Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Представник позивача 17.06.2022 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 5 251,22 грн. та судових витрат по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Як зазначає позивач, за результатами аналізу оплати за спожиту електроенергію з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості, внаслідок чого заборгованість станом на 01.11.2021 року за спожиту електричну енергію становить 4 036,48 грн., індекс інфляції та 3% річних складають 1 214,74 грн. Ухвалою суду від 22.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. Також надав відзив на позов в якому вкакзує, що позовні вимоги не обгрунтовані, не підкріплені доказами та такі, що не відповідають діючому законодавству, а саме постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.09.2015 у справі № 826/6876/15 постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 220 від 26.02.2015 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» було визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття, відповідач продовжував сплачувати за спожиту електроенергію за тарифами, що діяли до дати прийняття вказаного рішення суду. У той же час скасованою постановою передбачалося поетапне підвищення тарифів. ДТЕК здійснювало нарахування за вищими тарифами, передбаченими скасованою постановою, а відповідач сплачував за чинними. Так з осени 2015 почали з`являтися розбіжності у нарахуваннях ДТЕК за поставлену електроенергію та розміром сплати за фактично спожиту електричну енергію. На лист-попередження ДТЕК про припинення постачання електроенергії № 73111 від 18.07.2018 у зв`язку із заборгованістю рекомендованим листом від 06.08.2018, отриманим ДТЕК 08.08.2018, відповідач відповів, що у нього відсутня заборогваність за спожиту електроенергію, та підстав для припинення електропостачання немає. 12.10.2022 на адресу суду надійшли пояснення позивача на відзив в якому вказано, що у відзиві відповідач стверджує, що не сплачував за спожиту електричну енергію у зв`язку з тим, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.09.2015 у справі № 826/6876/15 постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 220 від 26.02.2015 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» було визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття. Однак відповідачем не враховано той факт, що у жовтні 2015 було відкрито апеляційне провадження щодо визнання відповідної постанови Окружного адміністративного суду м. Києва протиправною та щодо скасування такої постанови. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі № 826/6876/15 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.09.2015 скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови від 26.02.2015 № 220 - відмовлено повністю. Аналізуючи положення Закону України «Про ціни та ціноутворення», та полдоження нормативно-правових актів в галузі електроенергетики в сукупності з загальними засадами цивільного законодавства та положеннями Цивільного кодексу України про договір, можна зробити висновок, що зобов`язання по оплаті вартості спожитої електроенергії покладається на споживача законом, а відтак відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання таких послуг в даному випадку на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати. Таким чином, у разі незгоди відповідача з тарифами, сумою боргу у виставлених позивачем рахунках, Відповідач повинен був звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Однак відповідач не звертався до суду з відповідою позовною заявою. Більш того, відповідач продовжував сплачувати за послуги за спожиту електроенергію не в повному обсязі та не звертався до Позивача щодо проведення звірки взаєморозрахунків. Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого відкрито відповідний особовий рахунок. Позивачем надавались послуги на будинок, в якому проживає відповідач. Доказів протилежного відповідачем надано не було, як і не було надано доказів фактичного не отримання послуг або не проживання відповідачки у квартирі. Згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «Київенерго». Взаємовідносини між побутовим споживачем електричної енергії та енергопостачальною організацією регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.99 № 1357, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Однак, обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у Споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, а і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. З окрема, відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, передбачає, що споживач електричної енергії зобов`язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Судом встановлено, що відповідач користується послугами, проте належним чином не здійснює оплату за спожиту електричну енергію, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого за період з 01.11.2018 року по 01.10.2021 р. виникла заборгованість в розмірі 4 036,48 грн. Зважаючи на те, що відповідач є споживачем послуг та повинен був здійснювати оплату таких послуг на рахунок ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», однак вчасно та регулярно платежі не сплачував, що призвело до утворення заборгованості, а тому така заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов`язання, строки сплати яких відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає стягненню з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань (правовий висновок у справі ВСУ № 6-68цс12). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 4 036,48 грн., а також сума інфляції за період з 01.11.2018 року по 01.10.2021 року в розмірі 861,16 грн., та сума 3% річних за цей же період в розмірі 353,58 грн. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved