбачений статтею 19 Сімейного кодексу України письмовий висновок щодо розв`язання спору, у зв`язку з чим суд відклав підготовче засідання на 01.12.2022. 28.11.2022 від Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (далі також - Служба у справах дітей та сім`ї, третя особа) надійшов висновок Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, відповідно до якого орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком, та заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. 01.12.2022 суд провів підготовче засідання, за результатами якого закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті. Заслухавши представників сторін, які просили затвердити мирову угоду, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд постановив ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди та продовжив судовий розгля. За наслідками розгляду справи суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. З 07.06.1996 [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі і є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Зареєстрованим місцем проживання сторін та їх дитини є житло, розташоване за адресою: [ADDRESS] . У позовній заяві зазначено, що дитина проживає з батьком за місцем їх реєстрації та постійного проживання, а відповідачка фактично мешкає за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . Водночас у позовній заяві відсутні відомості про фактичні взаємини подружжя, причини їх роздільного проживання та припинення між ними шлюбно-сімейних відносин, таких обставин не навели і представники сторін, а самі сторони в судове засідання не з`явилися. Більше того, наведені у позовній заяві обставини щодо проживання дитини з батьком взагалі викликають обґрунтовані сумніви у їх правдивості. Так, за даними акту обстеження умов проживання дитини, який було складено органом опіки та піклування в рамках процедури підготовки передбаченого законом письмового висновку щодо розв`язання спору, батько з сином протягом року проживають за адресою, яку позивач вказав як адресу місця проживання відповідачки( [ADDRESS] ). Представники сторін не змогли пояснити суду причини таких суперечностей, жодних даних про те, кому належить вказане житло та на яких підставах у ньому проживає дитина, матеріали справи не містять. За своєю суттю спірні правовідносини є сімейними відносинами, які регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК України) та іншими нормативно-правовими актами. Право учасника сімейних відносин на звернення до суду за захистом свого права та інтересу передбачене нормою статті 18 СК України. Згідно зі статтею 19 ЦПК України справи, що виникають,зокрема, з сімейних правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). За приписами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Аналіз змісту наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що захисту підлягає лише порушене або оспорюване право або інтерес, при цьому за змістом принципів змагальності (статті 12, 81 ЦПК України) та диспозитивності (стаття 13 ЦПК України) саме позивач повинен, зокрема, обґрунтувати та довести факт порушення або оспорення суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Правовідносини батьків щодо визначення місця проживання малолітньої дитини врегульовані статтею 160 СК України, частина 2 якої визначає, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 цього Кодексу передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного заробітку, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. За результатами оцінки сукупності наданих позивачем доказів на предмет їх належності, допустимості та достовірності суд дійшов висновку про недоведеність факту окремого проживання сторін та наявності між ними спору щодо місця проживання дитини, тобто обставин, з якими матеріальний та процесуальний закон пов`язує вирішення цього питання в судовому порядку. Про відсутність між сторонами спору свідчить і те, що всупереч вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем так і не було надано доказів на підтвердження відсутності перешкод для передання йому дитини, зокрема, щодо наявності у нього самостійного заробітку і відсутності обставин, які компрометують його особу, та інших доказів, які відносяться до предмету доказування у справах цієї категорії, а також позиція відповідачки на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, про що зазначено у висновку органу опіки та піклування, та підписання сторонами мирової угоди ще до проведення у справі підготовчого засідання. Зважаючи на викладене, вимоги позову про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком є необґрунтованими і недоведеними, а тому правові підстави для їх задоволення відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed