Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

У жовтні 2022 року Акціонерне товариство\~Комерційний Банк\~«Глобус» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому,\~згідно заяви\~про зменшення\~позовних вимог\~від 04.11.2022,\~просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 75868 грн. 62 коп. Обґрунтовано позов тим, що 10.10.2017 між ПАТ «КБ «Глобус» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 12ФНА/8 «Авто в кредит», відповідно до умов якого позичальник отримала кредит на придбання автомобіля в сумі 180000 грн. строком на 84 місяці, зі сплатою процентів,\~відповідно до\~умов договору.\~Також,\~в забезпечення\~виконання зобов`язання\~позичальника за\~вказаним кредитним\~договором,\~10.10.2017\~між ПАТ «КБ «Глобус» та [PERSON] було укладено договір поруки № 12ФНА/8-П. Проте, позичальник взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконала, кошти у встановлений строк у повному обсязі не повернула, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19\~жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідачі відзив на позов не подали. У судове засідання представник позивача надіслала клопотання про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов підтримує. Відповідачі у судове засідання подали заяви про розгляд справи без їх участі вказавши, що позов визнають. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 10.10.2017 між ПАТ «КБ «Глобус» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 12ФНА/8 «Авто в кредит», відповідно до умов якого позичальник отримала кредит на придбання автомобіля в сумі 180000 грн. строком на 84 місяці, зі сплатою процентів, відповідно до умов договору (а.с. 6-11). В забезпечення\~виконання зобов`язання\~позичальника за\~вказаним кредитним\~договором,\~10.10.2017\~між ПАТ «КБ «Глобус» та [PERSON] було укладено договір поруки № 12ФНА/8-П, згідно якого поручитель [PERSON] поручається перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № 12ФНА/8 від 10.10.2017, а саме зобов`язується повернути кредит та/або сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі, у розмірі та у випадках передбачених кредитним договором (а.с. 14-16). Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу\~України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~554\~ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі та надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувались, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, згідно розрахунку позивача, заборгованість за\~вказаним вище\~кредитним договором\~станом на\~03\~жовтня 2022\~року становить\~107773\~грн.\~82\~коп., до якої входить: 77220 грн. 43 коп. строкова заборгованість по кредиту; 18252 грн. 99 коп. - прострочена заборгованість по кредиту; 1349 грн. 70 коп. строкова заборгованість по процентах; 10950 грн. 70 коп. прострочена заборгованість по процентам (а.с. 24-37). Після подачі позову до суду відповідачем [PERSON] було здійснено часткове погашення заборгованості в розмірі 30000 грн., що підтверджується квитанцією № 27154 від 01.11.2022 (а.с. 86), у зв`язку із чим заборгованість за кредитним договором № 12ФНА/8 від 10.10.2017 згідно розрахунку позивача станом на 03.11.2022 становить 75868 грн. 52 коп. (а.с. 89). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи визнання відповідачами позову та те, що позичальник і поручитель взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконали, наявна заборгованість у добровільному порядку у повному обсязі не погашена, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом підлягають задоволенню. Також,\~згідно положень\~частини першої\~статті 142\~ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що заяви відповідачів про визнання позову подані до початку розгляду справи по суті, суд на підставі вимог частини першої статті 141 та частини першої статті 142 ЦПК України приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків необхідно покласти на відповідачів. Щодо вимог представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18). В матеріалах справи відсутні докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а тому суд приходить до висновку, що підстав для покладення таких витрат на відповідачів не має.

Outcome: approved