Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач 21.10.2020 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.02.2015 р. по 01.09.2020 р. надав відповідачам комунальні послуги у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена на суму 137320,70 грн. П.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. За позовом позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 137320,70 грн. та судові витрати. Ухвалою від 11.11.2020 р. було відкрито провадження і справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 25.02.2021 р. у справі ухвалено заочне рішення, позов концерну «МТМ» задоволено. Ухвалою від 24.01.2022 р. задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, рішення суду від 25.02.2021 р. скасовано, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 22.04.2022 р. 22.04.2022 р. розгляд справи відкладено на 09.06.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 09.06.2022 р. розгляд справи відкладено на 07.09.2022 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 07.09.2022 р. розгляд справи відкладено на 12.10.2022 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 12.10.2022 р. розгляд справи відкладено на 14.11.2022 р. на підставі наказу № 16 від 10.10.2022 р. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідачі до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали. Суд розглянув справу за відсутності відповідачів на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, та позицію відповідача [PERSON] , викладену у заяві про перегляд заочного рішення, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п. 2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року № 99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205\~ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). Встановлено, що позивач у період з 01.02.2015 р. по 01.09.2020 р. надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена на суму 137320,70 грн. Вищевикладене підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.02.2015 р. по 01.09.2020 р. (а.с.4,5), інформацією з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо реєстрації місця проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.14, 15, 16). Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Ч.1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21.07.2005\~р.\~№ 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Концерну «МТМ», пред`явлені до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи позов в частині позовних вимог, пред`явлених до відповідача [PERSON] , суд виходив з наступного. За ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що в квартирі [ADDRESS] проживає, зокрема, [PERSON] , де користується послугами Концерну «МТМ», оскільки є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно відповідей на запит суду Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради від 23.10.2020 р. та від 28.10.2020 р. (а.с.16, 21), інформація про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відсутня. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6) відомості щодо власників квартири [ADDRESS] відсутні. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що в процесі розгляду справи, позивачем не надано доказів того, що відповідач [PERSON] проживає за згаданою вище адресою або є власником нерухомості, і, відповідно, користується (є споживачем) послугами Концерну «МТМ», у зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню. Розрахунок заборгованості Концерну «МТМ» (а.с.5) та довідка щодо заборгованості (а.с.4), які розраховані позивачем по справі, не є належним доказом проживання відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Щодо строку позовної давності. Позивач, звернувшись 21.10.2021 р. до суду з даним позовом (а.с.2), просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.02.2015 р. по 01.09.2020 р. Дійсно, в силу вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. В силу вимог ст. 267 ч. ч. 3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Підставою для перегляду заочного рішення була, зокрема, і заява відповідача про застосування строку позовної давності. Проте, зі змісту розрахунку заборгованості відповідачів перед концерном «МТМ» (а.с.5-6) із стовпця «оплачено» вбачається, що відповідачі, зокрема, в липні 2016, січні 2018, жовтні 2019 р. здійснили часткове погашення заборгованості, яке перевищує суму нарахування за поточний місяць, що свідчить про визнання ними боргу перед позивачем та що, в силу вимог ст. 264 ч.1 ЦК України, перериває перебіг позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ч. 3 ЦК України). Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. \~ \~ \~ \~З наведеного суд дійшов висновку, що позов пред`явлено в межах строку позовної давності. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 2102 грн.

Outcome: partial