Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . При житті спадкодавець склав заповіт, яким право на земельну частку (пай) та грошові заощадження заповів дочці позивачці [PERSON] . Проте, оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачено. Тому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Седлищанське» Старовижівського району Волинської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №037682. Судові витрати просить залишити за нею. У підготовче засідання позивач не з`явилася. Її представник адвокат Філончук Н.В. подала письмову заяву, в якій позов підтримує. Просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився. Подав заяву про визнання позову. Просив справу розглядати за їх відсутності. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей\~1216,\~1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина 1\~статті 1222 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до положень частини 2\~статті 1254 ЦК України\~заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Статтями\~1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу\~місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 02-14, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . При житті 02 грудня 2008 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, яким право на земельну частку (пай) та грошові заощадження заповів своїй дочці позивачці [PERSON] (а.с.6 зворот, 7). Спадщину після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] прийняла. Про що подала заяву нотаріусу (а.с.23). Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не здобуто. Таким чином судом встановлено, що позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину. Однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) в КСП «Седлищанське» Старовижівського району Волинської області, розміром 3,22 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості). Оскільки нею втрачено оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 037682. \~ \~ \~ \~ Згідно з частинами 1, 2\~статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 392 ЦК України\~визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На даний час вищевказаний оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачено, про що у газеті опубліковано відповідне оголошення «втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №037682, виданий члену КСП «Седлищанське» [PERSON] », зареєстрований за № 182 від 26 червня 1996 року, вважати недійсним» (а.с.9). Із довідки Головного управління Держгеокадастру у Волинській області вбачається, що в КСП «Седлищанське» (колишньої Седлищанської сільської ради Старовижівського району) Ковельського району Волинської області [PERSON] має право на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ВЛ № 037682, виданого на підставі розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 11 червня 1996 року № 181, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 182 від 26 червня 1996 року. Відповідно до розпорядження голови Старовижівської районної державної адміністрації від 21 липня 2003 року №236 розмір земельної частки (пай) по КСП «Седлищанське» становить 3,22 умовних кадастрових гектари. Вартість проіндексована і становить 46449,59 грн. (а.с.8 зворот). Вищезазначене підтверджує той факт, що на ім`я [PERSON] дійсно було оформлено в установленому законом порядку сертифікат на право на земельну частку (пай), оригінал якого втрачено. Відповідно до пункту 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно. \~ \~ \~ \~Згідно частин 1, 2\~статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Суд враховує, що позивачкою втрачено оригінал правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 037682. Право [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджується письмовими доказами у справі. Беручи до уваги положення частини 2\~статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), відповідно до яких рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на\~земельну\~частку\~(пай), тому вважаю, що позов\~ [PERSON] \~підлягає задоволенню. Клопотання позивачки про залишення за нею витрат по сплаті судового збору задовольнити.

Outcome: approved