Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Позивачка у липні 2022 року звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04 липня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1152. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 липня 2009 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, так як між ними не було взаєморозуміння та взаємоповаги, вони виявилися людьми з різними поглядами на життя, сім"ю та шлюб. Протягом останніх трьох місяців вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх відносин. На даний час їх шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, так як суперечеть інтересам позивачки. Просить позов задоволити. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, проте представник позивачки подав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглядати справу без його та позивачки участі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, відтак, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи та ухвалення заочного рішення на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі з 04 липня 2009 року і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.7, 11/. Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, тривалий час вони проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки сторони тривалий час проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 12, 89, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України,

Outcome: approved