Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування поданого позову зазначено, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті спадкодавця, залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 4, 89 га (кадастровий номер 5122310100:01:001:0365), у межах згідно з планом на території Кілійської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 038733, виданого 10.07.2000 року Кілійською міською Радою народних депутатів на підставі XІV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27.04.2000 року. За життя спадкодавець склав на ім`я позивача заповіт від 08.06.2011 року, який посвідчено приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 1948, яким заповів йому все своє майно, яке буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалося. Між тим, при зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] земельної ділянки площею 4, 89 га (кадастровий номер 5122310100:01:001:0365), у межах згідно з планом на території Кілійської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 038733, виданого 10.07.2000 року Кілійською міською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 317; -визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 4, 89 га (кадастровий номер 5122310100:01:001:0365) у межах згідно з планом на території Кілійської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 038733, виданого 10.07.2000 року Кілійською міською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 317, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому заявлені вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 038733, виданого 10.07.2000 року Кілійською міською Радою народних депутатів встановлено, що [PERSON] , який мешкає в м. Кілія Одеської області на підставі XІV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27.04.2000 року № 128 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4, 89 га (кадастровий номер 5122310100:01:001:0365), у межах згідно з планом на території Кілійської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 317, /а. с. 8/. Згідно заповіту від 08.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 1948 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , в присутності двох свідків, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все його майно, що буде йому належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів [PERSON] , [INFO] , /а. с. 6/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.04.2017 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 211 від 14.04.2017 року, /а. с. 7/. Згідно повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 1048/01-16 від 31.10.2022 року встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не відкривалась. Згідно Інформаційної довідки зі Спадковго реєстру (заповіти/спадкові договори) складеної Ренійською державною нотаріальною конторою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 70476800 від 31.10.2022 року встановлено, що заповіт за реєстровим № 1948 від 08.06.2011 року, заповідачем якого є [PERSON] який помер [INFO] - чинний. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Зважаючи на\~встановлені з\~досліджених доказів\~обставини справи,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~вимог позивача,\~щодо встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] земельної ділянки площею 4, 89 га (кадастровий номер 5122310100:01:001:0365), у межах згідно з планом на території Кілійської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, суд виходить з наступного. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач\~ не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved