Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

У грудні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі - позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 12 116,14 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.02.2018 між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування, забезпечений транспортний засіб «Audi Q7», р.н. [NUMBER] . 10 лютого 2019 року о 14 годині 30 хвилин, по проспекту Бажана, 1-Е в місті Києві, відбулось ДТП за участю автомобіля марки «КІА РІО», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . При цьому, відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2019 року у справі №753/3955/19 особою винною в скоєнні даного ДТП визнано відповідача. На виконання умов договору, власнику автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 35 457,14 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Товаристві з обмеженою відповідальність «Європейський альянс» (далі - третя особа), яке здійснило відшкодування позивачу у сумі 23 341,00 грн. Відтак, позивач зазначає, що у відповідності до вимог ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика перейшло право вимоги до винної особи, що є підставою для пред`явлення позову до нього в порядку суброгації та стягнення невідшкодованої частини страхового відшкодування. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив розглянути справу просив без його участі, а також вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти вимог позивача, просив відмовити у задоволенні позову. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦПК України). Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року матеріали даної цивільної справи передано до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року справу направлено за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 13.10.2022 року у вказаній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Дослідивши матеріали справи, вислухавши відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28.02.2018 між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №011105/4810/0000031, забезпечений транспортний засіб «Audi Q7», р.н. [NUMBER] . При цьому, за умовами вказаного договору, розмір франшизи встановлено у 0,50% від страхової суми, а саме, 1 940 000,00 грн., тобто складає 9 700,00 грн. (а.с. 12-15). 10 лютого 2019 року о 14 годині 30 хвилин, [PERSON] , по проспекту Бажана, 1-Е в місті Києві, керуючи автомобілем «КІА РІО», д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2019 року у справі №753/3955/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у межах санкції вказаної статті (а.с. 21-22). У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті зазначених дій відповідача власнику автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , були завдані матеріальні збитки. 12.02.2019 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою №00289689 про подію, що має ознаки страхового випадку та повідомив про ДТП, що сталась 10.02.2019 року (а.с. 23). Як вбачається із звіту про встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. № 9979 від 22.02.2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] станом на 14.02.2019 року складає 49 389,48 грн. (а.с. 27-49). У відповідності до рахунку-фактури №39021421 від 07.03.2019 року, КТЗ «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] , вартість комплектувальних виробів, запасних частин, матеріалів, товарів та робіт складає 45 157,14 грн. з врахуванням ПДВ (а.с. 52). Згідно страхового акту №00289689 від 13.03.2019 року, за умовами договору страхування №011105/4810/0000031 виплата страхового відшкодування страхувальнику підлягає сума 35 457,14 грн., тобто за виключенням франшизи у сумі 9 700,00 грн. (а.с. 53). Наказом від 14.03.2019 року ПрАТ «СК «Уніка» у зв`язку з настанням страхового випадку 10.02.2019 року з автомобілем «Audi Q7», д.н.з. [NUMBER] на підставі договору страхування №011105/4810/0000031 від 28.02.2018 року наказано виплатити [PERSON] страхове відшкодування у сумі 35 457,14 грн. (а.с. 54). Фактичну виплату страхового відшкодування у сумі 35 457,14 грн. на користь [PERSON] підтверджено платіжним дорученням №076342 від 18.03.2019 року (а.с. 55). На момент ДТП 10.02.2019 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТОВ «Європейський альянс», транспортний засіб марки «КІА РІО», д.н.з. [NUMBER] на підставі полісу № АК8343637 (а.с. 20). ПрАТ «СК «Уніка» звернулось до страховика винної у ДТП 10.02.2019 року особи ТОВ «Європейський альянс» із заявою №00289689 на виплату страхового відшкодування (а.с. 56). ТОВ «Європейський альянс» виплатило ПрАТ «СК «Уніка» кошти страхового відшкодування у загальній сумі 23 341,00 грн. (а.с. 56-57). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як вказано у постанові Верхового Суду від 04.07.2018 року, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, розмір невідшкодованих витрат по виплаті страхового відшкодування становить 12 116,14 грн. (35 457,14 грн. - 23 341,00 грн.), що підлягає стягненню з винної у ДТП особи - відповідача по даній справі. Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Outcome: approved