Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] подану через представника адвоката Аксьонової Світлани Вікторівни до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн»», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2022 позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. 28.11.2022 від представника позивача адвоката Аксьонової С.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій остання просить стягнути з ТОВ «Дебт Коллекшн» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та судового збору за заяву про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн.. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення були повідомлені, від представника позивача 30.11.2022 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не вирішив питання про судові витрати. За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом при постановленні рішення не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат понесених позивачем на правничу допомогу та судовий збір за звернення з заявою про забезпечення позову. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.\~ У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя постановлено 09.11.2022, повний текст зазначеного рішення виготовлено 14.11.2022 року та направлено сторонам, представник позивача із заявою про стягнення судових витрат відповідач звернувся до суду 28.11.2022. Відповідно до рішення суду позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі. До того ж відповідно до ухвали суду від 04.10.2022 було задоволено заяву позивача про забезпечення позову, за яку позивач при звернені до суду сплатив судовий збір в розмірі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією ID 4152-4704-0522-8955 від 20.09.2022. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано договір про надання правової допомоги № ГРЗ/2021 від 26.05.2021 укладеного між позивачем та адвокатом Аксьоновою С.В., розрахунок суми судових витрат від 19.09.2022, акт наданих послуг на виконання п. 3.5 договору № ГРЗ/2021 від 26.05.2021, довідку № 2 до вказаного договору від 19.09.2022, в яких зазначено, що винагорода адвоката за надання юридичних послуг у справі № 335/6108/22 становить 5000 грн. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом ст.131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст.15 ЦПК України.\~ Відповідно до частин першої - шостої ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином витрати позивача [PERSON] на професійну правничу (правову) допомогу у суді апеляційної інстанції підтверджені належними та допустимими доказами. Суд вважає, що загальна сума витрат на адвокатські послуги у суді першої інстанції, передбачена договором, становить 5 000 грн. не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідач не надав суду заперечень з приводу того, що зазначений розмір правової допомоги є завищеним та не співмірним, будь-яких доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності зі складністю справи та її значенням для позивача не наводив. З огляду на зазначене, при винесенні рішення, судом не було вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 5 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.\~ Дослідивши надані стороною позивача докази, суд вважає клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу та судового збору підлягають задоволенню. А тому, відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу судові витрати.

Outcome: approved