Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] , у березні 2021 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 11412,69 грн. та моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. В обгрунтування позову зазначила, що 02 грудня 2020 року о 15 год 30 хв. в місті Кропивницькому по вулиці Героїв України сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Toyota Auris державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача, та транспортного засобу Reno Laguna державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, що визнано останнім під час складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товариству «Українська пожежно-страхова компанія». 01 березня 2021 року зазначеною страховою компанією було здійснено позивачу виплату страхового відшкодування в сумі 7087,31 грн. (за вирахуванням франшизи в сумі 2600,00 грн.). Однак вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Auris державний номерний знак [NUMBER] склала 18500,00 грн., які фактично і були понесені позивачем. Відтак позивач просить суд стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що складає 11412,69 грн. Крім того позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у пережитому у дорожньо-транспортній пригоді переляку, нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях, а також у побутових незручностях, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 квітня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.22). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 квітня 2021 року позивачем подано заяву (вх. № 17403 від 06.05.2021 року), якою недоліки вказані в ухвалі судді від 26.04.2021 року усунуто не в повному обсязі (а.с.25-27). У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда 01 червня 2021 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви [PERSON] (а.с. 28). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 червня 2021 року позивачем подано заяву (вх. № 21831 від 07.06.2021 року), якою недоліки вказані в ухвалі судді від 01.06.2021 року усунуто (а.с.30-31). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. (а.с. 32). Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, посиаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання, призначене на 23.11.2022 року позивач та її представник не з`явилися, представником позивача подано до суду заяву (вх. № 34020 від 23.11.2022 року) про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, підтримання позовних вимог та надали згоду на ухвалення заочного рішення (а.с.65). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належним чином, (а.с. 39, 50, 64) про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 02 грудня 2020 року о 15 год 30 хв. в місті Кропивницькому по вулиці Героїв України сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Toyota Auris державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , та транспортного засобу Reno Laguna державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] (а.с.6). Як зазначив позивач у позові, винний у дорожньо-транспрортній пригоді, яка спричинила пошкодження транспортного засобу позивача [PERSON] , що відповідачем не спростовано. Згідно калькуляції вартості відновлювального ремонту автомобіля Toyota Auris державний номерний знак [NUMBER] виконаної на замовлення позивача, загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 18500,00 грн. (а.с.9). Зазначене також підтверджується актом № ОУ-0000002 здачі-прийняття робіт від 15.02.2021 року (а.с.8). [PERSON] сплачена зазначена сума за виконання відновлювального ремонту її автомобіля, що підтверджується розрахунковою квитанцією серії ЛВАК № 788443 від 15.02.2021 року (а.с.13). Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в Приватному акціонерному товариству «Українська пожежно-страхова компанія», зазначеною страховою компаніє виплачено позивачу страхову виплату в сумі 7087,31 грн. (а.с.7). Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу Українит джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдані матеріальні збитки позивачу, та те, що сума страхового вішкодування не покрила вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Auris державний номерний знак [NUMBER] , суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 11412,69 грн. Крім цього, позивач просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, частина перша статті 1167 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача під час керування автомобілем та шкодою нанесеною автомобілю позивача, в зв`язку з чим, наявні правові підстави для відшкодування останньому завдану моральну шкоду. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині заподіяння моральної шкоди позивач посилалась на те що, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, остання була позбавлена можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом, змінився її усталений спосіб і ритм життя. Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Крім цього позивач заявив до стягнення з відповідача вартість судової автотоварознавчої експертизи в сумі 4710,00 грн. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved