Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

27.09.2022 [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком в [ADDRESS] . Позивач є власником житлового будинку в [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Ухвалою від 28.09.2022 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено на 10 годину 08.11.2022. Ухвалою від 08.11.2022 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 годину 30 хвилин 21.11.2022. Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява від [PERSON] про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом публікації відповідного оголошення про виклик на сайті Судової влади України, відзиву з доказами, які підтверджують заперечення проти позову, заяв та клопотань від [PERSON] до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуючої та відтворюючої апаратури не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія ВКО № 610228 від 26.05.2008 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 82726674, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1198880918234, позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] , загальною площею 57,2 кв.м, житловою площею 13,4 кв.м (а.с.8,9). Зареєстрованим місцем проживання відповідача є житловий будинок [ADDRESS] , про що свідчить довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №339, видана 22.07.2022 старостою Головківського старостинського округу виконкому Чоповицької селищної ради Коростенського району Житомирської області ( а.с.10). На підставі свідчень сусідів [PERSON] та [PERSON] , в будинку по [ADDRESS] ніхто, окрім власника будинку [PERSON] , не проживав. (а.с.12,13). Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою, другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач реалізував своє право на захист власного майна та довів належними та допустимими доказами, що у нього, як у власника будинку, виникають незручності щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном через те, що в ньому зареєстрований відповідач, з яким у нього родинні відносини відсутні, який фактично не проживає у будинку та його особисті речі у ньому відсутні, витрат з утримання об`єкта нерухомого майна (сплата комунальних послуг, електроенергії тощо) не несе. Суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved