Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.02.2020 р. уповноваженими працівниками ПрАТ «Київобленерго» у відповідності до п. 8.2.5 ПРРЕЕ проводилась перевірка об`єкту Відповідача за адресою: [ADDRESS] . Під час проведення даної перевірки за вказаною адресою Позивачем було виявлено порушення пп. 8 п. 5.5.5, п. 8.2.4. ПРРЕЕ, а саме: «Пошкодження приладу обліку. Під час технічної перевірки виявлено, що у споживача пошкоджено електролічильник». На підставі виявленого порушення під час проведення перевірки уповноваженими представниками ПрАТ «Київобленерго» було складено Акт № К 042043 про порушення. При виявленні порушення та складенні акту була присутня споживач, яка з актом ознайомлена та надала свої зауваження. Згідно п. 8.2.6 ПРЕЕ на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Таким чином, за наявними матеріалами на засіданні комісії по розгляду актів 20.02.2020 р. було встановлено причетність споживача до скоєного порушення та було прийнято рішення, оформлене протоколом № 106 про визначення та нарахування вартості обсягу не облікованої електричної енергії відповідно до ПРРЕЕ, яка відповідно до розрахунку за період з 13.08.2019 р. по 12.02.2020 р. склала 7 859,21 грн. з врахуванням ПДВ. На засіданні комісії був присутній чоловік [PERSON] та з рішенням комісії згоден. Обґрунтований розрахунок вартості обсягу не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил наводиться в розрахунку до Акту про порушення. На підставі викладеного, просять суд стягнути з [PERSON] вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією в розмірі 7 859,21грн та судовий збір. Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідач надала до суду відзив на позовну заяву де вказувала, що повністю не визнає позовні вимоги та просить суд відмовити в їх задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вивчивши позовні вимоги, вислухавши думку сторін, дослідивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що перевірка фактично була проведена 11.02.2020 року, за власною ініціативою позивача, у зв`язку з некоректною роботою лічильника електроенергії (значне збільшення обсягу споживання електроенергії у порівнянні з попередніми періодами). 30 грудня 2019 року позивач звернулась до ПАТ «Київобленерго» з заявою про проведення перевірки, у зв`язку з чим було виставлено рахунок на 182 грн. 76 коп., дане підтверджується рахуноком № [NUMBER] від 30.12.2019 року та квитанцією про його оплату №ПН3372. Також у Акті про порушення №К042043 від 11 лютого 2020 року за підписами представників Позивача зазначено, що пломба на лічильнику є неушкодженою. Фактичні пошкодження лічильника неможливо було встановити візуально. Пошкодження було виявлено лише після того, як в процесі робіт представники Позивача зняли пломбу та демонтували лічильник від щитка. Також, перевірка лічильника НІК2301АП2 (заводський номер 0262169) була проведена останній раз у 2009 році, що підтверджується актом заміни/технічної перевірки збереження пломб вузла обліку (засобу обліку) №151207 від 11.02.2020 року. Відповідно до роз`яснень Держпродспоживслужби щодо періодичної повірки квартирних лічильників, які є власністю фізичних осіб від 13 листопада 2019 року, опублікованих на Урядовому порталі, відповідно до затверджених наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, зареєстрованих у Мін`юсті 01.11.2016 за № 1417/29547, міжповірочний інтервал для лічильників активної та реактивної електроенергії електромеханічних трифазних (класи точності 0,5-,0 і А, В) складає 4 (10) років; лічильників активної та реактивної електроенергії статичних трифазних (класи точності 0,2S-3,0 і А, В, С) - 6 (10) років. У період з 2009 року по 2019 рік така повірка не була проведена ПАТ «Київобленерго», а остання повірка була виконана у 2009 році. Таким чином максимальний граничний міжповірочний інтервал було порушено саме з вини ПАТ «Київобленерго». Також, відповідно до Роз`яснень та ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 616 Цивільного кодексу України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Відповідно до ч. 2 ст. 616 Цивільного кодексу України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Згідно ст. 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. При цьому, порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Оскільки, під час ухвалення даного рішення судом встановлено факт того, що ПАТ «Київобленерго» порушило строки повірки, через що не були своєчасно виявлені збої у роботі лічильника, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позову. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed