Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

21.10.2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] , посилаючись на наступні обставини: з 10 вересня 2005 року по 27 лютого 2008 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син перебуває на її утриманні. В теперішній час син навчається в Полтавському політехнічному коледжі Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» денної форми навчання. У зв`язку з навчанням сина вона несе витрати, пов`язані з навчанням. Відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, однак в добровільному порядку кошти їй не надає. Просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно на період навчання, але не більше, ніж як до досягнення сином двадцяти трьох років. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2022 року було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду (а.с. 17-18). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 21), надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.45). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 22), надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просить задовольнити (а.с.46). Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 20), про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надавав. Надав відзив на позовну заяву (а.с. 23-28). Згідно з п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки Враховуючи, що відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, не повідомив про причини неявки, суд здійснює розгляд справи за його відсутності. У наданому відзиві відповідач просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що вимоги позивачки нічим не обгрунтовуються, оскільки поданий позивачем позов не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, крім того в описовій частині позивач просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, в якій саме не зазначає. Зазначив, також, що в даний час він працює, однак отримує заробітну плату в мінімальному розмірі. Крім того, 28 червня 2008 року між ним та [PERSON] , був укладений шлюб. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Новосанжарського районного суду від 12 грудня 2017 року, шлюб було розірвано. Дані факти позивачу, [PERSON] , добре відомі. На сьогодні на його утриманні знаходяться двоє малолітніх синів. Щомісячно він сплачує своїй колишній дружині [PERSON] , грошові кошти на утримання синів, окрім грошових коштів він купує синам одяг, продукти харчування, іграшки та багато інших речей. В зв`язку добровільним та повним утриманням синів [PERSON] та [PERSON] , питання щодо утримання дітей було вирішено за усною домовленістю з [PERSON] в позасудовому порядку. Його заробітна плата в розмірі 6 900 грн., є єдиним джерелом доходу його родини. Крім того його батько [PERSON] , також перебуває на його утриманні та на сьогодні він є пенсіонером, а також в нього онкозахворювання, всі витрати по лікуванню батька сплачує він за власні кошти. Вважає, що позивачем не надано до суду жодного доказу який би підтверджував той факт, що [PERSON] , несе будь-які витрати по утриманню їх спільного сина [PERSON] . В позові [PERSON] зазначає, що саме [PERSON] сплачує за навчання, а не позивач. На сьогодні [PERSON] є повнолітнім, та має процесуальне право самостійно звернутися до нього з позовною заявою про стягнення аліментів. Вважає, що позивачка не несе витрат по утриманню сина [PERSON] , якого не було залучено до участі у справі. Твердження позивача щодо того, що в [PERSON] відсутня змога влаштуватися на роботу, не підтверджується будь яким належним та допустимим доказом, також ані позивачем - [PERSON] , а ні будь-якою іншою особою, не підтверджено, що [PERSON] несла та несе будь-які витрати по утриманню [PERSON] . Доведено лише той факт, що [PERSON] , навчається та сплачує за своє навчання самостійно. Вважає, що позивач вводить суд в оману вказуючи, що він матеріально забезпечений та має можливість надавати матеріальну допомогу. Він же на сьогоднішній день знаходиться в дуже важкому моральному та матеріальному становищі. Суд, відповідно до ч.ч.1, 3 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2005 року, який був розірваний 27.02.2008 року, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5-6). Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить запис у свідоцтві про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, син сторін [PERSON] згідно з довідкою №119 від 31.05.2022 року (а.с.10) є здобувачем освіти 33 групи 3 курсу денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський політехнічний фаховий коледж Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023 року. Оплата за навчання згідно з договором. Як вбачається з договору №23/123/19 від 29.07.2019 року про надання освітньої послуги, укладеного між Полтавським політехнічним коледжем Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» та [PERSON] , [PERSON] перебуває на денній формі навчання, назва спеціальності 123 «Комп`ютерна інженерія», загальна вартість освітньої послуги становить 39200 грн. (а.с.8). Відповідно до додаткової угоди до вищезазначеного договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 42491 грн. (а.с.9). Таким чином, вище зазначеними доказами доведений факт навчання [PERSON] в вказаному навчальному закладі, форма навчання денна, на платній основі, на день звернення до суду він не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Суд також враховує, що навчальний заклад знаходиться не за місцем проживання [PERSON] , форма навчання є денною, платна основа, також він потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання. Отже суд вважає доведеною обставину щодо його потреби в матеріальній допомозі батьків. При цьому, звертаючись з позовом [PERSON] не навела достатнього обґрунтування та не довела належними та достатніми доказами, які саме витрати та в якому саме розмірі вона несе, в якому розмірі несе витрати на проїзд, з оренди житла, тощо. Обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання повнолітніх дітей окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дітей, які хоча й досягли повноліття, однак продовжують навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їм можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітніх у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Так, згідно з довідки № 1625 від 28.11.2022, виданої виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради [PERSON] , 2004 року народження, дійсно проживає з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.47). Таким чином, оскільки [PERSON] проживає разом з позивачкою, наявні підстави для стягнення аліментів на користь позивачки, оскільки право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що [PERSON] не залучений до участі у справі, не відповідає дійсності, оскільки суд, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача [PERSON] , про що зазначено в ухвалі суду (а.с. 17-18). Аналіз ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України у поєднанні з основними правилами доказування (параграф перший глави п`ятої розділу першого ЦПК України) дає підстави зробити висновок про те, що обов`язок батька (матері) надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання, презюмується. Батько (мати) можуть бути звільненні від такого обов`язку у разі доведеності факту неможливості надавати допомогу дитині, при цьому, зважаючи на специфіку спірних правовідносин, обов`язок доведення такого факту покладається саме на батька (мати), до яких пред`явлений позов. Позивачем суду надані докази, що підтверджують існування обставин, з яким закон пов`язує можливість покладення на батька (мати) обов`язку надавати допомогу дитині, яка продовжує навчання. Разом з тим, у справі відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували неспроможність відповідача надавати допомогу своєму синові. Заперечуючи можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, відповідач посилався на те, що він має ще двох синів, [PERSON] та [PERSON] , та добровільно сплачує аліменти на їх утримання, при цьому, отримує мінімальну заробітну плату. Крім того має на утриманні батька [PERSON] , який є пенсіонером та хворіє на онкологічне захворювання та він, відповідач, несе витрати по його лікуванню. Так, з наданих документів встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 08.12.2008 року та серії [NUMBER] від 07.12.2015 року (а.с.29-30), відповідач має двох синів, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою від 16.11.2022 (а.с.34) відповідач працює в ТОВ «АВ метал груп», отримує заробітну плату та з нього стягуються аліменти. Таким чином, суд, визначаючи розмір аліментів, відповіндно до положень ст.182 СК України, враховує, що у відповідача на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також, відповідно до довідки № 1594 від 17.11.2022 року, виданої виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.36). Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого, з мультиспіральної комп`ютерної томографії [PERSON] має онкологічне захворювання (а.с. 38-39). Разом з тим, на підтвердження перебування на утриманні у відповідача його батька, не було надано, зокрема, свідоцтва про народження відповідача, а також доказів витрат на утримання батьків, зокрема й оплати витрат по його лікуванню, розмір доходу батька, відомостей про наявність інших осіб, що мають обов`язок допомоги батькам. Інших обставин, які в розумінні ст. 199 СК України виключають можливість відповідача надавати матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням навчання його сином, не наведено та не доведено. Таким чином, беручи до уваги обов`язковість сукупності таких юридичних фактів - як досягнення сином сторін повнолітнього віку, продовження ним навчання і у зв`язку з цим існування потреби у матеріальній допомозі, матеріальне становище платника аліментів, який є молодою, працездатною особою, відсутність даних щодо хворобливого стану його здоров`я та неможливості надавати таку допомогу, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини - [PERSON] аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 21.10.2022 року і на весь період навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У разі припинення [PERSON] навчання у навчальному закладі відповідно до вимог частини 2 статті 199 СК України право на його утримання припиняється. В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі ст. ст. 182, 199, 200 СК України та

Outcome: partial