Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позовні вимоги\~обґрунтовано тим,\~що [PERSON] звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг та підписала заяву № б/н від 14.06.2011р. Позивачем було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт, для користування кредитним рахунком видано [PERSON] кредитну картку. [INFO] [PERSON] померла. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] становить 13673,98 грн. Позивач зазначає положення ЦК України щодо порядку прийняття спадщини. Вказує про прийняття спадкоємцями спадщини. Просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 13673,98 грн. за кредитним договором № б/н від 14.06.2011р. та вирішити питання судових витрат. Ухвалю суду від 01.08.2022р. провадження по справі в частині вимог до [PERSON] та [PERSON] відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В частині вимог до [PERSON] відмовлено у відкритті провадження. Ухвалою від 05.10.2022 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. 28.09.2022р. позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою, у якій просив стягнути заборгованість у розмірі 13673,98 грн. за кредитним договором № б/н від 14.06.2011р. з відповідачів [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача адвокат Толюпа О.В. позов підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Вказав, що [PERSON] , котра отримала кредит, померла. Станом на дату її смерті наявна заборгованість у сумі 13673,98 грн. Спадкоємцями померлої є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли. Відомості, яке майно померлої було успадковане відповідачами, відсутні. Враховуючи наявність заборгованості, яка не відшкодована, просив суд позов задовольнити та стягнути вказану заборгованість з відповідачів. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не прибули з невідомих причин, про дату та час судового засідання були повідомлені належними чином шляхом направлення поштових відправлень та шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному сайті суду, відзив на позовну заяву не надала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. З долучених до матеріалів позовної заяви документів: анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14.06.2011р., довідки б/н про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), виписки за договором № б/н за період 30.10.2015-30.12.2021р. вбачається, що між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та гр. [PERSON] виникли правовідносини, пов`язані з отриманням та користуванням кредитними коштами, внаслідок яких утворилась заборгованість. Згідно, розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.06.2011р., укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 31.07.2020р. сума заборгованості становить 14300,18 грн. Згідно, розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.06.2011р., укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 28.12.2021р. сума заборгованості становить 13673,98 грн. Згідно даних повторного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00026945099 від 08.07.2020р. [PERSON] померла [INFO] . З листів-претензій вих. №SAMDNWFC00023238111 від 17.06.2021р. та Реєстру № згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів вбачається, що 01.07.2021р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , жителям [ADDRESS] , направлялись вказані листи з вимогою погасити заборгованість позичальника [PERSON] , яка померла [INFO] , у сумі 13673,98грн., як її спадкоємцям. Згідно претензії кредитора вих. №SAMDNWFC00023238111 від 26.01.2021р. та реєстру згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів № gnk20210205_221441 позивач звертався до Драбівської державної нотаріальної контори з вимогами про включення кредиторської вимоги у спадкову масі, повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості, надання відомостей про звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини, надання відомостей про осіб що прийняли спадщину або відмовились від неї та про отримані свідоцтва про прийняття спадщини і осіб, що їх отримали, щодо спадкоємців померлого боржника [PERSON] . Згідно копії листа № 36/02-14 від 12.02.2021р. Драбівська державна нотаріальна контора надала позивачу відповідь за наслідками розгляду його претензії до спадкоємців померлої [PERSON] , зазначивши про заведення спадкової справи № 14/2021. З копії спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69675199 від 05.08.2022р. вбачається, що дана справа заведена у Драбівській державній нотаріальній конторі 12.02.2021р., номер у спадковому реєстрі 67197235, номер у нотаріуса 14/2021, після смерті [PERSON] , на підставі претензії кредитора вих. №SAMDNWFC00023238111 від 26.01.2021р. Відомості про спадкоємців, спадкове майно та його вартість, видані свідоцтва про право на спадщину у матеріалах справи відсутні. Згідно довідки Зорівської сілької ради Золотоніського району Черкаської області № 1-175, від 22.08.2022р., про склад сім?ї та розмір земельних ділянок станом на 02.03.2020р., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком [PERSON] , [INFO] , синами [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , площа земельної ділянки на період обчислення доходу 0,35 га ОСГ, земельної ділянки (паю) не має. Звертаючись до суду з даним позовом сторона позивача вважає, що у відповідачів [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців [PERSON] , виникло зобов`язання по поверненню заборгованості зі сплати кредитних коштів у сумі 13673,98грн. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] проживали з померлою, що підтверджено належними та достовірними доказами, суд погоджується з твердженням сторони позивача, що відповідачі є спадкоємцями померлої [PERSON] , які спадщину прийняли шляхом постійного проживання з спадкодавцем на час її смерті. Згідно положень\~ч.\~1-3\~ст.\~1281\~ЦК України\~спадкоємці зобов`язані\~повідомити кредитора\~спадкодавця про\~відкриття спадщини,\~якщо їм\~відомо про\~його борги,\~та/або\~якщо вони\~спадкують майно,\~обтяжене правами\~третіх осіб. Кредиторові\~спадкодавця належить\~пред`явити свої\~вимоги до\~спадкоємця,\~який прийняв\~спадщину,\~не пізніше\~шести місяців\~з дня\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~все або\~частину спадкового\~майна незалежно\~від настання\~строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-82 ЦПК. Згідно пункту 81 Постанови Великої Палата Верховного суду від 18.03.2020 року по справі №129/1033/13-ц принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Суд зазначає, що звертаючись з даними позовом сторона позивача не надала будь-яких відомостей про наявність спадкового майна після смерті померлого боржника [PERSON] та його спадкування спадкоємцями, відповідні відомості у матеріалах справи відсутні, як і відомості про видані свідоцтва про право на спадкове майно. Відкриття спадкової справи щодо спадкування після сперті [PERSON] було здійснено на підставі претензії кредитора. Тому неможливо визначити склад такого майна, а також його вартість та розмір частки у спадщині кожного спадкоємця і її вартість, відповідно, обов`язку по задоволенню вимог кредитора у межах вартості спадкового майна щодо кожного з спадкоємців. Враховуючи вищевказані обставини і факти, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору та витрат за надання правничої допомоги задоволенню не підлягає і такі витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed