Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся досуду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 252786 від 30.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості за кредитним договором №3584402914/45400 від 04.01.2020 року, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна Установа «Європейська Кредитна Група» та [PERSON] , та просив стягнути з відповідача витрати по оплаті юридичних послуг та оплати судового збору. В обґрунтування позову зазначив, що 23.10.2021 року позивачу стало відомо про надходження постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул І.І. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.12.2021 року ВП №67751365 за місцем роботи, а саме до ТОВ «Азур Ейр Україна». Відповідно до відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження міститься інформація про відкрите виконавче провадження №67751365 від 03.12.2021 року. Жодних повідомлень ні від приватного нотаріуса Остапенко Є.М. ні від приватного виконавця Крегул І.І. на адресу позивача не надходило. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2021 року, виконавчим документом, на підставі якого проводиться примусове виконання є виконавчий напис №252786 виданий 30.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягненняч з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінасова Компанія «Кредит Капітал», якому ТОВ «Кредитна Установа «Європейська Кредитна Група» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №ЕМ-6 від 26 травня 2021 роеку за Кредитним договором №35844029114/454000 від 04.01.2020 року укладеного між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська Кредитна Група» та [PERSON] . Згідно вказаного виконавчого напису загальна заборгованість позивача становить 12\~531,20 грн. Відповідно до відомостей державного реєстру нотаріусів, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не діє. Листом Міністерства юстиції України від 06.07.2021 року №40118/ПІ-М-3189/19.1.1 повідомлено про те, що відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2021 року №1075/6 діяльність приватного нотаріуса Остапенко Є.М. зупинена з 29.06.2021 року, тобто 30.06.2021 року нотаріус вже не мав повноважень на вчинення нотаріальних дій. Вважає, що виконавчий напис №252786 від 30.06.2021 року вчинено з грубтими порушеннями порядку вчинення виконавчих нависів нотаріусами, і як наслідок винекло неправомірне виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного напису. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2022 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (а.с.31). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження (а.с. 69-70). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2022 року заяву представника позивача про забезпечення позову в цивільній справі [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено (а.с. 73-77). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду (а.с.100). Представник позивача в судове засідання не з`явилися, в прохальній частині позовної заяви просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 8). Представники ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал (а.с.113). направив до суду клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, та зазначає, що Відповідач з позовною заявою не погоджується категорично та заперечує проти заявлених прзовних вимог в повному обсязі. Для написання позовної заяви Позивач звернувся до адвоката та поніс витрати на правову професійну допомогу у розмірі 5000 грн. Відповідач, ознайомившись з попередньою (орієнтовною) сумою судових витрат вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та не відповідає складності справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані такі документи: договір про надання правової допомоги; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги; детальний опис вчинених дій. Зазначені Позивачем витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідач повністю заперечує, та просить суд відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу Позивачу, так як: сума та вид виконаної робити є неправомірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартостінаданих послуг; час витрачений на підготовку позовної заяви є неправдивим, та явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума на проведення консультації та підготовку заперечень/заяв/клопотань є явно неспівмірною з часом затраченим на таку роботу. Сума витрат на професійну правничу допомогу не є спів мірними, також варто зауважити, що даний розмір не відповідає складностю справи та виконаних адвокатом робіт, часом який був витрачений на виконання робіт адвокатом та обсягоми надавних адвокатом послуг та виконаних робіт. Предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складання великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. Підготовка позову, надання консультацій по даній категорії справ не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи. Вважають, що вказана сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. 24.02.2022 року у зв`язку з вйською агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Відповідно до роз`яснення Верховного суду від 04.03.2022 року, запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Просили, розгляд справи здійснювати без представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 93-94). Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 98) На виконання ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2022 року Київський державний нотаріальний архів листом повідомлено, що станом на 16.09.2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не передавав документи нотаріального діловодства та архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву (а.с. 106, 109-110). Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І., в судове засідання не з`явмвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву суду не надав (а.с. 89, 104). Як встановлено, частиною 8\~статті 178 ЦПК України, уразі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк треті особи відзив на позовну заяву не подали, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи пояснення відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 252786 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 12\~531,20 грн. (а.с.13). Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором №3584402914/454000 від 04.01.2020 року укладеним ним із ТОВ «Кредитна Установа «Європейська Кредитна Група», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги №ЕМ-6 від 26.05.2021 року за кредитним договором №3584402914/454000 від 04.01.2020 року є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до якого Відповідачем допущено прострочення платежів. Сума заборгованості складає 12\~531,20 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.05.2021 року по 03.06.20201 року, сума заборгованості складає 12\~531,20 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 4000 грн.; заборгованість за нарахованими та гнесплаченими відсотками 7601,20 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача (а.с. 13). 03.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. відкрито виконавче провадження № 6775136 на підставі виконавчого напису № 252786 виданого 30.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 12\~531,20 рн. (а.с. 11-12). На виконання ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2022 року Київський державний нотаріальний архів листом повідомлено, що станом на 16.09.2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не передавав документи нотаріального діловодства та архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву (а.с. 106). У відповідності до ч. 5 ст. 30-31 Закону України «Про нотаріат» особа, нотаріальна діяльність якої припинена, зобов`язана протягом одного місяця з дня одержання копії наказу передати до відповідного державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. Разом з тим, дія вищезазначеного наказу про анулювання свідоцтва була зупинена та наразі даний наказ оскаржується в Житомирському окружному адміністративному суді, справа №240/4296/21. Наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 року № 4722/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 17.12.2021 року № 4 на підставі пунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону, у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства, а також грубим порушення закону, яке завдало шкоди фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями суддів, набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 року №7921 на ім`я [PERSON] анульовано. За інформацією, наданою Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до пункту 2 частини першої статті 30, статті 30-1 Закону на підставі вищезначеного наказу Міністертсва юстиції України наказом міжрегіонального управління від 31.12.2021 року №1920/6 діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. припинена з 31.12.2021 року (а.с. 109-110). За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 23 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2012 року за № 282/20845. Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом\~статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, \~ \~ \~ \~ якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису-надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності-це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити та зазначити у рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12584св18). Також правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі №137/1666/16ю Із змісту виконавчого напису та копії документів на підставі яких був вчинений виконавчий напис №252786, як і з інших письмових доказів, не вбачається, що нотаріусу стягувачем було подано засвідчену виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи слідує і дана обставина була встановлена в судовому засіданні, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ураховуючи те, що нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням норм чинного законодавства, не перевірив безспірності заборгованості, тому наявні підстави для задоволення позову. В роз`ясненнях, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», затверджених постановою від 07 лютого 2014 року № 2, у 10 пункті роз`яснень зазначено, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тільки за наявності всіх умов, передбачених\~Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у сумі\~908 грн. за подання позовної заяви та\~454 грн. за подання заяви про забезпечення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача Щодо вирішення питання витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного висновку. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник [PERSON] адвокат Сосєдко М.О. подав до позовної заяви ордер на надання правничої допомоги Серії АЕ №1112554, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 5066 та договір про надання правничої допомоги №30/21 від 23 грудня 2021 року та копію квитанції №1483337 (а.с.64-67). Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. \~ \~ \~ \~ \~\~При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року.\~\~Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). \~\~У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI). Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. \~\~\~ \~ \~ \~ \~За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат\~учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків\~\~тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.\~У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Що узгоджується з правовим висновком Великої палати Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі №755/9215/15 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15. Враховуючи відсутність у матеріалах справи детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом, акта приймання виконаної роботи, а також довідки - розрахунку сплаченого позивачкою або меморіальний ордер, відсутність заяви [PERSON] про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, суд приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial