Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

У вересні\~2022\~року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 липня 1995 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач надіслала до суду відзив на позовну заяву та просила надати строк на примирення. Згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 18\~жовтня 2022 року сторонам було надано строк для примирення терміном один місяць. Після наданого строку на примирення позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що примирення не відбулося, а тому він наполягає на розірванні шлюбу та просить задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, заяв чи клопотань до суду не подала. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 15 липня 1995 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 1029 (а.с. 21). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, один з яких є неповнолітнім [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Подружні відносини\~подружжя припинило,\~спільне господарство\~не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, вказані витрати належить стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved