Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

18.10.2021 р. на адресу суду від Голосіївського районного суду м.Києва за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор КП «Реєстраційне бюро» Сорока В.М., приватний нотаріус КМНО Русанюк З.З., про стягнення збитків у сумі 1454868,00 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 25.07.2019 р. вона придбала у АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого АТ «Альфа-Банк», квартиру [ADDRESS] . Зважаючи на неправомірність реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» права власності на вказану квартиру, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.06.2020 р. у справі 761/41018/19 скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за АТ «Укрсоцбанк», а також витребувано квартиру з її володіння на користь [PERSON] . Посилаючись на те, що АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач, під час укладення з нею договору купівлі-продажу квартири діяв недобросовісно, позивачка вважає, що за таких обставин їй з боку відповідача завдано збитки в розмірі 1454868,00 грн., а тому звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 05.11.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 20.09.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих ним заявах по суті справи. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в поданих ним заявах по суті справи. Треті особи в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили. З врахуванням думки присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд вирішив здійснювати розгляд за відсутності осіб, які не з`явились. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.07.2019 р., АТ «Укрсоцбанк» передав у власність (продав) [PERSON] нерухоме майно - квартиру, загальною площею 40,5 кв.м. житловою площею 21,8 кв.м., що складається з однієї кімнати та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до п.2.1 договору, за домовленістю сторін майно було продане за ціною 612391,20 грн. без ПДВ, що сплачені покупцем на рахунок продавця до моменту підписання цього договору, що підтверджується платіжним дорученням № 338811837/7728 від 25.07.2019 р. З 15.10.2019 р. у АТ «Альфа-Банк» став правонаступником АТ «Укрсоцбанк» щодо всього майна, прав та обов`язків на підставі передавального акту, затвердженого рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 р. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.06.2020 р. у справі № 761/41018/19 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вчинене державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Сорокою В.М. за індексним номером 47413047 від 19.06.2019 р., а саме про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк», номер запису про право власності 32054961. Також витребувано із володіння [PERSON] на користь [PERSON] вказану квартиру. У вказаному рішенні судом встановлено, що квартиру було придбано не у власника, тобто у особи, яка не мала права нею розпоряджатися, адже реєстрація права власності за АТ «Укрсоцбанк» була здійснена з порушеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127. Посвідчення договору купівлі-продажу, за яким [PERSON] набула право власності на квартиру, здійснювалось з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, адже нотаріусом не було встановлено дійсної інформації про зареєстровану неповнолітню особу у квартирі та наявну заборону на відчуження останньої. Сукупність вказаних обставин зумовила необхідність витребування квартири з володіння [PERSON] на користь [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду від 04.11.2020 р. залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22.06.2020 р. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто обставини, що встановлені у рішеннях першої та апеляційної інстанції у справі № 761/41018/19 не потребують доказування. Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч.1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Отже, передумовами для відшкодування збитків на підставі ч.1 ст. 661 ЦК України є вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, за умови, що покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 р. у справі № 361/4307/16-ц, повноваження державного реєстратора щодо перевірки поданих для проведення державної реєстрації документів обмежені встановленням відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. Отже, державний реєстратор не може вважатися таким, що порушує права третіх осіб, якщо правомірно приймає рішення про державну реєстрацію прав і вносить запис про таку реєстрацію на підставі чинного та не скасованого рішення відповідного суб`єкта, який здійснює публічно-владні управлінські функції. Частиною 2 статті 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо) (п.1 ч.1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.06.2020 р. у справі № 761/41018/19 встановлено, що приватним нотаріусом КМНО Русанюком З.З. було отримано витяг з Реєстру територіальної громади м.Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно якого зареєстровані за вказаною адресою особи були відсутні. Також згідно отриманих інформаційних довідок № 175205629 та № 175205794 від 25.07.2019 р., відомості про заборону відчуження квартири у відповідному реєстрі були відсутні. Згідно з п.1.4 договору, продавець гарантував, що: незастережних недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання Майна за цільовим призначенням, немає; від Покупця не приховано обставин, які мають істотне значення для укладення цього Договору; до моменту укладення цього Договору Майно нікому іншому не подароване, не продане, іншим способом не відчужене; Майно під забороною (арештом) чи у заставі не перебуває, в податковій заставі не перебуває; Майно як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не передане; обмежень щодо використання Майна за призначенням (сервітути тощо) немає; обтяжень, а також будь-яких прав у третіх осіб щодо Майна, немає. В квартирі, що відчужується, не зареєстровані малолітні, неповнолітні (не права користування), непрацездатні особи. Таким чином судом встановлено, що обставини, які в подальшому стали підставою для вилучення квартири у позивачки виникли ще до її продажу, при цьому позивачка отримуючи квартиру у власність не знала та не могла знати про наявність цих підстав. Водночас суд зауважує, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатись на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Вирішуючи питання про грошове стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суд має виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості (постанова Верховного Суду від 30.10.2019 р. у справі № 640/14719/15-ц). Так, відповідно до звіту про незалежну оцінку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 29.07.2021 р., ринкова вартість цього майна становить 1454868,00 грн. Будь-яких доказів на спростування такої вартості відповідачем не надавалось. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Згідно з п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За таких обставин, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивачці внаслідок недобросовісних дій АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач, під час укладення з нею договору купівлі-продажу квартири завдано збитки, оскільки в подальшому ця квартира на підставі рішення суду була витребувана з її володіння, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним стягнути з АТ «Альфа-Банк» на користь [PERSON] збитки в сумі 1454868,00 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 11895,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1466763,00 грн. (1454868,00 грн. + 11895,00 грн.)

Outcome: approved