Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

У вересні 2020 р. позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, з позовом до відповідачів, в якому просила: 1) стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Женева» безпідставно отримані кошти в липні місяці 2020 р. в сумі 465,63 грн.; 2) стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. безпідставно отримані кошти за період часу з січня 2020 року по липень 2020 року в сумі 3254,50 грн.; 3) стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. сплачений судовий збір в сумі 840.40 грн.; 4) стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Позов мотивний тим, що 20.12.2019 року позивач звернулась з адміністративним позовом до Дніпропетровського : кружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття 27.11.2019 року виконавчого провадження № 60735826 щодо стягнення з мене, ж боржника, на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованості в розмірі 28 544,95 грн, про стягнення з боржника основної винагороди від 27.11.2019 року на користь приватного виконавця основну винагороду у сумі 2854,50 грн, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.12.2019 р. по виконавчому провадженні № 60735826 щодо примусового виконання виконавчого напису № 7847 від 16.11.2019 р. приватного нотаріуса Броварського районного НОКО Гамзатовой Аліни Анатоліївни про стягнення з позивача, як боржника, на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованості в розмірі 28554, 95 грн. 27.12.2019 року Дніпропетровськім окружним адміністративним судом м. Дніпропетровська позов позивача розглянуто та винесено рішення по адміністративній справі № 160/12908/19 (суддя Кадникова Г.В.) і задоволено в повному обсягу. Дане рішення набрала законної сили 28.01.2020 року, про що свідчить копія рішення суду. 11.03.2020 р. позивач звернулась з позовом до Самарського районного суду м. Дніпропетровська щодо приватного нотаріуса Броварського районного НОКО Гамзатовой А.А., ТОВ «Фінансова компанія «Женева» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, дії протиправними та стягнення коштів. 20.07.2020 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська мій позов розглянуто та винесено рішення по справі № 206/1045/20 (суддя Маштак К.С.) - задоволено частково, виконавчий напис № 7847 визнано таким, що не підлягає виконанню. Дане рішення набрала законної сили 31.08.2020 року, про що свідчить копія рішення суду. Згідно протоколу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за пенсійною справою - 04043011516 (МВС) від 05.12.2013 я перебуваю на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Пенсія мені призначена відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 04.01.2020 р. при отримані позивачем пенсії через електрону картку, їй стало відомо, що нарахована пенсія за січень місяць 2020 року набагато менша, чим вона отримувала раніше. У зв`язку з чим написала заяву на отримання інформація, щодо вказаних вище стягнень. Приблизно 03.02.2020 року від ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області я отримала особисто відповідь, в якій вказано, що в грудні 2019 року від приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни надійшла постанова від 05.12.2019 ВП № 60735826 про стягнення з її пенсії у розмірі 20%: боргу на суму 28544,95. На користь ТОВ «ФК «Женева»; витрат на проведення виконавчих дій на суму 400,00 грн.; основної винагороди приватного виконавця на суму 2854,50 грн. На виконання зазначеної постанови з 01.01.2020 було розпочато відрахування з пенсії відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума відрахувань не перевищує 20%. Згідно довідки наданої ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.01.2020 року розмір нарахованої позивачу пенсії складає - 4655,75 грн., на користь ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» з неї утримують борг в розмірі - 232,79 грн, розмір утриманої основної винагороди - 279,35 грн., розмір утриманого боргу по виконавчим діям - 400, 00 грн. Загальна сума стягнень кожного місяця складає - 912,14 грн. Лише, 29.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А., при примусовому виконанні, розглянуто рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/12908/19 від 27.12.2019 р., яке набрало законної сили 28.01.2020 року та скасовано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.12.2019р. На підставі Ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2020 р. матеріали вищевказаної позовної заяви надійшли для розгляду, за підсудністю, до Подільського районного суду м. Києва. Ухвалою від 27.11.2020 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. У серпні 2021 року представником третьою особо подано письмові пояснення, в яких зазначено, що позивачем по справі та боржником по виконавчому провадженню, було реалізовано право, як учасника виконавчого провадження на звернення до АПВУ із проханням перевести перевірку діяльності приватного виконавця, що також відображено самим позивачем в позовній заяві. Окремо зазначаємо, що скаргу [PERSON] від 21.07.2020 адресовану АПВУ, розглянуто Радою приватних виконавців України та з урахуванням висновку Комітету з етики приватних виконавців, прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги, тому як в діях приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. порушень з дотримання статуту Асоціації приватних виконавців України та Кодексу професійної етики приватного виконавця - не виявлено. Кодекс професійної етики приватних виконавців затверджений рішенням Першого з`їзду приватних виконавців України № 1 від 14 листопада 2017 року. Інші вимоги, що висувалися у скарзі не відносяться до компетенції розгляду АПВУ та Ради приватних виконавців України, а є прерогативою суду. Разом з тим, вважаємо, що позов в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. коштів основної винагороди та витрат виконавчого провадження в сумі 3254,50 грн., судового збору в сумі 840,40грн. та моральної шкоди в сумі 3000,00грн., задоволенню не підлягає у зв`язку з відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні статті 1212 ЦК України. Отже, якщо позивач стверджує, що у постанові приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, у розрахунку, невірно визначена та стягнута сума основної винагороди приватного виконавця, такий спір має розглядатися не в межах цієї справи за правилами цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративних судів. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог закону подав до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач-1 ТОВ «Фінансова компанія «Женева» в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справу не подавав, відзив (письмові заперечення) на позов не подавались Відповідач - 2 Приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Клітченко О.А. в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про відкладення розгляду справи, однак суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача - 2, оскільки останній мав можливість подати відзив (письмові заперечення) на позов, але таким правом не скористався. Третя особа- Асоціація приватних виконавців України будучі повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, в своїх письмових поясненнях просили розглядати справу за їх відсутності. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис № 7847 від 16.11.2019, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Женева» заборгованість в розмірі 27 894,95 грн. ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» пред`явило виконавчий напис від 16.11.2019 для виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., на підставі якого приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 60735826 від 27.11.2019. 05.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] 27.12.2019 р. рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/12908/19 визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. 20.07.2020 рішенням Самарським районним суду м. Дніпропетровська по справі № 206/1045/20, визнано виконавчий напис від 16.11.2019, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрований в реєстрі за № 7847, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» кредитної заборгованість за кредитним договором в сумі 28 544,95 грн, таким, що не підлягає виконанню. На даний час, ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» та приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В.Ю. не повернули позивачу коштів, набутих без достатньої правової підстави. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням від 20.07.2020 року визнано оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а на підставі нього з позивача стягнуті грошові кошти, між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, Кодекс) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. Повертаючись до матеріалів справи, суд бере до уваги, що правовою підставою для набуття ТОВ «ФК «Женева» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак оскільки правова підстава для отримання таких коштів відпадала грошові кошти у розмірі 8 053,77 грн. підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Суд застосовує до вимоги про стягнення з відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» грошових коштів у розмірі 465,63 грн. норми ст. 1212 ЦК України, на які вірно посилався позивачки у позовній заяві. Разом з тим, позов в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. винагороди приватного виконавця в розмірі 3254,50 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено Розділом X Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Враховуючи те, що чинним законодавством передбачений інший порядок оскарження дій приватного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку зі стягненням винагороди приватного виконавця в розмірі 3254,50 грн.., а тому позов в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. винагороди приватного виконавця в розмірі 3254,50 грн. задоволенню не підлягає. Щодо стягнення моральної шкоди з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. варто зазначити про таке. П. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Для правовідносин, що виникли між сторонами з приводу відшкодування моральної шкоди, необхідно встановлення вини. Згідно п. 5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В даному випадку позивачем не надано жодних доказів завдання йому моральної шкоди та винних дій відповідача приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. отже в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1212, ЦК України.,

Outcome: partial