Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

29 грудня 2021 року на адресу суду надійшов вказаний позов. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.08.2019 у справі №161/3985/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Вказано, що страховою компанією було здійснено страхове відшкодування у розмірі 134\~028,00 грн. сину померлого. У зв`язку з вказаним просить стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування у вказаному розмірі. Ухвалою суду від 14.01.2022 прийнято до розгляду позовну заяву, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 31.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, представник подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просить розглянути за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, у підготовче та судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву не подав. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені\~ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 23 травня 2018 року близько 23 години в районі 115 км + 965 м. автодороги Н-17 сполученням «Луцьк-Радехів-Львів» поблизу с. Чаруків, Луцького району, Волинської області, керуючи автомобілем марки «Опель Омега» реєстраційний номерний знак Республіки Польща, [NUMBER] , рухаючись в напрямку м. Горохів із сторони м. Луцьк, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який перебував на смузі руху автомобіля. Після наїзду на вищевказаного пішохода, [PERSON] завідомо знаючи, що потерпілий перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, отриманого в результаті дорожньо-транспортної пригоди і якого він сам поставив в небезпечний для життя стан, та маючи змогу надати потерпілому допомогу на місці пригоди, [PERSON] , самовільно покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] , [INFO] , згідно висновку судово-медичного експерта № 287 від 06.06.2018 отримав наступні тілесні ушкодження скальповано-рвана рана лівого плеча по задньо-внутрішній поверхні із пошкодженням м`язів, сухожилків та судин. Крововиливи на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в лівій лобній ділянці. Субарахноїдальний дифузно-обмежений крововилив на конвекситальній поверхні лівої півкулі. Крововиливи в устя магістральних судин, корені легень. Численні садна обличчя, кінцівок (зліва). Тілесні ушкодження у вигляді скальповано-рваної рани лівого плеча із пошкодженням м`язів, сухожилків та судин належать до категорії тяжких що є небезпечні для життя. Смерть [PERSON] настала від скальповано-рваної рани лівого плеча із пошкодженням м`язів, сухожилків та судин, що призвело до розвитку травматичного шоку, який і є безпосередньою причиною смерті. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 серпня 2019 року у справі №161/3985/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням тривалістю два роки (а.с. 4-5). Вирок суду набрала законної сили 11.02.2020. Так, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). За заявою [PERSON] (а.с. 14), який є сином померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12, 13), позивачем було йому виплачено 134\~028,00 грн. розмір страхового відшкодування (а.с. 20), що підтверджується платіжним дорученням від 23.10.2020 №2543559. При цьому, [PERSON] , який є батьком померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8), відмовився від частки страхового відшкодування на користь [PERSON] (а.с. 15). Сума у розмірі 134\~028,00 грн. підтверджена довідкою МТМЮ України від 21.10.2020 №1 (а.с. 19). Оскільки відповідач на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм. Відповідно до приписів статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961 -IV (далі по тексту Закон України № 1961 -IV) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з підп. а п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961 -IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Положеннями п. 27.2 та п. 27. 4 ст. 27 Закону № 1961 -IV визначено, що Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами, а також здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника за умови надання документів, що підтверджують такі витрати та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Приписами статті 38.2.1 Закону №1961-IV визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Інформації щодо того, що відповідач входить до переліку осіб, визначених статті 13.1. Закону, останнім не надано. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 5 серпня 2019 року у справі №161/3985/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України. Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, враховуючи наведені вище обставини справи та норми Закону № 1961-IV, МТСБУ, яке у встановленому Законом порядку, виплатило потерпілому страхове відшкодування у зв`язку із смертю [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, має право в порядку регресу стягнути виплачене відшкодування в повному обсязі у розмірі 134\~028,00 гривень з відповідача [PERSON] , як із винної в дорожньо-транспортній пригоді особи, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована на момент ДТП, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved