Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що його тітка [PERSON] проживала з ним по сусідству. В квітні 2012 року її вивезли до Вінницької області та на підставі договору довічного утримання вирішили вимагати земельну ділянку та житловий будинок. За два місяці після цього, [PERSON] померла, за даним фактом позивач звертався до правоохоронних органів. Рішенням суду від 13.12.2019 року було визнано недійсним Акт від 10.12.2007 року, встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , виданого на ім`я - [PERSON] та скасовано рішення за № 538-V від 26 жовтня 2007 року Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області в частині передачі у власність та затвердження проекту відведення земельної ділянки [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, передача земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера, житлового будинку у власність [PERSON] на підставі договору довічного утримання є незаконною. Посилаючись на ЗУ Про Державний земельний кадастр, позивач просить скасувати кадастровий номер земельної ділянки за адресою - [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та стягнути з нього понесенні судові витрати (а.с.1-15). Ухвалою суду від 02.12.2021 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 18). Ухвалою суду від 16.02.2022 року залучено у справі співвідповідача (а.с 31). 31.03.2022 року позивач звернувся до суду із доповненнями до позовної заяви, в якому просив долучити до матеріалів справи додаткові матеріали (а.с. 40-54). Ухвалою суду від 31.03.2022 року доповнення до позовну було залишено без руху (а.с. 55). 21.04.2022 року позивачем було подано доповнення до позову (а.с.70-87). Позивач та його представник в судовому засіданні на позові наполягали та просили позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 02.06.2022 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд (а.с. 101). Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Співвідповідач - [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не прибули, однак до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заперечували проти задоволення позовних вимог та просили в задоволені позову відмовити в повному обсязі (а.с. 114). Також від представника відповідача надійшов до суду відзив в якому він обґрунтовує свої вимоги про відмову у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача вважає, що позивач не обґрунтував у позові, яким чином наявність кадастрового номеру земельної ділянки, яка належить [PERSON] впливає на права та обов`язки позивача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, жодної з підстав передбачених ч. 10 ст. 24 ЗУ Про держаний земельний кадастр не існує. (а.с. 88-93) Представник Нерубайської сільської ради Біляївського району одеської області в судовому засіданні не з`явився, причини неявки суду невідомі. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи прийшов до наступних висновків. Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України). Відповідно до статі 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач вважає, що передача земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера, житлового будинку у власність [PERSON] на підставі договору довічного утримання є незаконною, тому кадастровий номер необхідно скасувати. Вищевказаним рішенням Біляївського районного суду Одеської області, в тому числі визначено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , а відповідно до довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 4531 від 23.07.2007 р. було встановлено, що [PERSON] користується земельною ділянкою в [ADDRESS] . Позивач просить\~скасувати кадастровий номер земельної ділянки за адресою - [ADDRESS] , яка нібито належить [PERSON] . Однак матеріали справи не містять будь-яких доказів та підтвердження, що [PERSON] є власником або землекористувачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Крім того в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження, що [PERSON] є власником або землекористувачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Будь яких клопотань на витребування такої інформації позивач не подавав та не заявляв. Також до матеріалів справи додано витяг з ЄРДР щодо заяви про вчинення кримінального правопорушення, лист Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, висновки експертів у кримінальному провадженні, тощо, однак суд їх не бере до уваги в зв`язку з тим, що вони не несуть доказової бази щодо предмету спору. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. Крім того позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Представником позивача надав з позовом письмовий доказ «загальні відомості про земельну ділянку» який не має відомостей, який орган надав інформацію, яка в ньому зазначена, станом на який час ця інформація (а.с.12) Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду підтвердження того, що його права якимось чином з боку відповідачів порушенні, та визнає позовні вимоги не доведеними.

Outcome: dismissed