Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є власником земельної ділянки та розташовоному на ній житлового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований [PERSON] , який не є власником будинку та членом сім`ї. Вказує, що відповідач, вже близько п`яти років проживає на території Республіки Польща, на підтвердження вказаного надає акт депутата від 10.08.2022 №916. Зазначає, що вказаний факт створює перешкоди в користуванні належним позивачу майном, зокрема у оформленні субсидії чи при спробі відчуження майна. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду, відзив чи будь-яких інших заяв до суду не направив. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247\~ЦПК України. Суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст.280\~ЦПК України та приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 02.08.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області, зареєстрованого в реєстрі за № 252, [PERSON] продав (передав у власність) [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1296 га, з кадастровим номером 1822587001:01:001:1017, що за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №352738 та розташований на вказаній земельній ділянці за вказаною адресою житловий будинок, загальною площею 104,9 кв. м., який належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Стрижівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області 07.09.2004 рок, та зареєстровано у Житомирському державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 13.11.2004 року, реєстраційний номер 8410247. З копії акта депутата Коростишівської міської ради Мартинюк І.В. від 10.08.2022 №916, слідує, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] . Близько п`яти років проживає на території Республіки Польща. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтями\~319,\~321,\~391 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, що передбачено ст.ст.\~379,\~382 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаному житлі понад встановленні законом строки, не є членом сім`ї, житлом не користується, не несе витрат по його утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved