Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказано, що позивачу на підставі договору дарування квартири від 16.04.2019 належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 26.02.2021 вих. №10-14/2497, виданої Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Однак, [PERSON] не проживає за вказаною адресою понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач та члени її сім`ї відповідачу не чинили. Позивач вказує, що факт реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити угоду купівлі-продажу квартири, змушена оплачувати комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача, не може повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.09.2022 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Заяв по суті справи до суду не надійшло. 14.11.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] , у якому вказано, що відповідач позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Позивач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, у клопотанні від 14.11.2022 представник відповідача розгляд справи просить проводити без їх участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що позивач є власником квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 16.04.2019. Згідно з копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] , за зазначеною адресою зареєстровано місце проживання, зокрема, [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 26.02.2021 вих. №10-14/2497, виданої Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до змісту акту опитування сусідів №1 від 01.08.2022, який складений головою правління ОСББ «Острозьких» [PERSON], [PERSON] , [INFO] , громадянин КРН, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 01.05.2021 не проживає за вказаною адресою. Факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджують сусіди: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Статті 15 та 16 ЦК України передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями цієї статті. Положеннями ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд встановив, що відповідач не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , проти задоволення позову не заперечує; позивач є власником даної квартири, вважає, що її права порушуються та вимагає усунення такого порушення, а тому заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах законодавства та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 496,20 грн. Щодо судового збору в іншій частині (50%, 496,20 грн), судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Outcome: approved