Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Широківський відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припинення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року за позовною заявою [PERSON] з позивача стягнуто аліменти на період його навчання за денною формою навчання в Державному вищому навчальному закладі «Запорізький будівельний коледж» у розмірі 1/4 частини всіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 травня 2019 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Постановою начальника відділу Камянсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Літвінішиною І.І. від 27.08.2020 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/318/343/2019, виданого 25 серпня 2020 року Камянсько-Дніпровським районним судом Запорізької області про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на період його навчання за денною формою навчання в Державному вищому навчальному закладі «Запорізький будівельний коледж» у розмірі 1/4 частини всіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 травня 2019 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Про існування заочного рішення суду та відкритого виконавчого провадження з приводу стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на період його навчання за денною формою навчання в Державному вищому навчальному закладі «Запорізький будівельний коледж» у розмірі 1/4 частини всіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 травня 2019 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х річного віку позивачу стало відомо тільки у вересні місяці поточного року, коли він намагався виїхати на працевлаштування за кордон. Так, 16 вересня 2021 року в пункті пропуску через державний кордон «Бориспіль» позивачу було тимчасово обмежено у праві виїзду з України у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про виконавче провадження Камянсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП № 62892135 від 25.03.2021. У зв`язку з утворенням заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 07.05.2019 року по 01.03.2021 року в сумі 41769,32 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, в рамках виконавчого провадження № 62892135, начальником відділу Камянсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Літвінішиною І.І. прийнято постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 25.03.2021 року. Як вбачається з розрахунку Головного державного виконавця Широківського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лисогор О.І. станом на 29.09.2021 року позивач має заборгованість зі сплати аліментів за період з 07.05.2019 року по 01.10.2021 року в розмірі 76 040 грн. 10 коп.. Позивач також зазначає, що він у віці 57 років, має складнощі працевлаштуватися за своєю спеціальністю за місцем проживання. Статус безробітного йому не може бути наданий, оскільки він не має змоги підтвердити останній вид зайнятості в ТОВ «АЛЬКОР-НЕКСТ». Ніяких доходів, в т.ч. і заробітну плату в ТОВ «АЛЬКОР-НЕКСТ» він не отримував, запису про працевлаштування до ТОВ «АЛЬКОР-НЕКСТ» в його трудовій книжці не вчинявся і жодного дня він не працював на вказаному товаристві. За період з 2 кварталу 2019 року по 2 квартал 2021 року він не отримував ніяких доходів. Крім того, на його утриманні знаходиться непрацездатна матір, пенсіонерка - [PERSON] , [INFO] , яка потребує матеріальної підтримки з його боку, оскільки вона хворіє і на її лікування потрібні чималі кошти. З урахуванням вищенаведених фактичних обставин, на сьогодні він фактично залишився без грошових коштів до свого існування, на сьогодні він позбавлений можливості з поважних причин виконувати у повному обсязі аліментні зобов`язання, які визначені рішенням суду, у звязку з чим і виникла заборгованість по сплаті аліментів. З-за фінансової можливості він надавав кошти на утримання свого сина [PERSON] , [INFO] шляхом їх перерахування на картковий рахунок його матері [PERSON] . На підставі вищевикладеного, позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах у розмірі 76 040 грн. 10 коп., що утворилась за період з 07 травня 2019 року по 01 жовтня 2021 року, включно та припинити стягнення з нього аліменти на користь [PERSON] , що були стягнуті на період його навчання за денною формою навчання в Державному вищому навчальному закладі «Запорізький будівельний коледж» у розмірі 1/4 частини всіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 травня 2019 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х річного віку на підставі заочного рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя області від 15 лютого 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У зв`язку з можливістю поспілкуватися представника відповідача з відповідачем тільки 04.11.2022 року у зв`язку з перебуванням відповідача на тимчасово окупованій території, 07.11.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне: По-перше, позивач є фізично здоровим, оскільки не зазначає про наявність будь - якого захворювання, яке б перешкоджало його працевлаштуванню. Той факт, що позивач наче б то має складнощі з працевлаштування за його спеціальністю водія, яким він пропрацював у різних працедавців, як слідує з трудової книжки позивача з 25.09.1995 року по 23.08.2016 року - (більше 12 років), чи то за місцем його проживання, чи в інших місцях, ніяк не спростовує того, що він взагалі не може працевлаштуватися і отримувати заробітну плату за тими спеціальностями, які в нього є, чи іншою спеціальністю, або не може працевлаштуватися в іншому місці не за місцем свого проживання. Крім того, з цього приводу, позивачем, жодних доказів, які б підтверджували обставини про наче б то наявні у нього труднощі з працевлаштування, суду не надано, тобто, працевлаштування позивача залежало та залежить не від якихось об`єктивних обставин, які чинять перепони для його працевлаштування і є непереборними, а є суто суб`єктивними, оскільки працевлаштування позивача залежало та залежать тільки від його волі - він міг працевлаштуватися не тільки за тими спеціальностями, які в нього є, але й за будь-якими іншими, і не тільки в тій місцевості, в якій він зареєстрований. Посилання позивача\~на те,\~що він\~не може\~влаштувався на\~роботу,\~не отримує\~ніяких доходів,\~тому не\~має можливості\~сплачувати аліменти,\~як на\~підставу для\~звільнення його\~від сплати\~заборгованості за\~аліментами,\~та припинення\~стягнення аліментів\~також,\~не заслуговує\~на увагу\~суду, оскільки позивачем\~не надано\~доказів,\~які б стверджували про будь-які обмеження, які перешкоджають йому працевлаштуватися. Тому вказані в позові причини неможливості виконання рішення суду зі сплати аліментів і наведені обставини не можуть вважатися такими, що мають істотне значення в смислі ч.2 ст.197 СК України, а тому не можуть бути підставами для задоволення позову. По-друге, щодо не можливості позивачем отримання статусу безробітного, а відтак, і неможливості отримання ним допомоги по безробіттю і хоча б з цих коштів сплачувати аліменти. У своєму позові позивач вказував про те, що він не зміг отримати статус безробітного в Широківській районній філії Дніпропетровського центру зайнятості наче б то у зв`язку з тим що від нього вимагали надати документи, які б підтверджували останній вид зайнятості в ТОВ «АЛЬКОР-НЕКСТ» позаяк, він жодного дня у вказаному товаристві не працював, заробітну плату в ньому не отримував запис про його працю у вказаному товаристві в його трудовій книжці відсутній. Разом з тим, як слідує з відповіді цієї філії № М-3 від 30.09.2021 року на звернення самого позивача щодо відмови йому в наданні статусу безробітного, такий йому не наданий, оскільки позивач не надав необхідних документів про свої відносини з ТОВ «АЛЬКОР-НЕКСТ», а саме, або трудову книжку, або цивільно - правовий договір чи документ, який підтверджує припинення останнього виду зайнятості. Також, як слідує з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, позивач в 2017 році отримував дохід від даного товариства за цивільно-правовим договором, як самозайнята особа, а відтак, позивач мав змогу надати філії Дніпропетровського центру зайнятості такий договір і надання такого документу, щоб позивачу був наданий статус безробітного залежало тільки від його бажання та волі. Крім того, якщо позивач вважав, що Широківською районною філією Дніпропетровського центру зайнятості йому було неправомірно відмовлено в наданні статусу безробітного, то він цю відмову ніяк не оскаржив. Крім того, тією ж філією Дніпропетровського центру зайнятості позивач був повідомлений, що з 28.09.2021 року йому був наданий статус особи, що шукає роботу і він з вказаного числа був взятий на відповідний облік. Однак, позивач не надав суду жодних доказів, що він скористався з послуг вказаної філії щодо надання йому роботи і ці послуги не були ним реалізовані від незалежних від нього причин. Таким чином, з огляду на наведене, ті обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення його позовних вимог, а саме, що йому безпідставно не було надано статусу безробітного, суперечать наявним доказам і навпаки, ними спростовуються, а також, усунення зазначених ним обставин щодо ненадання позивачеві статусу безробітного, так само, як і використання ним іншого правового статусу - статусу особи, що шукає роботу, залежали тільки від його волі. Тому, вказані обставини, на думку відповідача, ніяк не можуть вважатися такими що мають істотне значення в смислі ч.2 ст.197 СК України, і такими що є підставою для задоволення позову та звільнення позивача ви сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась у позивача за вищевказаний період і припинення сплати аліментів взагалі. А відтак, і з цих причин, підстави для задоволення позову, вважає, відсутні. По-третє,\~щодо наявності\~обставин,\~а саме\~перебування на\~його утриманні\~станом на\~момент подачі позову непрацездатної мати, [INFO] яка потребує його підтримки, як онкохвора і на її лікування необхідні значні кошти. Вказуючи про обставини утримання непрацездатної матері, яка потребує підтримки позивача він не зазначив про те, що крім нього, у його матері є наявними ще двоє дітей - син [PERSON] , 1970 року народження і син [PERSON] , 1983 року народження, у яких також є обов`язок щодо її утримання і надання їй допомоги. Однак, позивач не зазначив ці обставини та їх не навів, так само як і не надав суду доказів про те, що його брати з якихось причин неспроможні здійснювати догляд матері та надавати їй допомогу, в тому числі і щодо надання коштів і іншої допомоги на лікування матері і тому матір знаходиться тільки на його утриманні. Також, в довідці № 2382 від 28.09.2021 року з свого місця проживання, яка була видана відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Широківської селищної ради Дніпропетровської області, яка була додана до позовної заяви, в якості членів сім`ї позивача були зазначені наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, як вбачається з даної довідки, позивач зареєстрований в будинку, який належить йому на праві власності. Таким чином, вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці, яка також належить позивачеві, однак, розмір цієї ділянки у вказаній довідці не зазначений, хоча це є суттєвою обставиною, для вирахування сукупного доходу позивача за спеціальною методикою і його врахування під час розгляду даної справи. Крім того, у вказаній довідці не було зазначено про родинні відносини вищевказаних осіб з позивачем, їх місце роботи та отримуваний ними дохід. Оскільки, якщо всі вони є членами сім`ї позивача, то мінімум троє з них за віком можуть мати самостійний дохід, який також повинен враховуватися для з`ясування сукупного доходу сім`ї позивача і його спроможності сплачувати аліменти, від сплати яких він просить його звільнити і який, на мою думку, також повинен впливати на спроможність позивача сплачувати аліменти. Крім того, позивач не оскаржував рішення суду, яким з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти чи саму суму заборгованості, визначену йому державним виконавцем. До того ж, позивач жодним чином не підтвердив, що дізнавшись про розмір заборгованості, визначений державним виконавцем, він у передбачений законом спосіб заперечував таку суму боргу. Тому, відповідач вважає, що вказані обставини не можуть вважатися такими, що мають істотне значення в смислі ч.2 ст.197 СК України, і такими, що є підставою для задоволення позову та звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась у позивача за вищевказаний період і припинення сплати аліментів взагалі. По-четверте,\~незважаючи на\~те,\~що [PERSON] \~ще в\~2021\~році закінчив\~навчання на\~денному відділені\~ДВНЗ «Запорізький\~будівельний коледж»,\~в даний\~час він\~продовжує навчання,\~поза як,\~з 01.09.2021\~року він\~є студентом\~2-го\~курсу агробіологічного\~факультету Національного\~університету біоресурсів\~і природокористування\~України скороченого\~терміну навчання\~денної форми\~за державним\~замовленням,\~який повинен\~закінчити 30.06.2024\~року,\~а відтак, він ще продовжує потребувати допомоги позивача і на законній підставі вимагати виконання рішення суду про стягнення аліментів з позивача на свою користь. Вказана обставина підтверджується довідкою університету за № 454 від 29.07.2022 року. З урахуванням вищевикладеного, відповідач вважає, що позов [PERSON] про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, припинення стягнення аліментів задоволенню не підлягає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні повністю. Представник третьої особи Широківського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року (справа № 318/906/19) з [PERSON] \~на користь [PERSON] , який продовжує навчання за денною формою навчання в Державному вищому навчальному закладі «Запорізький будівельний коледж» стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.05.2019 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Постановою начальника відділу Камянсько-Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Літвінішиною І.І. від 27.08.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/318/343/2019, виданого 25 серпня 2020 року Камянсько-Дніпровським районним судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] , який продовжує навчання за денною формою навчання в Державному вищому навчальному закладі «Запорізький будівельний коледж» у розмірі 1/4 частини всіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 травня 2019 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Відповідно до розрахунку Головного державного виконавця Широківського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лисогор О.І. станом на 29.09.2021 року позивач має заборгованість зі сплати аліментів за період з 07.05.2019 року по 01.10.2021 року в розмірі 76 040 грн. 10 коп. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків [PERSON] з період з 2 кварталу 2019 року по 2 квартал 2021 року інформація про доходи відсутня. Згідно листа директора Широківської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 30.09.2021 року №М-3 [PERSON] перебуває на обліку в Широківській районній філії Дніпропетровського ОЦЗ в пошуку роботи. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно довідки Національного університету біоресурсів і природокористування України №454 від 29.07.2022 року відповідач [PERSON] є студентом 1 курсу скороченого терміну навчання денної форми навчання за державним замовленням, який навчається на агробіологічному факультеті, освітній ступень бакалавр, рік вступу 01.09.2021 року, рік закінчення 30.06.2024 року, тобто на теперішній час відповідач потребує матеріальної допомоги на своє утримання та таке право припиниться у разі припинення його навчання (ч.1,2 ст.199 СК України). Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ч.2 ст.18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, до якого належить також припинення права на аліменти. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну чи припинення розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів. Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8, ч. 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь відповідача на його утримання та припинити стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, оскільки він не працює, не має можливості отримати статус безробітного, а також на його отриманні перебуває онкохвора матір, у зв`язку з чим він позбавлений можливості з поважних причин виконувати у повному обсязі аліментні зобов`язання, які визначені рішенням суду . Відповідно до ст. 267 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, посилання позивача щодо надання матеріальної допомоги за фінансової можливості на утримання свого сина [PERSON] , [INFO] шляхом їх перерахування на картковий рахунок його матері [PERSON] , що підтверджується наданими мною до суду копіями квитанцій, не можуть бути підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам та припинення стягнення аліментів. Позивач є здоровою, працездатною особою, на утриманні неповнолітніх осіб немає, не є інвалідом, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача, будь-яких належних та допустимих доказів того, що заборгованість позивача за аліментами виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами та припинення стягнення аліментів, адже факт не працевлаштування позивача, не може слугувати самостійною підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припиненням стягнення аліментів, та враховуючи те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, доводи, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, відповідно до чинного законодавства, не можуть слугувати підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам та припинення стягнення аліментів. Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.76- 81 ЦПК України, обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Та згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.\~

Outcome: dismissed