Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

В серпні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, як органу опіки та піклування, про поновлення батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , повернення дитини, припинення опіки та припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позовні вимоги мотивовані тим, що судовим рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2016 року відібрано [PERSON] від неї (матері) без позбавлення її батьківських прав, передано дитину органу опіки та піклування та стягнуто з неї аліменти на цю дитину на користь осіб чи установ, де буде проживати дитина, в твердій грошовій сумі 100 грн щомісячно, починаючи з 18 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Опікуном над цією дитиною було призначено її матір [PERSON] . Судовим рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2018 року її позбавили батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] . У вказаному рішенні суд встановив факт її ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дочки та зазначив, що остання не піклується про стан здоров`я цієї дитини, її фізичний та духовний розвиток, не займається її вихованням, матеріально не утримує та не забезпечує дитину належним лікуванням, перебуває на обліку в лікаря нарколога і має діагноз: психічно-поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Вважає, що обставини, що були покладені в основу рішення про позбавлення батьківських прав відпали. Вона має можливість працювати та заробляти кошти на своє забезпечення та забезпечення дитини, винаймає житло, у будинку за постійним місцем її проживання створені належні умови для проживання та виховання дитини. Вона є фізичною особою-підприємцем, має офіційне місце роботи, веде добропорядний та здоровий спосіб життя, який відповідає моральним засадам суспільства, не вживає спиртних напоїв, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалася, заборгованості зі сплати аліментів не має. Має бажання і всі можливості виховувати свою доньку та хоче піклуватися про неї. 12 березня 2022 року вона уклала з [PERSON] шлюб, який підтримує її у прагненні поновити свої батьківські права щодо цієї дитини. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2022 року залучено до участі у даній справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області та [PERSON] 30 вересня 2022 року Романівським районним судом Житомирської області постановлено ухвалу, згідно якої позов [PERSON] в частині позовних вимог про припинення опіки щодо неповнолітньої дитини залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача позов визнала, пояснивши, що обставини, що слугували підставою для позбавлення позивача батьківських прав, на даний час відпали і поновлення останньої у батьківських правах щодо її неповнолітньої дочки є доцільним та відповідає інтересам дитини. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Романівської селищної ради Житомирської області та [PERSON] в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час і місце його проведення, не з`явилися. При цьому [PERSON] заявлено клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2016 року у цивільній справі № 290/276/16-ц відібрано [PERSON] [INFO] від її матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, передано дитину органу опіки та піклування - Романівській районній державній адміністрації Житомирської області та стягнуто з неї аліменти на цю дитину на користь осіб чи установ, де буде проживати дитина, в твердій грошовій сумі 100 грн щомісячно, починаючи з 18 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Розпорядженнями Романівської районній державній адміністрації Житомирської області № 376 від 20 грудня 2017 року та № 392 від 27 грудня 2017 року [PERSON] [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено над нею опіку та призначено її опікуном [PERSON] . Заочним рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2018 року у цивільній справі № 290/666/18 [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Підставою позбавлення [PERSON] батьківських прав було ухилення останньою від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини, яке виражалось у тому, що вона не піклувалася про стан здоров`я дитини, її фізичний та духовний розвиток, не займалася її вихованням, матеріально не утримувала, не забезпечувала дитину належним лікуванням та перебувала на обліку в лікаря нарколога і мала діагноз: психічно-поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Заочне рішення суду не оскаржено та набрало законної сили 29 листопада 2018 року. 12 березня 2022 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає по [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються відповідним свідоцтвом про шлюб та довідкою органу місцевого самоврядування. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного начальником служби у справах дітей Романівської селищної ради Житомирської області та фахівця із соціальної роботи, проведено обстеження умов проживання в житловому будинку [ADDRESS] та встановлено, що в будинку чисто, кімнати прибрані. Для виховання та розвитку дитини кімнату облаштовано. За вказаною адресою проживає позивач з чоловіком [PERSON] без реєстрації, даний будинок вони орендують. Для проживання та розвитку дитини вказане житлове приміщення придатне. З довідок форми ОК-5 та ОК-7 вбачається, що в період з грудня 2020 року по вересень 2021 року [PERSON] працювала у фізичної особи-підприємця [PERSON] . З 27 травня 2022 року [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець, вид діяльності: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, роздрібна торгівля з лотків і на ринках продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що стверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до договору оренди торгівельного місця підприємства «Романівський кооперативний ринок» Романівської райспоживспілки від 05 травня 2022 року, [PERSON] орендує торгівельне місце - кіоск загальною площею 18 кв.м., що розташоване на території ринку, для провадження торгівельної діяльності, строк дії договору до 30 квітня 2023 року. Згідно повідомлення Чуднівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 290/276/16-ц, виданого 08 травня 2018 року Романівським районним судом Житомирської області, станом на 05 серпня 2022 року відсутня. Станом на 09 серпня 2022 року [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, що стверджується відповідним витягом. Відповідно до довідок комунального некомерційного підприємства «Романівська лікарня» Романівської селищної ради № 18 та № 24 від 23 червня 2022 року, [PERSON] на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах даної медичної установи не перебуває. Згідно частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. У статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Статтею 169 СК України визначено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Позбавлення батьківських прав має безстроковий характер. Хоча сімейні правовідносини в цьому випадку припиняються, закон дозволяє можливість поновлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав, спонукається тим самим до виправлення. Зв`язки її з дитиною не припиняються, вона може прохати про побачення з дитиною, зобов`язана утримувати її. Прохання батьків, позбавлених батьківських прав, про поновлення батьківських прав має бути підтверджено такою їх поведінкою та способу життя, які б свідчили про те, що відбуваються істотні зміни, щоб суд міг особисто упевнитися, що той з батьків, якого він позбавляв батьківських прав, став іншою людиною, з іншими поглядами на батьківські права та обов`язки, що він може стати або став взірцем для своєї дитини. При поновленні батьківських прав перш за все слід суворо дотримуватися принципу охорони інтересів дитини, оскільки позбавлення батьківських прав проводилося в інтересах дитини, які заслуговують на увагу. Як роз`яснено в пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» розглядаючи справи про поновлення батьківських прав суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним. За змістом частини 4 статті 169 СК України, поновлення в батьківських правах можливе лише за умови, що батьки істотно змінили в кращий бік поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини. Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах. Матеріали справи свідчать про те, що обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, на даний час відпали, позивач працевлаштована, перебуває у шлюбі, спілкується з дочкою, істотно в кращий бік змінила поведінку і своє ставлення до виховання дочки, створила належні матеріальні умови для її проживання та розвитку, бажає виправити ситуацію, яка склалася. Заперечень щодо поновлення батьківських прав від відповідача не надходило. За змістом частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Романівської селищної ради Житомирської області, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , сім`я проживає в орендованому житлі за адресою: [ADDRESS] . При обстеженні умов проживання у даному житловому приміщенні встановлено, що в будинку кімнати облаштовані, наявна побутова техніка, для дитини облаштовано кімнату, житло придатне для проживання та розвитку дитини. В період 2020-2021 років [PERSON] працювала касиром у фізичної особи-підприємця [PERSON] , за місцем роботи характеризувалася позитивно, стримана, дисциплінована та ініціативна, обов`язки виконувала сумлінно та відповідально. З 25 травня 2022 року [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець, економічним видом діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. На обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах комунального некомерційного підприємства «Романівська лікарня» Романівської селищної ради Сахарук Ю.О. не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. [PERSON] не заперечує проти поновлення [PERSON] у батьківських правах щодо дитини, ознаки складних життєвих обставин в даній сім`ї відсутні. В ході бесіди неповнолітня [PERSON] виявила бажання проживати в сім`ї матері [PERSON] . Батька дитини [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] згідно заочного рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15 листопада 2017 року. Із врахуванням наведеного, орган опіки та піклування вважає доцільним поновити [PERSON] у батьківських правах щодо її неповнолітньої дочки [PERSON] . Частинами першою, другою статті 171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й стаття 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. На виконання вказаних норм, судом в присутності соціального педагога Романівського ліцею № 1 Романівської селищної ради Житомирської області заслухано думку дитини - [PERSON] щодо того, чи бажає вона повернутися до матері [PERSON] та проживати із нею. Із пояснень [PERSON] встановлено, що вона бажає повернутися до біологічної матері та проживати разом з нею. Зазначені пояснення узгоджуються із тими, які дитина надавала при спілкуванні із представником органу опіки та піклування під час засідання комісії з питань захисту прав дитини. Відтак, бажання дитини повернутися до біологічної матері є чітким та усвідомленим. Будь-яких обставин впливу на дитину при наданні нею пояснень, судом не встановлено. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно частини першої статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що поновлення у батьківських правах на даному етапі відповідає інтересам неповнолітньої дитини, у поведінці позивача відбулися стійкі позитивні зміни відносно її ставлення до дочки, при цьому суд враховує висновок органу опіки та піклування, який є обгрунтованим та не суперечить інтересам дитини, думку самої дитини, ставлення дівчинки до біологічної матері на час розгляду справи, а також враховуючи, що обставини, що були підставою для позбавлення позивача батьківських прав, на даний час відпали, позовна вимога про поновлення батьківських прав підлягає задоволенню. Окрім цього, враховуючи на поновлення позивача у батьківських правах відносно неповнолітньої дитини та виникнення у біологічної матері особистих немайнових прав щодо дитини та обов`язків щодо її виховання, дитину слід повернути [PERSON] . Щодо позовної вимоги про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину слід зазначити наступне. Сімейним кодексом України не врегульовані правовідносини щодо звільнення (припинення) батьків від обов`язку утримувати дитину у разі зміни сімейного стану платника або одержувача аліментів. Статтею 10 СК України передбачено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин статтю 273 СК України, якою регламентовано умови звільнення від сплати аліментів інших членів сім`ї та родичів. Відповідно до статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Також слід зазначити, що частиною 4 статті 273 ЦПК України встановлено, що після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Встановивши, що підстави для стягнення з позивача аліментів на дитину відпали у зв`язку зі зміною сімейного становища платника аліментів, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Задовольняючи позов, відповідно до статей 141, 142 ЦПК України суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а також стягує з відповідача на користь позивача іншу частину судового збору в розмірі 1488,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved