Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Заявниця 18.02.2020 року звернулася до Харківського райсуду Харківської області із заявою про встановлення факту батьківства померлої особи, мотивуючи тим, що її дівоче прізвище - [PERSON] , вона народилася [INFO] в 2-му пологовому будинку м. Харкова. Державна реєстрація її народження була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. За вказівкою її матері - [PERSON] , інформацію про батька записано наступним чином : [PERSON] . Станом на поточну дату її свідоцтво про народження втрачено, в підтвердження актового запису про її народження нею отримано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00024249065 від 16.10.2019р. З 1980 року її мати гр. [PERSON] проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з її батьком - [PERSON] , [INFO] . Вони разом чекали її народження, батько забирав маму з нею до дому з поголовного будинку. У її матері було 2 зареєстровані шлюби, які було розірвано в законному порядку, що підтверджується наступними документами : свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.02.1975р. та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 25.08.1976р. Більше її матір офіційного шлюбу не укладала, на час її народження в шлюбі не перебувала. З 1997 року стосунки між її батьками погіршилися і вони стали проживати окремо, але вони з батьком продовжували спілкувалися та підтримували родинні стосунки. Весь час вона вважала та називала гр. [PERSON] батьком, він приймав участь у її утриманні та вихованні, піклувався про неї, як про свою доньку, проте за життя її батько так і не звернувся до органів РАЦС з заявою про своє батьківство відносно неї. Про відсутність в свідоцтві про народження інформації про її батька гр. [PERSON] вона дізналась тільки при отриманні паспорту. В 2003 році вона уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище : « [PERSON] » на : « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.02.2003 року. 12 липня 2018 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 12.07.2018 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області - Гаражою Іриною Петрівною за реєстровим № 1572, яким все належне йому майно, в тому числі квартиру [ADDRESS] , заповів своїй доньці - [PERSON] , [INFO] , з умовою надання довічного проживання своїй дружині гр. [PERSON] , [INFO] , в даній квартирі. Її мати - гр. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Її батько - гр. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Коли батько хворів та потребував її допомоги, то вона завжди надавала йому підтримку та піклувалась про нього як донька. Вона власними силами та на особисті кошти організувала його поховання, що підтверджується договором-замовленням від 24.03.2019р. та актом виконаних робіт, отримала лікарське свідоцтво про смерть № 223, де в графі одержувач записано, що документ отримала донька [PERSON] . Після смерті батька вона звернулась до приватного нотаріуса Гаражи І.П. і за її заявою нотаріусом відкрито спадкову справу № 41/2019. В ході збирання документів, нотаріусом їй надано письмове роз`яснення щодо відсутності документів, які є доказом її родинних та інших відносин з померлим [INFO] гр [PERSON] і за таких обставин, нотаріус не має можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом як дочці, бо нею не надано документ, який є доказом родинних відносин зі спадкодавцем. Вказане вище унеможливлює застосування нульової ставки оподаткування з податку з доходів фізичних осіб та військового збору при оформленні спадщини, передбаченої підпунктом «а» підпункту 174.2.1. пункту 174.2. ст. 174 Податкового кодексу України ( в редакції Закону N 1910-УІІІ від 23.02.2017 ). Отже, встановлення факту батьківства має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для належного оформлення своїх спадкових прав за заповітом після смерті батька гр. [PERSON] , померлого [INFO] . За таких обставин вона змушена звернутися до суду щодо захисту свого порушеного права. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Викладені обставини в заяві, а саме: той факт, що померлий [INFO] гр. [PERSON] з 1980 року до 1997 року проживав однією сім`єю з гр. [PERSON] та є батьком [PERSON] [INFO] , а остання його донькою і між ними були відносини як між батьком і донькою. Це в судовому засіданні можуть підтвердити : - [PERSON] - сестра [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] ; - [PERSON] - чоловік [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ; - [PERSON] - співмешканка [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] . Обставини щодо спільного проживання однією сім`єю її батьків, ведення ними спільного господарства, спільне виховання та утримання її, вона особисто підтвердить в судовому засіданні при наданні свідчень в порядку ст. 92 ЦПК України. Також, в якості доказу надасть для огляду суду сімейні світлини, що підтверджують проживання однією сім`єю її батьків з 1980 року по 1997 рік, ведення спільного господарства, виховання, утримання та визнання батьком її як своєї доньки. Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 К про ШтаС Української PCP. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до [INFO] , розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. ( п. 15 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення ). Оскільки, підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 К про ШтаС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми К про ШтаС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст. 53 К про ШтаС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна ( піклувальника ) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до [INFO] , розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В абз. 3 п. 13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин : 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Крім цього, Пленум Верховного Суду України в абз. 3-5 п. 7 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у Державі. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Прохала : \~ \~ \~ \~Встановити факт батьківства померлої особи [PERSON] , який помер [INFO] , відносно [PERSON] [INFO] , актовий запис про народження №186 від 14.07.1982р., складений Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, паспорт серії [NUMBER] , виданий Московським ВМ ХМУ УМВС України в Харківській області, 21.05.2003р., номер облікової картки платника податків : [NUMBER] , адреса реєстрації : [ADDRESS] . Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області внести зміни до актового запису про народження № 186 від 14.07.1982р., складеного Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про народження гр. [PERSON] , [INFO] , та видати нове свідоцтво про народження, де у відомостях про батька зазначити : [PERSON] , [INFO] , громадянин України, відомості щодо матері дитини - залишити без змін. На підставі ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати судоми правосуддя під час воєнного стану, відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінено підсудність Харківського райсуду Харківської області та дану справу передано для розгляду Полтавському райсуду Полтавській області по суті. Ухвалою судді Полтавського райсуду Полтавської області від 20.0.2022 року справу прийнято до свого провадження ( а. с. 51 ). В судове засідання у справі сторони не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, надавши суду відповідні заяви про розгляд справи по суті у їх відсутності, де заявниця прохала про розгляд її заяви у її відсутності та нотаріально завірені письмові свідчення свідків, які не можуть прибути до суду через воєнний стан та похилий вік ( а. с. 49, 53 59 ). Представник зацікавленої особи - Відділу ДРАЦС по Слобідському та Оснорв`янському районах у місті Харків територіального управління юстиції у Харківській області, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності та не мав заперечень щодо заяви заявниці ( а. с. 37 38 ). Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які в заяві послалася заявниця і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 7 23, 55 58. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Відповідно до ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Аналіз положень ст. 315 ЦПК України дає підстави стверджувати, що встановленню в судовому порядку підлягають лише факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Водночас, Верховний Суд неодноразово вказував ( зокрема, у постановах : від 08.11.2019 у справі № 14-481цс19, від 10.04.2019 у справі № 14-567цс18, від 17.03.2021 у справі № 61-9917св18 ), що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду. Згідно ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, як що : згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення… Вказаний факт має для заявниці юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо та нею доведено даний факт наданими суду доказами. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується заява, приходить до висновку, що заява про встановлення юридичного факту батьківства підлягає задоволенню відповідно до ст. 293, 315 ЦПК України. Встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки необхідне для внесення заявницею доповнення до актового запису про її народження, заявниця довела даний факт і діючим законодавством не визначено іншого порядку його встановлення.

Outcome: approved