Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

25 серпня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, який зареєстровано 04 листопада 1998 року у Самбірському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області, актовий запис за №214. Позивач вказала, що сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що відповідач має схильність до зловживання спиртними напоями, в присутності дитини неодноразово влаштовував скандали, ображає нецензурними словами, внаслідок чого вона була змушена неодноразово звертатись до правоохоронних органів, сімейне життя між ними почало втрачати любов і поступово, як наслідок, почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. За таких обставин позивач вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить їх інтересам. Крім того, у заяві позивач просить стягнути з [PERSON] суму понесених судових витрат. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 вересня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику та в подальшому було відкладено на 27 жовтня 2022 року та на 23 листопада 2022 року (а.с.15,20,26). Позивач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.27), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подавала. Разом з тим, у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, бажання зберегти шлюб не має та заперечує проти надання строку для примирення, прохала суд провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с.23). Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.27), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подавав, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. В задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи, призначеного на 23 листопада 2022 року, судом відмовлено (а.с.32). Будь-яких інших заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Виходячи з положень ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Суд, з`ясувавши позицію позивача, викладену в позовній заяві та у додатковій письмовій заяві, поданій до суду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва\~ про одруження вбачається, що сторони одружились 04 листопада 1998 року у Самбірському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області, про що 04 листопада 1998 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 214 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають одну спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4). З письмових пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через схильність відповідача до зловживання спиртними напоями, вчинення ним в присутності дитини скандалів, образ чоловіком дружини нецензурними словами, внаслідок чого вона неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів. Як наслідок, сімейне життя між ними почало погіршуватися та в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. При цьому, позивач вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними неможливим (а.с.1-2,5.6-7,8-9,23). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, на переконання суду, відповідач [PERSON] вищезазначені обставини у справі не оспорював, фактично їх визнав, тому у відповідності до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивач [PERSON] прохала позов задовольнити, письмово заперечувала проти надання подружжю строку для примирення (а.с.1-2,23). Відповідач [PERSON] правом подати відзив на позовну заяву не скористався, будь-яких заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надав, проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження не заперечував, клопотань про надання подружжю строку для примирення не заявляв. При цьому, слід зазначити, що суд сприяв, зокрема, відповідачу в реалізації ним прав, передбачених ЦПК України, та відкладав розгляд справи за його клопотанням з метою надання можливості отримання відповідачем правової допомоги (а.с.20,26). За таких обставин суд вважає, що сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини. Спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу між сторонами на час розгляду даної справи немає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~ Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] як особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище та прохала суд залишити їй прізвище « [PERSON] » Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON] ». Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено, суд в порядку ст.141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесених нею судових витрат в сумі 992 грн. 40 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при пред`явленні позову до суду (а.с.10).

Outcome: approved