Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Орган опіки та піклування Богодухівської міської ради Харківської області (далі по тексту - Орган опіки та піклування, позивач) звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , в якому просить: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] (картка платника податків [NUMBER] ), уродженки м. Богодухова Харківської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ; 2) стягувати з [PERSON] [INFO] (картка платника податків [NUMBER] ), уродженки м. Богодухова Харківської області, яка зареєстрована та проживає за адресою : [ADDRESS] на аліменти на утримання її доньки [PERSON] , [INFO] , на користь особи, на утриманні якої буде перебувати дитина, у розмірі 1372 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до чинного законодавства, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття; 4) стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до Служби у справах дітей Богодухівської міської ради Харківської області звернулася із заявою [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав її доньки, [PERSON] по відношенню до її неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , та повідомила, що мати дитини не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не утримує її, не цікавиться станом здоров`я, навчанням, лікуванням, не дбає про її фізичний і духовний розвиток. На даний час відповідачка проживає окремо від дитини. Неповнолітня [PERSON] проживає разом із бабусею, [PERSON] , яка займається її вихованням, лікуванням, навчанням та матеріально утримує онуку. [PERSON] не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON] , про що подала відповідну заяву до Служби у справах дітей Богодухівської міської ради. Оскільки відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні доньки, не цікавиться її станом здоров`я, навчанням, лікуванням, не дбає про її фізичний і духовний розвиток, тому Орган опіки та піклування при Богодухівській міській раді Харківської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 04.11.2022 позовну заяву Органу опіки та піклування Богодухівської міської ради Харківської області в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів булоприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Направлено відповідачу та третій особі копію позовної заяви з копіями доданих документів. Встановлено відповідачу та третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву та пояснень на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Заходи забезпечення позову не вживались. 11.11.2022 від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона повідомляє, що позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позовних вимог, відзив не надаватиме. Просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на наведені норми, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти рішення у справі в підготовчому засіданні. Представник позивача та третя особа [PERSON] в підготовче засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали до суду письмові заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Не заперечували проти ухвалення рішення у підготовчому засіданні у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 20.07.2005, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 13). Актовий запис про народження [PERSON] під № 99 складено 20.07.2005 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області. Відомості про батька внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 15). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 30.07.2020 № 07-13/541 [PERSON] з 26.12.2013 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто, за місцем реєстрації матері [PERSON] (а.с.19). Однак, згідно з довідкою про фактичне місце проживання особи від 10.08.2022 № 1230, виданою Богодухівською міською радою, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом із бабусею [PERSON] , 1958 року народження. 31.08.2022 [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей Богодухівської міської ради Харківської області із поясненнями, в яких просила позбавити свою доньку [PERSON] батьківських прав щодо онуки [PERSON] .. Зазначила, що разом із нею мешкають її донька [PERSON] та її онука [PERSON] . Вказала, що її донька не займається здоров`ям онуки, а саме, не відвідувала з дитиною медичний заклад з 7-місячного віку, в лікарні з онукою лежить лише бабуся. У 2019 році у дитини стався приступ апендициту, однак, мати заперечувала проти того, щоб звернутися з дитиною до лікарні, внаслідок чого дитина була доставлена до медичного закладу та прооперована лише о 20 годині вечора, коли вона вже не могла ходити по кімнаті. Мати не дала жодних коштів на лікування дитини, бабуся повністю оплатила лікування, в тому числі в реанімації, для чого запозичила кошти. [PERSON] ніколи не займалася приготуванням їжі, не підтримувала порядок у будинку та на подвір`ї. Протягом навчання дитини [PERSON] у школі мати не цікавилася її навчанням, жодного разу не телефонувала класному керівникові, уроки з дитиною робила лише бабуся. [PERSON] не надає жодних коштів на утримання дитини, в той час як бабуся [PERSON] є пенсіонеркою, розмір її пенсії складає 2300 грн., і цього не вистачає на утримання дитини (а.с.10). З пояснень сусідів [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наданих на ім`я начальника Служби у справах дітей Богодухівської міської ради, вбачається, що протягом багатьох років вихованням дитини [PERSON] займається бабуся [PERSON] , яка самостійно утримує, навчає і лікує онуку, піклується про дитину. Мати дитини [PERSON] самоусунулась від виховання дитини (а.с.20, 21, 22). Відповідно до довідки № 04-02/149 від 31.08.2021 та характеристики від 31.08.2022, наданих Комунальним закладом «Богодухівська спеціальна школа» Харківської обласної ради, [PERSON] є випускницею 9 класу цього закладу, навчалася у ньому з 02.09.2016 по 03.06.2022. ЇЇ вихованням займалася переважно бабуся [PERSON] , яка відвідувала класні та загальношкільні батьківські збори. Мати не цікавилася навчанням дитини та заклад не відвідувала (а.с.23, 24). Згідно з поясненнями сімейного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Богодухівської міської ради Харківської області» [PERSON] від 31.08.2022, дитина [PERSON] приходила на прийом до лікаря виключно у супроводі бабусі [PERSON] (а.с.25). Відповідно до акту обстеження умов проживання дитина [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини створені всі умови, на даний час дитина навчається у Богодухівському професійному аграрному ліцеї. Бабуся піклується про онуку, про її освіту, навчання і здоров`я. Матір`ю дитини [PERSON] (відповідачкою у справі) було подано письмову власноручно написану заяву на ім`я начальника Служби у справах дітей Богодухівської міської ради, в якій мати повідомляє, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з викладеним, 06.09.2022 Комісією з питань захисту прав дитини Богодухівської міської ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої дитини [PERSON] . 04.10.2022 Органом опіки та піклування виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області складено висновок № 01-33/291 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки мати [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, матеріально її не утримує, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, а відтак, прийняття рішення про доцільність позбавлення матері батьківських прав відповідає інтересам дитини (а.с.7-8). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст.10 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян. Відповідно до ст. 59 Закону України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я своїх дітей, їх фізичний та духовний розвиток, ведення ними здорового способу життя. У разі порушення цього обов`язку, якщо воно завдає істотної шкоди здоров`ю дитини, винні у встановленому порядку можуть бути позбавлені батьківських прав. Дітям, які перебувають на вихованні в дитячих закладах і навчаються в школах, забезпечуються необхідні умови для збереження і зміцнення здоров`я та гігієнічного виховання. Всупереч наведеним нормам мати дитини [PERSON] - [PERSON] не займається її вихованням дитини, не забезпечує їй необхідних умов для навчання, проживання та харчування, не цікавиться здоров`ям дитини, не утримує її матеріально, та фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Як зазначалось вище, 11.11.2022 відповідачем [PERSON] було подано до суду власноручно написану заяву, в якій вона повідомила, що позов про позбавлення її батьківських прав стосовно доньки [PERSON] та стягнення аліментів визнає у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.40). Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що мати неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] - проживає окремо від дитини, не утримує її матеріально, фактично переклавши цей обов`язок на бабусю, яка є пенсіонеркою, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує їй медичного догляду та лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому в даному випадку суд вважає доцільним застосування такого крайнього заходу впливу до відповідача як позбавлення її батьківських прав. Як зазначалось вище, мати дитини [PERSON] як під час розгляду питання про позбавлення її батьківських прав на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Богодухівської міської ради, так і під час розгляду даного питання судом, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої дитини [PERSON] заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, ч.5 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Частиною 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує : стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 2 ст. 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З огляду на викладене, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років (2618 грн. - з 01.01.2022, 2744 грн. - з 01.07.2022), той факт, що відомості про доходи та стан здоров`я відповідача, а також відомості, які б спростовували твердження позивача, до суду не надходили, беручи до уваги, що відповідачка визнала позов у повному обсязі, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі - 1372 грн. щомісяця, з індексацією відповідно до чинного законодавства, починаючи з дня подання позову (04 жовтня 2022 року) до досягнення дитиною повноліття. Суд зауважує, що на час розгляду вимог опікуна дітей не визначено, тому аліменти слід стягувати на користь особи, під опікою якої перебуватиме дитина. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у загальному розмірі 2481 грн.. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Outcome: approved