Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

12.10.2022 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 1,2344 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ділянка № [NUMBER] , передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 191047, виданий 10.11.2009 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010952100481), кадастровий номер 5122082900:01:002:0281. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , за життя вона залишила заповіт від 25.07.2011 року на користь позивача. Особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні, спадщину вона прийняла шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, однак письмовою відповіддю державного нотаріуса від 14.07.2022 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні, просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка площею 1,2344 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ділянка № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 191047, виданого 10.11.2009 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010952100481, кадастровий номер 5122082900:01:002:0281, що також підтверджено відповіддю на запит № 2334/340-22 від 28.10.2022 року, наданою відділом № 4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Одеській області. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 25.07.2011 року секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Запорощенко Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 307, [PERSON] заповіла земельну ділянку розміром 1,2344 га, розташовану на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області по державному акту серії ЯИ № 191047, що належала їй на праві власності [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70360151 від 19.10.2022 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 25.07.2011 року, зареєстрований за № 307 не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, осіб, які мають право на обов`язкову частку немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину (спадкова справа № 202/2015). Письмовою відповіддю державного нотаріуса від 14.07.2022 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригінала документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved