Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

В травні 2022 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) позбавити відповідача, [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS] , на користь державного закладу або фізичної особи, якому буде переданий малолітній [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви до суду і подовжувати до виповнення повноліття дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 23.04.2021 року на первинному обліку в службі у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті києві державної адміністрації перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, позбавлена батьківського піклування. Відповідно до акту від 02.03.2021 року у Київському міському пологовому будинку № 2 гр. [PERSON] народила хлопчика та залишила дитину в закладі охорони здоров`я, про що був складений відповідний акт. При реєстрації актового запису про народження малолітнього [PERSON] , [INFO] , відомості про батьків дитини громадян [PERSON] та [PERSON] до актового запису про народження дитини внесені згідно заяви органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації відповідно до п.2 ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Дитина була влаштована до Київського міського будинку дитини [ADDRESS] (на даний час перебуває в м. Чернівці). Згідно розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.04.2021 № 274 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. За весь час перебування дитини у закладі ніхто з родичів, або батьків не зверталися щодо відвідування хлопчика або повернення його на виховання. [PERSON] не виконує особисті немайнові обов`язки по піклуванню про здоров`я дитини, її фізичних, духовних та моральний розвиток, не створює належні умови для розвитку її природних здібностей та жодного разу не звернулась до служби щодо побачення з дитиною, або повернення її на виховання. З огляду на зазначене, мати дитини самоусунулася від своїх батьківських обов`язків, не дбає про фізичний та розумовий розвиток свого сина. Ухвалою від 28.06.2022 року відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого засідання . Ухвалою від 02.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. До початку судового засідання представник позивача, який одночасно є і представником органа опіки та піклування, - Бойко М.В. подано заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Як вбачається з наданих документів, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , відомості щодо якого вказані на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України та відповідачка у справі [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 19.03.2021 року, виданого Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актові записи № 594 . Відповідно до заяви від 02.03.2021 року [PERSON] відмовилась забрати дитину з пологового будинку. Як вбачається з наданого стороною позивача Розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації № 274 від 30.04.2021р., малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, враховуючи те, що відомості про батьків дитини громадян [PERSON] та [PERSON] до актового запису народження дитини внесені згідно заяви органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та тимчасово перебуває у Київській міській дитячій клінічній лікарні № 1 за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 30. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не піклується про своїх дітей, не цікавиться станом їхнього здоров`я, не виконує своїх батьківських обов`язків, місце його перебування на день розгляду справи невідоме. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.12 ч.2 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач, маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки, умисно самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не створює належні умови для розвитку її природних здібностей та жодного разу не звернулась до служби щодо побачення з дитиною, або повернення її на виховання. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] , [INFO] . Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з ост. змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки. На підстави ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в т.ч. і орган опіки та піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.09.2022 р. № 106-6499 вбачається, що мати [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, жодним чином не проявляє цікавості життям та здоров`ям малолітнього [PERSON] . За вищевказаним висновком від 27.09.2022 р. Подільська РДА у м.Києві, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбативи [PERSON] батьківських праві відносно її малолітнього сина [PERSON] . Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не бажає займатися вихованням дитини та виконувати свої батьківські обов`язки, в зв`язку з чим суд, як крайньою мірою, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дитини з боку матері, небажання відповідачки та її свідоме ухилення займатися вихованням дитини та матеріально забезпечувати, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обгрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст.166 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення його батьківських прав. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає за необхідне зазначити про таке. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приписами ст.182 ч.2 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, становить: з 1 липня 2022 р. - 2 201 гривні, з 1 грудня - 2 272 гривень. Згідно ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в частці від доходу батька. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка є особою працездатного віку, дитина проживає у дитячому будинку. Статтею 182 ч.2 СК України визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімум на дитину відповідного віку. За вказаних обставин суд, з метою дотримання прав та інтересів малолітньої дитини, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам сторін та чинному законодавству. Аліменти підлягають стягненню на користь опікуна дітей - фізичної особи, яка буде призначена органом опіки та піклування Подільського району м.Києва, або на користь дитячого закладу, в який буде влаштовано дитину. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли повне підтвердження в ході судового розгляду. Згідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 18.05.2022 р. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також з відповідача згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1 984,80 грн. (за 2 вимоги немайнового характеру по ставкам, що діяли на час звернення позивача, який був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду). На підставі ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.164 ч.6 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського РВ ДРАЦС у м. Києві для внесення відмітки до актового запису № 594 від 19.03.2021 р. про народження дитини, складених Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). На підставі викладеного, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.51 ч.2 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155, 157, 166, 180-182, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved