Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з орендної плати за період з грудня 2020 року по вересень 2021 року в сумі 40\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем порушено умови, укладеного між сторонами договору оренди житлового приміщення від 25.09.2020р., оскільки відповідач, як орендар, не здійснював своєчасно платежів по орендній платі. Відповідачем письмового відзиву не надано, проте в усних поясненнях відповідач заперечив проти позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити у позові. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.07.2021р. відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що між сторонами був укладений договір оренди квартири. Під час підписання договору він отримав від відповідача орендну плату за два місяці в сумі 8\~000 грн., а в подальшому відповідач припинив здійснювати орендну плату та не відповідав на телефонні дзвінки. По закінченні строку дії договору позивач з`ясував, що відповідач з сім`єю виїхали з орендованого житла, внаслідок чого позивачем були замінені замки на вхідних дверях, оскільки ключі від квартири відповідач йому не повертав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 02.02.2022р. пояснив, що між сторонами був укладений договір оренди квартири з розміром орендної плати 4\~000 грн. на місяць плюс комунальні послуги. Позивач обіцяв здійснити заміну вікна та м`яких меблів, але цього не зробив. Відповідач з дружиною проживали в квартирі до 25.05.2021р., а потім їм надали житло у гуртожитку і вони виїхали з орендованої квартири, а ключі поклали до поштової скриньки. Зауважив, що договір оренди укладався на строк до 25.05.2021р., а орендну плату він передавав позивачу регулярно щомісяця по 4000 грн. і на момент виїзду з квартири вони не мали заборгованості перед позивачем. Просив відмовити у позові в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником 2/5 часток житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло від 29.09.2014р. /а.с. 8/ та свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.08.2019р. /а.с. 9/. 25.09.2020р. між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] /а.с. 10/. Квартира передавалась в оренду на умовах сплати орендарем орендної плати в розмірі 4000 грн. на місяць та додаткової оплати спожитих комунальних послуг (п. 1, 6 розділу «Орендна плата»). Умовами договору передбачено, що він укладається строком на один рік (п. 6 розділу «Предмет договору»). Одночасно із укладанням договору оренди відповідачем було передано позивачу суму коштів в розмірі 8\~000 грн., як оплата за перший місяць проживання та страхова сума, що підтверджується відповідними розписками в тексті договору. Зазначені обставини справи також визнаються сторонами і не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності, а тому на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд вважає їх доведеними. При цьому суд звертає увагу, що договір оренди підписаний від імені відповідача його дружиною [PERSON] , яка також зазначена в договорі в якості орендаря. В той же час суд бере до уваги, що договір не містить ніяких відомостей про особу [PERSON] , а тільки містить персональні дані безпосередньо відповідача. Беручи до уваги зміст договору та пояснення відповідача, суд доходить висновку, що договір підписаний його дружиною [PERSON] , як представником відповідача за усною домовленістю, а відтак відсутність підпису відповідача на такому договорі не спростовує його дійсності. При цьому, суд також враховує, що самим відповідачем не заперечувався факт укладення між ним та позивачем вищевказаного договору. З 19.05.2021р. відповідач має зареєстроване місце проживання у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру /а.с. 67, 75/. На теперішній час відповідач не користується квартирою позивача, оскільки виїхав з такої квартири. Після виїзду з орендованої квартири відповідач не передавав ключі від квартири позивачу. У зв`язку із закінченням строку дії договору оренди та відсутністю повного і належного розрахунку з оплати оренди квартири позивач звернувся з зазначеним позовом до суду та вимагає стягнути з відповідача заборгованість з оплати орендної плати за період з грудня 2020 року по вересень 2021 року. Таким чином, між сторонами існує спір щодо виконання зобов`язань, які виникають з договору найму житла, що регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та положеннями укладеного між сторонами договору оренди квартири від 25.09.2020р. (далі Договір оренди). Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписами статті 759 ЦК визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до ст. 761 ЦК право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Згідно з ч. 1, 3 ст. 810 ЦК за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Договір найму житла укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 811 ЦК). Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому (ч. 1, 2 ст. 812 ЦК). За змістом ч. 1 ст. 763 ЦК договір найму укладається на строк, встановлений договором. За статтею 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 821 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. За змістом частин першої-третьої статті 820 ЦК розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму (ч. 2 ст. 762 ЦК). Згідно ст. 526 ЦК зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 611 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що строк дії, укладеного між сторонами Договору оренди, охоплював період часу з 25.09.2020р. по 25.09.2021р. За умовами такого договору відповідач мав щомісяця здійснювати оплату орендних платежів. Для підтвердження розрахунків сторонами погоджено форму письмової розписки, яка є складовою частиною договору. Натомість в такій формі міститься лише розписка орендодавця та орендаря про те, що позивачем отримано від відповідача 8\~000 грн. Будь-яких інших доказів наявності взаєморозрахунків між сторонами за зобов`язаннями, яких вони набули на підставі Договору оренди, суду не надано. В цьому контексті суд зауважує, що відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Суду не надано доказів на підтвердження доводів відповідача про те, що ним своєчасно та в повному обсязі вносилась орендна плата на умовах, передбачених Договором оренди. Так само й не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідачем вжито належних заходів для повідомлення позивача про розірвання в односторонньому порядку договору з 25.05.2021р. у відповідності до п. 2 розділу «Орендар має право:» Договору оренди. Також в цьому контексті суд зауважує про необґрунтованість доводів відповідача про те, що Договір оренди укладався між сторонами із строком дії до 25.05.2021р., оскільки це спростовується п. 6 Договору оренди (розділ «Предмет договору»), який передбачає тривалість терміну оренди в один рік. Не надано суду й доказів на підтвердження передачі відповідачем позивачу ключів від орендованої квартири. Посилання відповідача на той факт, що він з 25.05.2021р. не використовував квартиру для фактичного проживання, оскільки виїхав з неї та залишив ключі у поштовій скриньці, що свідчить про розірвання ним Договору оренди в односторонньому порядку, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів вчинення таких дій. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач допустив порушення свого зобов`язання в частині сплати орендних платежів протягом строку дії Договору оренди, який складає 12 місяців і обчислюється з 25.09.2020р. Приймаючи до уваги, що відповідачем сплачено на користь позивача 8\~000 грн., що відповідає орендній платі за два місяці користування квартирою, то суд доходить висновку, що відповідач не сплатив належним чином орендної плати за період з 25 листопада 2020 року по 25 вересня 2021 року, тобто має борг перед позивачем з орендної плати за 10 місяців користування квартирою, що складає 40\~000 грн. (4\~000 грн * 10 місяців). Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 908 грн. /а.с. 1/, які відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved