Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку пов`язаного з виробництвом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 27.06.2001 року вона працювала в АТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 27.02.2012 року близько 21:45 год. з нею, на її робочому місці, відбувся нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. О 21:30 год. 27.02.2012 року, вона разом з готувачем заправочних, вогнетривких матеріалів та термічних сумішей - [PERSON] , підійшла до короба з готовою масою, встановленого на передавальному візку під змішувачем «АНОД-4» №3, щоб виконати його зачеплення на гак електромостового крана для подальшого переміщення до місця складування та відвантаження споживачам. Виконавши зачеплення короба о 21:45 год. вона почала спускатись з настилу передавального візка (висота настилу візка відносно поверхні складає 200 мм), щоб відійти в безпечну зону дії крана. Під час спуску вона наступила лівою ногою на проектний захисний екран (металеву трубу діаметром 22 мм) електрокабелю живлення пульта управління змішувача «АНОД-4» №3, прокладений безпосередньо по поверхні підлоги, внаслідок чого підвернула ногу. Після надання першої медичної допомоги машиною швидкої медичної допомоги підприємства її було доставлено до КЗ «Криворізька міська лікарня №11» ДОР», де їй було встановлено діагноз: «закритий перелом основи 5-ї плюснової кістки лівої стопи без зміщення». Факт настання нещасного випадку підтверджується Актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, №10 від 02.03.2012 року, форма Н-1, а також Актом проведення розслідування нещасного випадку, б/н від 02.03.2012 року, форма Н-5. За наслідками нещасного випадку вона отримала дуже болючу травму та втратила працездатність на 5% з моменту ушкодження здоров`я та до 01.10.2014 року, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК від 12.09.2012 року та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, серія 10 ААА №076663 від 12.09.2012 року. Після того, як стався нещасний випадок в неї докорінно змінився життєвий уклад. Вона стратила нормальні життєві зв`язки. Вона була вимушена звертатись до членів своєї сім`ї за отриманням фізичної допомоги у пересуванні та самообслуговуванні, так як нога була в гіпсі, а потім ще довгий час боліла. Їй довелось пережити дуже болісні відчуття в лівій нозі. Дотепер вона періодично відчуває болі в ній, особливо при зміні атмосферного тиску. Зі слів лікарів такі періодичні болі в нозі супроводжуватимуть її тепер все життя. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 90 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб, заподіяної їй внаслідок нещасного випадку пов`язаного з виробництвом, який відбувся 27.02.2012 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 жовтня 2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Яводчак О.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 90 000,00 грн., відповідач вважає суму завищеною, такою, що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої стверджує позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці серії [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] , остання працює в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 27.06.2001 року по теперішній час. (а.с. 5-7) В трудовій книжці позивача містяться відомості про те, що Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь» було перетворено в Відкрите акціонерне товариство «Криворіжсталь», згодом на Відкрите акціонерне товариство «Міттал Стіл». З огляду на вищезазначене, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є належним відповідачем, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу. Відповідно до Акту №10 від 02.03.2012 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом встановлено, що причиною настання нещасного випадку є особиста необережність потерпілої. Також, [PERSON] , готувач заправних, вогнетривких матеріалів термічних сумішей доменного цеху №1аглодоменного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», порушила вимоги п.п. 3.3, 3.29.1 інструкції з охорони праці для готувача заправних, вогнетривких матеріалів термічних сумішей (дільниця приготування вогнетривких мас) доменного цеху №1 ОП.010.25.11, п.п. 1.13, 3.1, 14.4 інструкції з охорони праці «Загальні вимоги безпеки для робітників підприємства» ОП.228.01.12, п.п. 2.2, 2.10 робочої інструкції готувача заправних, вогнетривких матеріалів термічних сумішей 3 розряду доменного цеху №1 РІ.010.17170.038, ст.14 Закону України «Про охорону праці». (а.с. 8-9) Згідно висновку Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 27.02.2012 року о 21 годині 45 хвилин нещасний випадок з готувачем заправних, вогнетривких матеріалів термічних сумішей доменного цеху №1аглодоменного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Особами, дії або бездіяльність яких призвела до настання нещасного випадку є [PERSON] , готувач заправних, вогнетривких матеріалів термічних сумішей доменного цеху №1аглодоменного департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», порушила вимоги п.п. 3.3, 3.29.1 інструкції з охорони праці для готувача заправних, вогнетривких матеріалів термічних сумішей (дільниця приготування вогнетривких мас) доменного цеху №1 ОП.010.25.11, п.п. 1.13, 3.1, 14.4 інструкції з охорони праці «Загальні вимоги безпеки для робітників підприємства» ОП.228.01.12, п.п. 2.2, 2.10 робочої інструкції готувача заправних, вогнетривких матеріалів термічних сумішей 3 розряду доменного цеху №1 РІ.010.17170.038, ст.14 Закону України «Про охорону праці». (а.с. 10-12) Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 01 жовтня 2014 року серії 10 ААА № 076663 позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 5%, консолідований закритий перелом 5-ї плюснової кістки лівої ступні з легким больовим синдромом. (а.с. 13) Представником відповідача - адвокатом Яводчак Олександром Васильовичем 14 листопада 2022 року до суду надано відзив на позовну заяву в якому зазначає, що відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди та наголошує, що нещасний випадок на виробництві трапився з її вини. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що вказували б на те, що вона дійсно зазнає моральних страждань, оскільки позивачем не доведено вину відповідача щодо завдання позивачу шкоди в наслідок якої у нього виникло б право на відшкодування моральної шкоди. Позивачем не доведено в чому саме полягає завдана шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно, з яких міркувань виходив позивач визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Також, не вказано, у чому саме проявляються душевні страждання їх глибина та тривалість та як це відобразилось у його повсякденному житті. Правовідносини, що існували між позивачем та відповідачем ґрунтувались на підставі трудового договору, а отже до таких правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ч.ч. 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, яка переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі20 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог позивача. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial