Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

07 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилалося на те, що 06 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № Р25.00401.003730690, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн. та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Крім того, 13 листопада 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № Р21.175.75365, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти в розмірі 4 500,00 грн. та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. 02 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Акціонерне товариство «Ідея Банк» відступає фактору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а фактор приймає вимоги в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта Акціонерного товариства «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 2.2. Договору факторингу, права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього Договору та передається, в день укладання цього Договору. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги від 02 грудня 2020 року, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитними договорами: -№ Р25.00401.003730690 від 06 березня 2018 року, заборгованість за яким становить 184 429,99 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 96 948,41 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 4 156,66 грн., заборгованості за комісіями в розмірі 83 324,92 грн.; -№ Р21.175.75365 від 13 листопада 2017 року, заборгованість за яким становить 14 447,29 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 826,80 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 0,17 грн.; заборгованості щомісячними відсотками (плата за управління кредитом) в розмірі 9 564,34 грн.; пені в розмірі 4 055,98 грн. TOB «ФК «ЄАПБ» на виконання п. 5.3 Договору факторингу про відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено Повідомлення від 24 грудня 2020 року за вих. № 004392552 та вих. №и004392933про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору № Р25.00401.003730690 від 06 березня 2018 року та Кредитному договору № Р21.175.75365 від 13 листопада 2017 року. Проте, вищевказане повідомлення залишилось зі сторони відповідача без реагування, заборгованість станом на час звернення з позовом до суду останнім не погашена. Зокрема, 15 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 1741675068, відповідно якого, позичальник отримав кредит в розмірі 9 276,00 грн. зі строком на 24 місяці. За умовами договору початковий процент становить 4,00%, річний -0,01%, щомісячний - 4,49%, щоденна пеня - 0,3% від загальної суми. 30 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20200730, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» приймає належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами вказаними в Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і Боржниками (Портфель заборгованості). Згідно п. 1.2. Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі Портфеля заборгованості за цим Договором, TOB «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Відповідно до Витягу з реєстру боржників Договору відступлення прав вимоги № 20200730 від 30 липня 2020 року, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 1741675068 від 15 лютого 2017 року, заборгованість за яким становить 14 447,29 грн.,яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 826,80 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 0,17 грн.; заборгованості щомісячними відсотками (плата за управління кредитом) в розмірі 9 564,34 грн.; пені в розмірі 4 055,98 грн. TOB «ФК «ЄАПБ» на виконання п. 6.6 Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено Повідомлення від 18 серпня 2020 року за вих. № 004213512про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору № 1741675068 від 15 лютого 2017 року. Проте, вищевказане повідомлення залишилось зі сторони відповідача без реагування, заборгованість станом на час звернення з позовом до суду останнім не погашена. У зв`язку з чим зазначену суму, а також судові витрати в розмірі 4 463,17 грн. позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, звернувся до суду з заявою, згідно якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи наведене, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані представником позивача докази, дійшов наступного висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 06 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] відповідно до Заяви-Анкети на отримання кредиту, Заяви № Р25.00401.003730690 про акцепт Публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладання договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, Паспорту споживчого кредиту, укладено Кредитний договір № Р25.00401.003730690 від 06 березня 2018 року, згідно умов якого ПАТ «Ідея Банк» надало, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника кредитні кошти у розмірі 100 000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (і разі наявності), зі сплатою відсотків в розмірі 1,99 % річних, строком на 60 місяців, тобто до 06 березня 2023 року (п. п. 1.1-1.4 Договору). Згідно п. 4.1.1 зазначеного кредитного договору Банк зобов`язався видати кредитні кошти позичальнику на умовах, передбачених даним Договором, а позичальник відповідно до п. 2.1 зобов`язався повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 6 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Відповідно до п. 3.3.1 за невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, Банк має право нараховувати пеню, за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 0,15 % - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65 % - в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим договором, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до зазначеної Заяви-анкети відповідач підтвердив що усвідомлює та згоден з тим, що в разі несвоєчасного погашення кредиту (або його частини) дана інформація може бути доведена банком до відома третіх осіб. Згідно з п.1.2. Кредитного договору Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту, є остання дата списання коштів з позичкового рахунку позичальника в Банку для переказу на рахунок, вказаний в п. 1.7 Договору, а саме, Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг 2620 БПР Стартовий, що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до п. 6 Кредитного договору, повернення кредиту здійснюються відповідно до Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, згідно з яким визначена сукупна вартість кредиту, значена реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту, з особистим підписом відповідача. З п. 5.5 Кредитного договору слідує, що сторони погодили строк позовної давності за цим Договором, в тому числі для стягнення неустойки (пені, штрафу), встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу [PERSON] кредит на суму 119 999,00 грн., що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту від 06 березня 2018 року на суму 82 987,55 грн. Крім того, 13 листопада 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] відповідно до Заяви № Р21.175.75365 про акцепт Публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладання договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, Паспорту споживчого кредиту, укладено Кредитний договір № Р21.175.75365 від 13 листопада 2017 року, згідно умов якого ПАТ «Ідея Банк» надало грошові кошти в розмірі 4 500,00 грн., шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на поточний рахунок позичальника, зі сплатою відсотків в розмірі 24,00 % річних, строком на 12 місяців. Відповідно до п. 5.7.1 Договору пеня за невиконання грошових зобов`язань не може перевищувати подвійної ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору, не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником за таким договором (п. 5.7.2 Договору). Відповідно до п. 4 Кредитного договору, повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за Договором здійснюється згідно умов Договору, Типового графіку та Розрахунку сукупної вартості кредиту, а також Тарифів, які розміщені на сайті Банку. Підписання цієї угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредитної лінії, які зазначені в 5.11 цієї угоди. З п. 6 Кредитного договору слідує, що сторони погодили строк позовної давності за цим Договором, в тому числі для стягнення неустойки (пені, штрафу) тощо, встановлюється тривалістю у 10 (десять) років. За повне або часткове прострочення сплати обов`язкового мінімального платежу позичальник зобов`язаний сплатити на користь Банку штраф у розмірі 50,00 грн. за кожний прострочений мінімальний платіж. Встановлено, що 02 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Акціонерне товариство «Ідея Банк» відступає фактору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а фактор приймає вимоги в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта Акціонерного товариства «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 2.2. Договору факторингу, права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього Договору та передається, в день укладання цього Договору. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги від 02 грудня 2020 року, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитними договорами: -№ Р25.00401.003730690 від 06 березня 2018 року, заборгованість за яким становить 184 429,99 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 96 948,41 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 4 156,66 грн., заборгованості за комісіями в розмірі 83 324,92 грн.; -№ Р21.175.75365 від 13 листопада 2017 року, заборгованість за яким становить 14 447,29 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 826,80 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 0,17 грн.; заборгованості щомісячними відсотками (плата за управління кредитом) в розмірі 9 564,34 грн.; пені в розмірі 4 055,98 грн. TOB «ФК «ЄАПБ» на виконання п. 5.3 Договору факторингу про відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено Повідомлення від 24 грудня 2020 року за вих. № 004392552 та вих. №и004392933 про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору № Р25.00401.003730690 від 06 березня 2018 року та Кредитному договору № Р21.175.75365 від 13 листопада 2017 року. Проте, вищевказане повідомлення залишилось зі сторони відповідача без реагування, заборгованість станом на час звернення з позовом до суду останнім не погашена. Також судом встановлено, що 15 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 1741675068, відповідно якого, позичальник отримав кредит в розмірі 9 276,00 грн. зі строком на 24 місяці. За умовами договору початковий процент становить 4,00%, річний - 0,01%, щомісячний - 4,49%, щоденна пеня - 0,3% від загальної суми. Відповідно до п. 3 кредитного договору, позичальник [PERSON] доручила ТОВ «ФК ««Центр фінансових рішень» перерахувати за рахунок отриманого кредиту суму грошових коштів на наступні цілі: переказу грошових коштів на користь [PERSON] щодо надання кредиту згідно кредитного договору № 1741675068 від 15 лютого 2017 року - 7 000,00 грн., страхового платежу - 400,00 грн., оплату страхового платежу за договором страхування № 1741675068-С від 15 лютого 2017 року - 1 596,00 грн. Сторони також погодили умови відповідальності за прострочення виконання або невиконання зобов`язань за кредитом у вигляді щоденної пені в розмірі 0,3% від загальної суми прострочення (п. 2 договору, п. 4 Умов отримання кредитів та інших послуг). Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» є публічною пропозицією ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» укласти кредитний договір (отримати інші послуги). Кредитний договір укладається шляхом приєднання позичальника до цих умов. Приєднання позичальника до цих умов здійснюється через підписання ним заяв за формами, закріпленими додатками до цих умов (заява про приєднання, паспорт кредиту, заява на отримання кредиту) умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» разом із заявою про приєднання, паспортом кредиту і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. Відповідач [PERSON] ознайомилася з кредитним договором, погодилася з усіма його умовами, зокрема остання дала зобов`язання виконувати кредитний договір. Таким чином, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало відповідачу кредит в зазначено розмірі, а останній зобов`язався належно виконувати зобов`язання за договором, повернути кредит у встановлені договором строки, сплачувати відсотки за користування коштами відповідно до умов та правил кредитного договору. Судом встановлено, що 30 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20200730, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» приймає належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами вказаними в Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і Боржниками (Портфель заборгованості). Згідно п. 1.2. Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі Портфеля заборгованості за цим Договором, TOB «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Відповідно до Витягу з реєстру боржників Договору відступлення прав вимоги № 20200730 від 30 липня 2020 року, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 1741675068 від 15 лютого 2017 року, заборгованість за яким становить 14 447,29 грн.,яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 826,80 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 0,17 грн.; заборгованості щомісячними відсотками (плата за управління кредитом) в розмірі 9 564,34 грн.; пені в розмірі 4 055,98 грн. TOB «ФК «ЄАПБ» на виконання п. 6.6 Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено Повідомлення від 18 серпня 2020 року за вих. № 004213512 про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору № 1741675068 від 15 лютого 2017 року. Проте, вищевказане повідомлення залишилось зі сторони відповідача без реагування, заборгованість станом на час звернення з позовом до суду останнім не погашена. Вирішуючи питання по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України України). Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу, поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до правових норм, добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). У статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Також, згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено: 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.2. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до частини 1 статті 546, статей 549, 611 ЦК України виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Між тим, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга статті 516 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Як встановлено вище, згідно договору факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги від 02 грудня 2020 року, укладеного між АТ «Ідея Банк`та ТОВ «ФК «ЄАПБ», Витягу з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги від 02 грудня 2020 року, АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги щодо відповідача [PERSON] за вищевказаними кредитними договорами. Таким чином, до позивача ТОВ «ФК «ЄПАБ» перейшло право вимоги виконання зобов`язання відповідачем за кредитними договорами № Р25.00401.003730690 від 06 березня 2018 року та № Р21.175.75365 від 13 листопада 2017 року, укладеними між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк». Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги від 02 грудня 2020 року, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитними договорами: -№ Р25.00401.003730690 від 06 березня 2018 року, заборгованість за яким становить 184 429,99 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 96 948,41 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 4 156,66 грн., заборгованості за комісіями в розмірі 83 324,92 грн.; -№ Р21.175.75365 від 13 листопада 2017 року, заборгованість за яким становить 14 447,29 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 826,80 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 0,17 грн.; заборгованості щомісячними відсотками (плата за управління кредитом) в розмірі 9 564,34 грн.; пені в розмірі 4 055,98 грн. В свою чергу, згідно Договору відступлення прав вимоги № 20200730 від 30 липня 2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», Витягу з реєстру боржників Договору відступлення прав вимоги № 20200730 від 30 липня 2020 року, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги щодо відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 1741675068 від 15 лютого 2017 року. Таким чином, до позивача ТОВ «ФК «ЄПАБ» перейшло право вимоги виконання зобов`язання відповідачем за кредитним договором № 1741675068 від 15 лютого 2017 року, укладеним між відповідачем [PERSON] та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень». Відповідно до Витягу з реєстру боржників Договору відступлення прав вимоги № 20200730 від 30 липня 2020 року, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 1741675068 від 15 лютого 2017 року, заборгованість за яким становить 14 447,29 грн.,яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 826,80 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 0,17 грн.; заборгованості щомісячними відсотками (плата за управління кредитом) в розмірі 9 564,34 грн.; пені в розмірі 4 055,98 грн. Приймаючи до уваги, що первісними кредиторами виконані всі зобов`язання за кредитними договорами, а відповідачем [PERSON] не здійснювались належним чином встановлені кредитними договорами щомісячні та обов`язкові платежі, у зв`язку з чим виникла заборгованість в зазначеному вище розмірі, а тому суд вважає позовні вимоги ТОФ «ФК «ЄАПБ» обґрунтованими і доведеними. При цьому, суд зазначає, що встановлені вище обставини під час розгляду справи відповідачем не спростовані жодними належними та допустимими доказами, зокрема остання не скористалася своїм правом надати суду відзив на позов, а також не надала доказів повернення нею частково або в повному обсязі грошових коштів Банку, та не спростувала розрахунок заборгованості. Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитними договорами, а саме: -№ Р25.00401.003730690 від 06 березня 2018 року в розмірі 184 429,99 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 96 948,41 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 4 156,66 грн., заборгованості за комісіями в розмірі 83 324,92 грн.; - № Р21.175.75365 від 13 листопада 2017 року в розмірі 11 165,93 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 4 454,09 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 6 711,84 грн.; - № 1741675068 від 15 лютого 2017 року в розмірі 14 447,29 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в розмірі 826,80 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 0,17 грн.; заборгованості щомісячними відсотками (плата за управління кредитом) в розмірі 9 564,34 грн.; пені в розмірі 4 055,98 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 3 150,65 грн. На підставі викладено та

Outcome: approved