Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» за період з 01 січня 2022 року по 01.03.2022 року заборгованність за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі - 2109 грн. 74 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , площею 136.1 кв.м Зазначений житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано на баланс, обслуговування та експлуатацію Товариству з обмеженою відповідальністю «Новобудова». Ціна за послуги з управління будинку складає 7,75 грн на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення будинку. З 01.03.2022 р. будинок перейшов в управління ОСББ, але за період з 01.01.2022 р. по 01.03.2022 р. відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 2109,74 грн. Ухвалою судді від 18.08.2022 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, про що свідчать матеріали справи. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , площею 136.1 кв.м на підставі свідоцтва про право власності від 15.06.2005 р., видане Головним управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Право власності зареєстровано в БТІ 22.06.2005 р. Згідно рішення правління АТ Холдингова компанія «Київміськбуд» від 24.12.2004 р. №274 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано на баланс, обслуговування та експлуатацію Товариству з обмеженою відповідальністю «Новобудова». За договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 26.03.2021 р., укладеним між ТОВ «Новобудова» та співвласниками будинку за адресою: [ADDRESS] послуга з управління включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. (п.3) Ціна за послуги з управління становить 7,75 грн (в тому числі ПДВ) на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення будинку (п. 10). Відповідно ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно ст. ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української РСР, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача , які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки , що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуг (постанова Верховного Суду від 18.03.2019 р. у справі №210/5796/16-ц) Вимогами ст.322 ЦК України визначено, що тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за надані та спожиті послуги з утримання будинків і прибудинкових територій щодо квартири [ADDRESS] за період з 01.01.2022 р. по 01.03.2022 р. становить 2109,74 грн. При цьому, вказана заборгованість розрахована позивачем, виходячи з площі квартири відповідача. Відповідачем належними та допустимим доказами не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості за надані та спожиті послуги з утримання будинків і прибудинкових територій. Вказаний розрахунок детально відображає нарахування, оплати, споживання, тому є належним та допустимим доказом та встановлює надання та споживання таких послуг. Варто також зазначити, що до матеріалів справи не надано доказів того, що відповідач звертався до позивача про перерахунок заборгованості у зв`язку з недотриманням вимог закону. Відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, належних і допустимих доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем не надано. Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач є споживачем послуг, який не виконував належним чином свої зобов`язання щодо оплати наданих йому послуг. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» за період з 01 січня 2022 року по 01.03.2022 року заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі - 2109 грн. 74 коп. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 2481 грн. 00 коп. судового збору Враховуючи викладене,

Outcome: approved