Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] [INFO] та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позову в суд і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначає, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2016 року. Від шлюбу є малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду від 24.03.2021 року (справа №569/22029/20) шлюб між сторонами було розірвано. Малолітня донька [PERSON] постійно проживає та зареєстрована разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Після одруження сторони проживали в будинку батьків позивачки за адресою: [ADDRESS] . В листопаді 2021 року відповідач забрав свої речі та без будь якого пояснення залишив свою сім`ю. З того часу місце проживання на перебування відповідача позивачу невідоме. Відповідач з листопада 2021 року взагалі не цікавиться долею своєї доньки [PERSON] , свідомо та умисно нехтує батьківськими обов`язками, не бажає спілкуватись з донькою, брати участь у її вихованні. Також відповідач не створює належних умов виховання, не забезпечує збереження життя та здоров`я доньки [PERSON] , не здійснює підготовку до самостійного життя відповідно до її віку, зовсім не надає коштів на утримання доньки. В зв`язку з цим позивачка звертається до суду з даним позовом. Представники позивача в судовому засіданні підтримали обґрунтування позовних вимог та просили їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав. Враховуючи позицію представника позивача провести заочний розгляд справи, суд у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , є батьком малолітньої [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого 02.10.2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Рівненського територіального управління юстиції в Рівненській області. Рішенням Рівненського міського суду від 24 березня 2021 року у справі №569/22029/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.10.2016 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Рівненського територіального управління юстиції в Рівненській області, актовий запис №1510, розірвано. Питання про виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] [INFO] , розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 31.08.2022 року. Згідно з висновком органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому №08-3336 від 05.09.2022 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ч.3 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п.п.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як було встановлено в судовому засіданні, будь-яких перешкод відповідачу виконувати належним чином покладені на нього обов`язки по вихованню доньки ніхто не чинить, він сам усунувся від своїх обов`язків, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини позивачу не надає. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що стягнення аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає чинним нормам Сімейного кодексу України та не порушує прав позивача як отримувача і прав відповідача як платника аліментів. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial