Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Тиминюк М.В., Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, Акціонерне товариство «Укргазбанк», про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації прав, мотивуючи його тим, що судами розглянуто дві судові справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики від 03.06.2020р. Перша справа № 359/4112/20 - (рішення набрало законної сили), на суму 634 312.74 грн. І друга справа № 539/2677/21 рішення від 30.11.2021р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 03.06.2020р. на суму 32497, 01 грн. (строк на апеляційне оскарження не закінчився). Провадження у справі № 539/4112/20 було відкрито 11.01.2021 р. Рішенням у справі № 539/4112/20 від 26.05.2021р. про розірвання договору позики та стягнення заборгованості позовні вимоги [PERSON] да [PERSON] на суму 617293.35 грн. задоволено повністю. Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.06.2021 стягнуто судовий збір в розмірі 840,80 грн., судовий збір в розмірі 6178,59 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., а всього стягнуто 17019,39 грн. Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.10.2021 рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.05.2021 та додаткове рішення від 01.06.2021- залишено без змін. Грошові вимоги позивача як кредитора відповідача [PERSON] складають 634 312.74 грн. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] 11.02.2021р., частково погасила заборгованість за процентами за договором позики та особисто повідомила позивача про свій намір продати магазин та виручені кошти спрямувати на погашення заборгованості по позиці. Більше того, відповідачка заручилась згодою позивача на продаж магазину з метою проведення з ним розрахунків, про що зажадала від позивача письмової розписки від 11.02.2021р. Згодом, позивач дізнався, що усе своє майно, а це три об`єкта нерухомого майна: магазин площею 74.2 кв.м., адреса: [ADDRESS] , житловий будинок загальна площа (кв.м): 149.3, житлова площа (кв.м): 90.8, адреса: [ADDRESS] та земельну ділянку, на який розташовано житловий будинок, кадастровий номер 5310700000:03:005:0025 Площа (га): 0.05 «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] [PERSON] одночасно - 19.02.2021 року відчужила на користь відповідача [PERSON] і це під час розгляду справи № 359/4112/20, після відмови суду у задоволенні заяв про забезпечення позову та до ухвалення рішення у цій справі. Доказом вказаного вище є два оспорювані договори та третій Договір купівлі-продажу магазину, укладений між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) серія та номер: 218, виданий 19.02.2021, видавник: Тиминюк М.В. , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Предмет договору: магазин площею 74.2 кв.м. адреса: [ADDRESS] . Відомості про два оспорювані договори та третій договір купівлі-продажу магазину містяться у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після набрання судовим рішенням у справі №359/4112/20 законної сили, виконавчий лист було пред`явлено до виконання у примусовому порядку, відкриті виконавчі провадження №67522294, №67522487, що постановою від 16.11.2021р. об`єднані у зведене виконавче провадження №67532609, накладено арешт на грошові кошти та майно боржника [PERSON] . Наразі, немає відомостей про будь-яке наявне майно чи грошові кошти у боржника [PERSON] . Попри продаж усього свого нерухомого майна, [PERSON] судове рішення на суму 634312.74 грн. не виконала, заборгованість не погасила. Відповідач [PERSON] немає у власності ніякого іншого майна від продажу якого можна було б виконати судове рішення. Також [PERSON] припинила свою підприємницьку діяльність, про що є відомості у ЄДРПОУ. Крім того, відповідач [PERSON] невдовзі відчужила (перепродала) придбаний у відповідача [PERSON] магазин площею 74.2 кв.м., адреса: [ADDRESS] на користь гр. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним [PERSON] , серія та номер: 1560, виданий 08.07.2021, видавник: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гризунова О.В. Крім того, на інтернет-платформі ОLХ [PERSON] розмістила оголошення про продаж, за ціною 150 000 доларів США житлового будинку «ідеальний дом, построен с душой» на земельній ділянці 0.5 га, придбані 19.02.2021 р. у [PERSON] за оспорюваними договорами. До оголошення прикріплено декілька фото будинку та фото плану будинку на земельній ділянці по [ADDRESS] . Позивач особисто знайомий з відповідачем [PERSON] , бував у домі [PERSON] неодноразово, підтверджує, що усі фото будинку по [ADDRESS] , прикріплені до оголошення [PERSON] , тел. [NUMBER] - це і є фото будинку, що відчужений відповідачем [PERSON] за договором, який оспорюється. Ввважає договори купівлі-продажу фраудаторними, оскільки [PERSON] передбачала негативні наслідки для себе у випадку ухвалення судового рішення на його користь та знала, що рішення суду буде виконано за рахунок коштів, отриманих від реалізацї майна. Просив суд постановити рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, а саме визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), серія та номер: 216, виданий 19.02.2021, видавник: Тиминюк М.В. , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; скасувати державну реєстрацію прав Номер запису про право власності / довірчої власності: 40647276 Тип права власності: Право власності Дата, час державної реєстрації: 19.02.2021 19:32:55 Державний реєстратор: приватний нотаріус Тиминюк Марина Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, нерухомого майна, серія та номер: 216, виданий 19.02.2021, видавник: Тиминюк М.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56720005 від 19.02.2021 19:49:41, приватний нотаріус Тиминюк Марина Володимирівна. Київський міський нотаріальний округ, м. Київ Форма власності: приватна Розмір частки: 1/1 Власники: [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію прав Номер запису про право власності/довірчої власності: 40647238 Тип права власності: Право власності Дата, час державної реєстрації: 19.02.2021 19:32:55 Державний реєстратор: приватний нотаріус Тиминюк Марина Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, нерухомого майна, серія та номер: 216, виданий 19.02.2021, видавник: Тиминюк М.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56720005 від 19.02.2021 19:49:41, приватний нотаріус Тиминюк Марина Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ Форма власності: приватна Розмір частки: 1/1 ККР-4Ш456КРН Власники: [PERSON] . Ухвалою від 23.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 22.02.2022. Ухвалою суду від 20.09.2022 закрито підготовче удове засідання, призначено справу до судового розгляду на 19.10.2022. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Зауважив, що про наміри відповідача приховати своє майно свідчить невиправдано низька ціна продажу нерухомого майна, а також те, що [PERSON] продала своє майно подрузі своєї доньки. У особистих розмовах з ним на початку лютого 2021 року [PERSON] запевняла, що за кошти отримані від продажу магазину повністю розрахується по позиці та говорила про те, що два нотаріуси в м. Лубни відмовили їй посвідчувати договори купівлі-продажу через наявність судового спору. Вона отримала від нього згоду на відчуження магазину для проведення з ним розрахунків по позиці. А 19.02.2021 року відчужила одночасно усе своє нерухоме майно на користь знайомої [PERSON] , при цьому чоловік [PERSON] - [PERSON] надав нотаріально посвідчену згоду на укладання договорів купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, і земельної ділянки ще 25 січня 2021 року. Тобто, в той час коли відповідач вмовляла його не заперечувати проти продажу магазину, вона вже готувалась до продажу усього належного їй майна. Наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, заперечували щодо його задоволення. Як у відзиві так і у судовому засіданні зазначили, що станом на 2021 рік [PERSON] та її чоловік [PERSON] займалися підприємницькою діяльністю, мали магазин по продажу одягу та взуття і в зв`язку з цим мали кредитні зобов`язання, а саме: 1.АТ «Укргазбанк» - 147771 грн. [PERSON] , 116450 гри. [PERSON] ; 2. [PERSON] - 20000 доларів С ША ( 600000 грн.); 3. [PERSON] - 700000 грн. [PERSON] з [PERSON] знаходиться в довірливих відносинах, абсолютно в таких же самих як і з позивачем [PERSON] , і також як і в нього вона 10.03.2020 року взяла в неї в борг для підтримки підприємницької діяльності 700000 грн. за договором позики, що підтверджується відповідною розпискою. Причини нестабільної сплати [PERSON] боргових зобов`язань на протязі останніх 2 років об`єктивні, а саме повний параліч торгівлі у магазині взуття, що приносив їй основний дохід в зв`язку зі всесвітньою пандемією та відповідними карантинними обмеженнями і вона ніяк не могла об`єктивно оцінювати ризики, що могли призвести до невиконання договору позики, хоча і мала досвід торгівлі понад 25 років, та і ніхто їх не міг об`єктивно оцінити, про що свідчить закриття низки магазинів в м.Лубни і торгових точок на місцевому ринку, не дивлячись на звільнення підприємців від сплати податків, зменшення орендної плати. В даний час [PERSON] та її чоловік [PERSON] в зв`язку з погіршенням здоров`я припинили підприємницьку діяльність, так як лікування проходить амбулаторно та стаціонарно, займає багато часу та потребує значних грошових коштів. Ніякої заборони щодо відчуження будинку на момент його продажу ні законом, ні ніяким рішенням суду не було, навпаки положеннями ст. 627 ЦК України закріплено свободу договору, тобто, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. На момент укладення спірного договору [PERSON] була власником житлового будинку, мала право розпоряджатися ним на власний розсуд, нерухоме майно не мало жодних обтяжень права власності, не перебувало під арештом або під заставою та не було предметом іпотеки. Оскаржувані договори купівлі-продажу були вчинені 19.02.2021 року задовго до того як судом 26.05.2021 року було винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 20000 доларів США. Пояснила, що дійсно продовжує проживати в будинку, який продала [PERSON] , оскільки остання її про це попросила щоб його не обікрали. Не заперечувала того, що [PERSON] є подругою її доньки. Вона має намір виконувати рішення суду про стягнення коштів на користь [PERSON] шляхом відрахувань з пенсії, розмір якої становить 2000 грн. Просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву зазначила, що позовні вимоги позивача [PERSON] не визнає, та зазначила, що на момент оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке належало [PERSON] , а саме житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] не перебували під забороною, арештом, в іпотеці, заставі, у тому числі податковій, іншим способом не відчужено, нікому не продано та не подаровано, про що свідчить Інформація за результатом пошуку про зареєстровані речові права, їх обтяження на об`єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2021. Крім того, перебуваючи в добрих відносинах з [PERSON] вона неодноразово позичала їй грошові кошти на закупівлю та здійснення господарської діяльності, які вона завжди повертала вчасно на момент укладання договору між нею та [PERSON] вона не знала і не могла знати про будь які договірні відносини окрім їхніх. У березні 2020 до неї звернулася [PERSON] з проханням позичити грошові кошти для розрахунку з постачальниками, зазначивши, що поверне їх одразу після отримання кредиту від "Укргазбанку " по програмі "Доступні кредити 5-7- 9%" документи на отримання кредиту вже направлені та очікується підтвердження. Вона без вагань позичила безвідсотково суму в розмірі 700000 грн. з обов`язковим поверненням по вимозі. У зв`язку з довготривалим обстеженням та встановленням діагнозу її дитині (висновок №3 1 1 від 03/1 1/2021 р. виданий КН11 «Київська міська психоневрологічна лікарня №2 ) та подальшого дуже вартісного лікування та реабілітації виникла необхідність повернення боргу, про що вона повідомила [PERSON] , однак повернути його вона була не в змозі, у зв`язку з відмовою банку у видачі кредиту (без надання причини відмови) та відсутністю всієї суми боргу (майже припинення діяльності та введення на території країни локдауну) було прийняте рішення про відчуження на її користь вищевказаного нерухомого майна та розрахунку за нього шляхом взаємозаліку зустрічних вимог. Представник третьої особи відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви покладається на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тиминюк М.В. у судове засідання не з`явилася, згідно наданої заяви просила розглядати справу у її відсутність. Представник третьої особи Акціонерного товариства «Укргазбанк» у судове засідання не з`явився, просили справу розглядати у його відсутність, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Також зазначили, що між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2012-ф від 10.02.2012 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений; договір іпотеки №8/2012-ф від 10.02.2012 року. Предметом іпотеки були: будинок та земельна ділянка (кадастровий номер 5310700000:03:005:0022) за адресою: [ADDRESS] . Станом на 16.09.2022 року кредитний договір № 8/2012-ф від 10.02.2012 року закрито, заборгованість відсутня. З приводу звернення [PERSON] до Банку щодо здійснення державної реєстрації припинення іпотеки та обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація в АБ «УКРГАЗБАНК» - відсутня. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторони не вчиняють жодних дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування жодних наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. При цьому, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань за договором; приховування справжніх намірів учасників правочину. Ознака вчинення його (правочину) лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. В той же час, якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Судом встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду від 26 травня 2021 року договір позики, укладений 03 червня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 03 червня 2020 року в розмірі 20 000 доларів США, що на день подання позовної заяви складає 571 166 (п`ятсот сімдесят одна тисяча сто шістдесят шість) грн. 00 коп. та заборгованість по сплаті процентів за правомірне користування коштами в розмірі 1 635 доларів США, що на день подання позовної заяви складає 46 127 (сорок шість тисяч сто двадцять сім) грн. 35 коп. Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду від 01 червня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати та витрати на правничу допомогу. Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Лубенського міськрайонного суду від 26 травня 2021 року та додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду від 01 червня 2021 року - залишено без змін.(а.с.18-25). Згідно постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 16.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. при примусовому виконанні виконавчого листа № 539/4112/20, виданого 05.11.2021 року, про стягнення з боржника [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 03 червня 2020 року в розмірі 20 000 доларів США, що на день подання позовної заяви складає 571 166 (п`ятсот сімдесят одна тисяча сто шістдесят шість) грн. 00 коп. та заборгованість по сплаті процентів за правомірне користування коштами в розмірі 1 635 доларів США, що на день подання позовної заяви складає 46 127 (сорок шість тисяч сто двадцять сім) грн. 35 коп. було встановлено, що на виконанні перебуває декілька виконавчих проваджень щодо стягнення з одного боржника і було об`єднано виконавчі провадження № 67522294, №67522487 у зведене виконавче провадження № 67532609 (а.с.43). Відповідно до Інформаційної довідки від 17.11.2020 [PERSON] була власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,05 га по [ADDRESS] . (а.с.32-34). Відповідно до Інформаційної довідки від 08.06.2021 [PERSON] відчужила належний їй житловий будинок з побудовами, розташований в [ADDRESS] [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу 216 від 19.02.2021, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тиминюк М.В. (а.с.36). Відповідно до Інформаційної довідки від 22.06.2021 [PERSON] відчужила належну їй земельну ділянку площею 0,05 га, розташовану по [ADDRESS] [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу 216 від 19.02.2021, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тиминюк М.В. (а.с.37). Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.02.2021, [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,05 (нуль цілих та п`ять сотих) га, кадастровий номер: 5310700000:03:005:0025, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 1339756753107, цільове призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорія земель: Землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), та житловий будинок (з побудовами), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 1339280153107, опис об`єкта: житловий будинок (А-1) загальною площею 149,3 (сто сорок дев`ять цілих та три десятих) кв.м., житлова площа 90,8 (дев`яносто цілих та вісім десятих) кв.м., погріб з шийкою (Г), гараж (Б), літня кухня (В), вимощення (1), огорожа (№1), хвіртка (№2), яма вигрібна (№3), який знаходиться на вищезазначеній земельній ділянці. Згідно п. 4 договору продаж нерухомого майна за домовленістю сторін вчиняється за 371600 грн. При цьому Продавець ціну продажу вважає вигідною для неї, її розмір не пов`язаний зі збігом якихось важких для неї обставин і повністю її задовольняє (п. 5 Договору). Як убачається з п.11 договору, Продавець стверджує та гарантує, що нерухоме майно на момент укладання цього договору в тому числі в іпотеці не перебуває.(а.с.110-112). Слід зазначити, що відповідно до Відомостей з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, актуальних на момент укладання договору купівлі-продажу, житловий будинок і земельна ділянка, розташовані за адресою: [ADDRESS] , перебували під забороною на підставі договору іпотеки, посвідченого 10.02.2012 року приватним нотаріусом лубенського міського нотаріального округу Ставицькою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 296, обтяжувач ПАТ АБ «Укргазбанк». (а.с.126-127, 135-136). Однак, незважаючи на вказану обставину, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тиминюк М.В. було посвідчено оспорюваний правочин. Саме через перебування майна в іпотеці, [PERSON] ухвалами Лубенського міськрайонного суду від 10.12.2020 року та від 23.12.2020 року було відмовлено в задоволенні заяв про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок [ADDRESS] , при розгляді цивільної справи № 539/4112/20 за його позовом до [PERSON] про розірвання договору позики та стягнення заборгованості (а.с. 26, 27). Як вбачається з оголошення на сайті «ОЛХ», продавцем [PERSON] 20 грудня 2021 року розміщено оголошення про продаж житлового будинку по [ADDRESS] , ціна продажу 150 000 доларів США. (а.с.40-42). В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала тієї обставини, що на фотографіях до вказаного оголошення зображений будинок [ADDRESS] . Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 299/396/17 та від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17, у яких зазначено, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину. У іншій своїй постанові від 20 травня 2020 року у справі № 922/1903/18 Верховний Суд зазначив, що в обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц також зроблено висновки про те, що цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. При розгляді справи судом встановлено, що на момент укладання оспорюваного правочину відповідач [PERSON] достеменно знала про існуючий борг перед [PERSON] , про те, що ним подано позовну заяву про стягнення з неї боргу в розмірі 21 635 доларів США. Вказана обставина підтверджується як поясненнями [PERSON] в судовому засіданні, так і аудіозаписом її особистих розмов з [PERSON] , які відбувались 02.02.2021 року та 11.02.2021 року, в яких відповідач визнавала борг перед позивачем, обіцяла розраховуватися після продажу магазину в повному обсязі і просила надати їй письмову згоду на відчуження магазину, оскільки нотаріуси в м. Лубни відмовляються посвідчувати договір через наявність справи у суді. (а.с. 45). Крім того, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] до теперішнього часу продовжує проживати в будинку [ADDRESS] , хоча за умовами договору купівлі-продажу від 19.02.2021 року Продавець гарантувала, що нерухоме майно буде повністю звільнено нею та членами її родини, в тому числі віл належних їй речей, та буде передано Покупцю для безперешкодного користування ним нерухомим майном в день укладання та підписання договору, що свідчить про те, що правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При ухваленні рішення суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Враховуючи викладене, те, що, зазначені у позові обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи та не викликають у суду жодних сумнівів, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому є такими що підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved