Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У липні 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 170028 грн страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника та судові витрати на правничу допомогу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у м. Прилуки сталася ДТП, внаслідок якої загинула [PERSON] , котра є донькою позивача. За даним фактом відкрито кримінальне провадження, проте в подальшому постановою слідчого провадження закрито. Представник позивача вказує, що позивач є пенсіонеркою та перебувала на утриманні доньки. Відповідач на звернення позивача про виплату відшкодувань в добровільному порядку їх не здійснив. Дані обставини стали приводом для звернення до суду з відповідним позовом. 05.10.2021 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти її задоволення, оскільки позивач не надала доказів про її перебування на утриманні загиблої доньки. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 02.08.2021 відкрив провадження у справі, призначив підготовче засідання у відкритому судовому засіданні. Суд своєю ухвалою від 25.01.2022 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів. ІІІ. Позиції сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позивні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений, як зазначено в прохальній частині його відзиву просить провести розгляд справи за його відсутності. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] [PERSON] , керуючи автомобілем Део Ланос, н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Київська в м. Прилуки, за межами пішохідного переходу здійснив наїзд на пішохода гр. [PERSON] , яка перетинала проїжджу частину. В результаті ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померла в лікарні. 29.05.2019 слідчий своєю постановою закрив кримінальне провадження, відкрите за фактом даної ДТП, за відсутності в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.10-14). [PERSON] померла [INFO] , причина смерті поєднана травма голови, тулуба, кінцівок (а.с. 14 зворот - 15). [PERSON] народилася [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] (а.с.15 зворот). [PERSON] після розірвання шлюбу залишила прізвище [PERSON] (а.с.16-17). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 17 зворот). [PERSON] отримує пенсію за віком та перебувала на утриманні своєї доньки [PERSON] (а.с.19-20). [PERSON] та [PERSON] в особі представника за довіреністю зверталися до відповідача щодо виплати їм страхового відшкодування (а.с.21-24). Відповідно до полісу №АМ/3841254 на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , забезпечений транспортний засіб Део Ланос, н.з. [NUMBER] , застрахована у ПрАТ «СК «Провідна». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000 грн (а.с.54). За заявою [PERSON] - донька загиблої, здійснено страхове відшкодування в розмірі 44676,00 грн (а.с.55-56). Відповідно до акту обстеження позивач проживала разом з донькою [PERSON] , яка здійснювала догляд за нею, оскільки позивач хворіє та погано пересувається. На даний час позивач проживає в будинку сама, будинок потребує ремонту, опалення пічне (а.с.113 зворот). [PERSON] у зв`язку зі станом її здоров`я рекомендований догляд на непрофесійній основі від фізичної особи, потребує постійного амбулаторного лікування (а.с.114, зворот). [PERSON] до моменту смерті отримувала пенсію за вислугу років (а.с.130, зворот). В судовому засіданні свідок [PERSON] надала такі покази, що вона є донькою потерпілої [PERSON] , яка проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] , остання ж була у неї на утриманні, так як взагалі не виходила з дому. Позивач [PERSON] є пенсіонерем за вислугою років, інвалід. [PERSON] оплачувала комунальні послуги, купувала ліки та продукти харчування. На даний час за бабусею [PERSON] доглядає онучка [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] , надала такі покази, що є сусідкою [PERSON] та повідомила суд, що остання є інвалідом, проживала разом із донькою [PERSON] , була у неї утриманні. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті. Коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті. Поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При цьому, факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування (постанова Верховного Суду від 30.06.2021 р. у справі № 752/4605/19). Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що на час ДТП, в результаті якої настала смерть [PERSON] , цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки Део Ланос, н.з. [NUMBER] , була застрахована у відповідача, позивач зверталася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні. [PERSON] , матір загиблої у ДТП [PERSON] , на день смерті останньої досягла пенсійного віку та перебувала під її наглядом та на її утриманні, отже позивач має право на отримання грошових коштів страхового відшкодування шкоди, внаслідок смерті потерпілої, у розмірі - 170028,00 грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на день настання страхового випадку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. VІ. Розподіл судових витрат. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, тому судовий збір у сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved