Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

09.09.2022 року [PERSON] звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною заявою, в якій просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документа - свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 03 лютого 1995 року записаного в реєстрову книгу № 1 за реєстром № 135 на ім`я громадянина України [PERSON] , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ), зареєстрованому по місцю проживання [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03 лютого 1995 року житловий будинок з належними до нього будівлями, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить селянському двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності. Однак, у вказаному свідоцтві вказано [PERSON] , хоча він [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження та паспортом громадянина України. Вказує, що 26 серпня 2022 року звернувся із письмовою заявою до Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області, як правонаступника Старосолянської селищної ради Старосамбірського району Львівської області із заявою про внесення виправлення у вищевказане свідоцтво, однак йому повідомлено про те, що не можливо внести такі виправлення та рекомендовано звернутись в судовому порядку за захистом свого права. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа йому необхідно для належності свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок в [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2022 справу передано для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 13.09.2022 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, проте подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, вимоги заяви підтримує повністю. Представник заінтересованої особи Старосамбірської міської ради в судове засідання не з`явилася, проте від міського голови І. Трухима надійшла заява в якій останній просить справу розглядати без представника Старосамбірської міської ради не заперечує проти задоволення заяви. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03 лютого 1995 року житловий будинок з належними до нього будівлями, який розташований в [ADDRESS] належить селянському двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Старосолянської селищної ради народних депутатів Старосамбірського району Львівської області від 23 січня 1995 року № 3 та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстром № 135.(а.с.6) Згідно довідки виданої старостою Старостинського округу Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області за № 575 від 25 серпня 2022 року [PERSON] проживав та проживає у [ADDRESS] та дійсно є єдиним і останнім членом селянського двору(а.с.7). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Старосамбірським PB УМВС України у Львівській області від 24 червня 1997 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 27.12.1977 року (а.с.10). Як вбачається з листа №1381/02-23 від 30.08.2022 голови Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області І. Трухим, [PERSON] повідомлено про те, що не можливо внести виправлення у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок у імені власника « [PERSON] » на « [PERSON] », та рекомендовано звернутись за захистом свого права до суду (а.с.9). В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а відповідно до ч.2 ст.\~315\~цього Кодексу у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Правовстановлюючий документ - документ, який підтверджує права особи, зокрема, права власності на майно (державний акт на право власності на земельну ділянку, договір дарування, договір купівлі-продажу, свідоцтво на право власності тощо). Суд може встановлювати також факти належності особі інших правовстановлюючих документів, наприклад: архівної довідки про трудову діяльність на підприємстві та розмір оплати праці, довідки про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, трудової книжки, заповіту, страхового свідоцтва, ощадної книжки тощо. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст.256ЦПК\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно до п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 12. при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Оцінивши належним чином вищевказані, зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що на підставі таких підтверджено факт належності свідоцтва від 03.02.1995 року про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] . При таких обставинах суд вважає, що встановлення даного юридичного факту не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено.

Outcome: approved