Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів приватного нотаріуса Чорної О.С., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та просить стягнути визнати припиненим кредитний договір № 0042/03/05-KL від 23.06.2003, укладеним між ним та АКБ «Форум» та заставу нерухомого майна по вул. Донецькій, 44 в м. Кривому Розі згідно договору № 0042-3, вилучивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про заборону відчуження вказаного нерухомого майна, посилаючись на ліквідацію банку. В обґрунтування вимог зазначено, що між ним та АКБ «Форум» 23 червня 2003 року було укладено договір застави № 0042-З, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С. Відповідно до вказаного договору, заставодавець забезпечує виконання зобов`язань, що випливають із укладеного із заставодержателем кредитного договору № 0042/03/05-KLвід 26.03.2003 та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені у майбутньому, за умовами якого заставодавець зобов`язаний повернути заставодержателю кредитні кошти у сумі 100\~000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 29 вересня 2003 року, сплачувати нараховані відсотки за його використання з розрахунку 23 відсотки річних, тощо. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору, ним, позивачем, були виконані усі зобов`язання та повернуто АКБ «Форум» кредитні кошти. 04.07.2019 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб завершив ліквідацію ПАТ «Банк Форум» (правонаступника АКБ «Форум») та до Єдиного державного реєстру юридичних осіб було внесено запис про припинення ПАТ «Банк Форум» як юридичної особи, правонаступників банку реєстр не містить. З метою припинення заборони на відчуження належного йому нерухомого майна, він звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та НБУ, відповідно до відповідей яких у первинних документах ПАТ «Банк Форум» не було договору № 0042-З та кредитного договору, в архівних записах такі договори не значаться та на архівне зберігання банком не передавались. Однак приватний нотаріус Чорна О.С. відмовилась зняти заборону відчуження на нерухоме майно через відсутність повідомлення банку про припинення договору застави у зв`язку з погашенням кредиту. До нього претензій або вимог з погашенням заборгованості за кредитним договором не надходило, звернення на заставлене майно не проводилось, тому оскільки ПАТ «Банк Форум» припинило свою діяльність, явка представника банку до нотаріуса для написання заяви про припинення обтяжень згідно договору № 0042-З неможливе, вказане порушує його права, тому просить задовольнити вимоги. В ході розгляду справи позивач заявлені вимоги уточнив, в редакції позову від 20.06.2022 виключено з кола учасників відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, враховуючи правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 334/1913/16-ц, від 24.09.2020 у справі № 334/8020/18. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 25 листопада 2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи. В судове засідання сторони не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява представника позивача Морозова Є.Є. про розгляд справи за його та позивача відсутності, на задоволенні вимог наполягає. Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Чорна О.С. про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки, відзиву на позов не подала. В обґрунтування відзиву на позов від 18 серпня 2021 року представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначено, що повноваження Фонду, як ліквідатора ПАТ «Банк Форум» припинено, а Фонд не являється правонаступником банку, а лише здійснював владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку та виплати відшкодування за вкладами у порядку, встановленому законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом, 23 червня 2003 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», як банком, та суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] , як позичальником, було укладено кредитний договір № 0042/03/05-KL, відповідно до якого банк відкрив позичальнику відкличну кредитну лінію для поповнення обігових коштів у сумі 100\~000,00 грн. строком з 23 червня 2003 року по 29 вересня 2003 року включно зі сплатою 23 % річних за користування кредитними коштами. Часткове поранення заборгованості проводиться позичальником до закінчення серпня місяця 2003 року у сумі, не меншій 60% від загальної суми кредитної лінії (а.с. 12-13 копія договору). 23 червня 2003 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», як заставодержателем, та суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] , як заставодавцем, укладено договір застави № 0042-З, предметом якого є нерухоме майно в забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з укладеного сторонами кредитного договору № 0042/03/05-KL (а.с. 16 копія договору). На підставі постанови Правління Національного банку України від 13 березня 2014 року №135 «Про віднесення ПАТ «Банк Форум» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 043/14 про введення з 14 березня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Форум». Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 13 червня 2014 року № 355 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк Форум» з 13 червня 2014 року. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 червня 2014 року № 49 року розпочато ліквідацію ПАТ «Банк Форум» та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку строком на один рік з 16 червня 2014 року по 16 червня 2015 року. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 28 травня 2015 року № 106, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» на один рік до 16 червня 2016 року включно. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 травня 2016 року № 840 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» на два роки до 15 червня 2018 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Форум» Ларченко І. М. на два роки до 15 червня 2018 року. Рішенням від 07 червня 2018 року № 1588 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» строком на один рік з 16 червня 2018 року по 14 червня 2019 року включно. Відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 04 липня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк Форум» як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим. ПАТ «Банк Форум» ліквідовано, при цьому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є його правонаступником, а лише здійснював владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку та виплати відшкодування за вкладами в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні відомості про наявність правонаступників ПАТ «Банк Форум». Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Чорною О.С. від 22 січня 2021 року відмовлено [PERSON] у знятті заборони відчуження на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки, у зв`язку з відсутністю документів, що необхідні для вчинення даної нотаріальної дії: повідомлення банку про припинення договору застави у зв`язку з погашенням кредиту (позики). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Інститут забезпечення виконання зобов`язання спрямований на підвищення гарантій забезпечення майнових інтересів сторін зобов`язання, насамперед інтересів кредитора, належного його виконання, а також усунення можливих негативних наслідків неналежного виконання зобов`язання. За змістом частини першої статті 589\~ЦК правовим наслідком невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, є виникнення у заставодержателя права звернення стягнення на предмет застави. При цьому майновий поручитель несе відповідальність перед заставодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета застави. Частиною 1\~статті 593\~ЦК України,\~право застави\~припиняється у\~разі: 1)\~припинення зобов`язання,\~забезпеченого заставою; 2)\~втрати предмета\~застави,\~якщо заставодавець\~не замінив\~предмет застави; 3)\~реалізації предмета\~застави; 4)\~набуття заставодержателем\~права власності\~на предмет\~застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі статтею 28 Закону України «Про заставу`застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. Отже, за загальним правилом право застави припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Таким чином, заставою у даній справі було забезпечене виконання основного зобов`язання за кредитним договором № 0042/03/05-KL від 23 червня 2003 року, яке включало в себе зобов`язання позичальника за кредитним договором з повернення суми основного боргу (тіла кредиту), сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, інших платежів. Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення банків з ринку" № 629-VIII від 16.07.2015, який набув чинності 12.08.2015, майно банку, яке є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом. У разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов`язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку. У разі якщо обсяг коштів від продажу Фондом заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом. В матеріалах справи наявна відповідь Національного Банку України від 09 грудня 2020 року, відповідно до якої в описах архівних справ ПАТ «Банк Форум» кредитна справа (у тому числі кредитний договір від 23.06.2003 № 0042/03/05-ЛД та договір застави від 23.06.2003 № 0042-З) [PERSON] не значиться та на архівне зберігання до Національного банку України ліквідатором ПАТ «Банк Форум» не передавалася (а.с. 19-20). Інших відомостей, які б давали підстави суду вважати невиконаним зобов`язання за кредитним договором, суд не володіє. Представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, така інформація не надана, як і не зазначено про наявність серед заставленого майна ПАТ «Банк Форум» домоволодіння, зазначеного у спірному договорі застави. Правонаступників ПАТ «Банк Форум» не має. Відомостей щодо продажу вказаного кредитного договору банком, матеріали справи не містять. Стосовно вимоги про вилучення відповідно запису про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, по у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 354/397/17 (провадження № 61-12208св21 колегія суддів звернула увагу на те, що у частині другій статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції, чинній до 16 січня 2020 року, далі - Закон № 1952-IV) встановлювався порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої\~статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Проте згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону № 1952-IV\~викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26\~Закону №\~1952-IV (у редакції, чинній на час вирішення справи судом) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої\~статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої\~статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до\~статті 37 цього Закону. Отже, в розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону № 1952-IV\~у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав. Водночас у пункті 3 розділу ІІ «;Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Закону\~України «Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України щодо\~протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» до набрання чинності цим Законом. За змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про державну реєстрацію припинення прав чи припинення обтяжень, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі № 1952-IV. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 15 липня 2021 року у справі № 204/5525/18. Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Outcome: approved