Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулась до суду з уточненою заявою в якій просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі - продажу 1/4 житлового будинку по [ADDRESS] від 16.11.171 року, [PERSON] , померлого [INFO] . Свою заяву заявник мотивувала тим, що в червні 2021 року вона звернулась до Біляївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 07.07.2021 року спадкова справа була відкрита. Листом від 07.06.2022 року державна нотаріальна контора повідомила заявника про те, що їй не можливо видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки мають місце розбіжності написання прізвища в документах. Так в наданих до нотаріальної контори в свідоцтві про смерть значиться, що помер « [PERSON] », а договорі купівлі - продажу від 16.11.1971 року про купівлю покійним 1/7 частини житлового будинку в [ADDRESS] , значиться « [PERSON] ». З вказаного вбачає, що при оформлені договору купівлі - продажу допущена орфографічна помилка. В графі покупця вказано прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Вказана помилка, на думку заявника, позбавляє її права на реалізацію спадкових прав, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з вказаною заявою. Заявник [PERSON] в у судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, на заяві наполягала, просила задовільнити. Представник заінтересованої особи - Біляївської міської ради Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, подану заяву визнав, не заперечував проти її задоволення. Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] зареєстрованого виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Добровеличівського району Кіровоградської області 19.06.1957 року, актовий запис № 63, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] . 23.01.1976 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] зареєстрованого Біляївським селищною радою Одеської області, актовий запис №8, та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 16.11.1971 року батьком заявника у [PERSON] була придбана 1/4 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією зазначеного договору купівлі - продажу. При заповнені вказаного договору була допущена описка, а саме було невірно зазначено прізвище батька заявника, а саме замість вірного « [PERSON] », було зазначено « [PERSON] » [INFO] батько заявника [PERSON] , [PERSON] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №140 від 121.05.2004 року. Після смерті батька заявник звернулась до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини. Листом від 07.06.2022 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко - Ворсуляк Д.М. було відмовлено заявнику [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що в наданих копіях документів, вбачається, що прізвище спадкодавця в різних документах вказано « [PERSON] » та « [PERSON] ». У зв`язку з вказаними розбіжностями, заявнику було рекомендовано звернутись до суду з питань встановлення факту належності правовстановлюючого документів на майно, яке належало [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правилами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності документів. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вищевказані обставини, які були підтверджені доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що при оформлені договору купівлі - продажу від 16.11.1971 року, була допущена описка, а саме замість вірного прізвища « [PERSON] », було зазначено « [PERSON] ».. Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, яка через розбіжності в написанні прізвища її батька в правовстановлюючому документі, не може в повному обсязі реалізувати свої права. У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягає задоволенню.

Outcome: approved