Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.02.2013 року. Від шлюбу мають спільну дитину, сина [PERSON] , [INFO] . На підставі Договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на частку квартири [ADDRESS] , відповідач передав у власність сина 12/100 частин даної квартири. В даній квартирі відповідач зареєстрований, проте в квартирі він не проживає, що чинить перешкоди їй та дитині, які є власниками спірної квартири. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 30.06.2022 року. 30.06.2022 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 07.07.2022 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 08.07.202 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відзив на позов не надходив. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи в заочному порядку. В суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 07.07.2011 року. Мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.02.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно Свідоцтва про право власності виданого Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією 14.07.2014 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної, часткової власності: [PERSON] - 44/100 частин, [PERSON] - 44/100 частин, та [PERSON] - 12/100 частин. 13.03.2019 року між [PERSON] та [PERSON] , який діяв за згодою матері [PERSON] , укладено Договір про припинення права власності на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на частку квартири, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] 12/100 частин квартири [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеравенко Т.Є., зареєстровано в реєстрі за № 282. Таким чином, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . З Акту від 17.06.2022 року убачається, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] . Акт підписано сусідами, та засвідчено В.О. менеджера (управителя) групи будинків КП «Житло-сервіс». Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14 зроблено висновок, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. В постановах Верховного Суду України: від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц, а також постановах Верховного Суду: від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. По даній справі встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача, відповідач до суду не надав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved