Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

30.09.2022 представник заявника, адвокат Дем`яненко Максим Володимирович, звернувся до суду з даною заявою, мотивуючи тим, що заявники [PERSON] та [PERSON] є громадянами Федеративної Республіки Німеччина та з 24.08.2012 по даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі. В результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства [INFO] у подружжя народився хлопчик [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим Солом`янським відділом ДРАЦС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 01.09.2022. Згідно медичного висновку про народження № 883К-МР24-9Н2Н-85М5 від 20.09.2022, виданого КНП «Київський міський пологовий будинок №5» виконавчого органу Київської міської ради, дитина [PERSON] була народжена сурогатною матір`ю - громадянкою України [PERSON] . Підставою для запису громадянки Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] та громадянина Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] батьками дитини стала довідка про генетичну спорідненість батьків з плодом № 423 від 08.08.2022, що видана ТОВ «Родинне джерело», та заява сурогатної матері від 26.08.2022 про дачу згоди на запис батьками дитини громадян ФРН [PERSON] та [PERSON] , засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М. за №2997.Факт народження дитини внаслідок застосування допоміжних репродуктивних технологій та запис в реєстрі актів цивільного стану [PERSON] матір`ю та [PERSON] батьком було вчинено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 123 СК України. Проте, правом Федеративної Республіки Німеччина, громадянами якої є подружжя, сурогатне материнство заборонене, і в якості матері відповідно до параграфу 1591 Цивільного кодексу ФНР визнається лише жінка, яка народила дитину (сурогатна матір). Заявники посилаються на те, що звернення з даною заявою до суду обумовлене спеціальним для Федеративної Республіки Німеччина порядком реєстрації батьківства щодо дітей, народжених шляхом сурогатного материнства за кордоном. Відповідно до ч. 1 параграфу 108 («Визнання іноземних рішень») Закону ФРН «Про порядок розгляду сімейних справ та справ добровільної підсудності» за винятком рішень у справах про шлюб, рішення, прийняті за кордоном визнаються без особливого провадження. Верховний федеральний суд ФРН у справі ХІІ ZB 320/17 від 20.03.2019 року, предметом розгляду у якій було питання запису матір`ю в Німеччині саме особи, яка була записана такою у свідоцтві про народження в Україні відповідно до українського права, зробив такий висновок: «Запис в українському реєстрі про народження, а також видане на його підставі свідоцтво про народження, не є рішенням, яке може бути визнаним в розумінні частини 1 параграфу 108 Закону про провадження у справах сім`ї та з питань добровільної підсудності». Відмова офіційних органів ФРН у визнанні факту реєстрації заявників батьками дитини порушує їх права та права дитини, зокрема в частині матеріального забезпечення та піклування. Таке порушення прав заявників може бути усунуто лише шляхом встановлення факту родинних відносин в суді України за місцем народження дітей з винесенням відповідного судового рішення. Наявність такого рішення забезпечуватиме права заявників та дитини, зокрема матеріального забезпечення та піклування, а також права на повагу до сімейного життя, передбаченого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому, просив встановити факт, що громадянка Федеративної республіки Німеччина [PERSON] та громадянин Федеративної республіки Німеччина [PERSON] є відповідно матір`ю та батьком дитини, хлопчика на ім`я - [PERSON] , який народився [INFO] в місті Києві, про що 01.09.2022 складено відповідний актовий запис №1792. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 21.10.2022 представник заявника, адвокат Дем`яненко Максим Володимирович, надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності заявників та за його відсутності, заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. 26.10.2022 представник Солом`янського районного у м. Києві відділу ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в особі заступника начальника відділу Наталії Кудрі, надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника відділу, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За змістом ст. 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судом встановлено, що заявник - [PERSON] ,\~ [INFO] , є громадянкою Федеративної республіки Німеччина, що підтверджується копією паспорту, справжність перекладу та вірність копії засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М. 26.08.2022 (а.с. 17-23) та заявник - [PERSON] [INFO] , є громадянином Федеративної республіки Німеччина, що підтверджується копією паспорту, справжність перекладу та вірність копії засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М. 26.08.2022 (а.с. 24-30). 24.08.2012 між громадянами Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб реєстраційний номер [NUMBER] , справжність перекладу та вірність копії засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М. 26.08.2022 (а.с. 31-33). 19.08.2022 в КНП «Київський пологовий будинок №5» виконавчого органу Київської міської ради, народилася дитина хлопчик [PERSON] , про що лікарем педіатром-неонатологом було складено відповідний медичний висновок про народження № 883К-МР24-9Н2Н-85М5 від 20.08.2022 (а.с. 38), в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, методом сурогатного материнства, сурогатною матір`ю дитини стала [PERSON] , громадянка України, [INFO] (а.с. 34-36), що підтверджується довідкою про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом за №423 від 08.08.2022, що видана ТОВ «Родинне джерело» (а.с. 39). З довідки про генетичну спорідненість батьків (матері чи батька) з плодом за №423 від 08.08.2022, яка видана ТОВ «Родинне джерело», вбачається, що громадянам Німеччини [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з неможливістю виношування вагітності було проведено програму ДРТ з перенесенням ембріонів у порожнину матки сурогатної матері [PERSON] , [INFO] , яке відбулось 19.11.2021. Факт вагітності встановлено 30.11.2021. Має місце генетична спорідненість батька з плодом (а.с. 39). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке виданого 01.09.2022 Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 40) батьками дитини записані громадянин Федеративної республіки Німеччина [PERSON] та громадянка Федеративної республіки Німеччина [PERSON] , про що складено актовий запис №1792. Також, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , надала свою письмову згоду, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М. від 26.08.2022, яка зареєстрована в реєстрі №2997 (а.с. 37), на те, щоб батьками народженої нею у м. Києві хлопчика на ім`я [PERSON] , яка була зачата в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства та має генетичну спорідненість зі своїм генетичним батьком громадянином ФРН [PERSON] , були записано подружжя: батьком громадянин ФРН [PERSON] та матір`ю громадянка ФРН [PERSON] . Як вбачається з копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00036702018 від 02.09.2022 (а.с. 41-43), 01 вересня 2022 року за №00143965676 реєстратором Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано актовий запис №1792 про народження [PERSON] , який народився у місті Києві, Україна; відомості про батька: громадянин Федеративної Республіки Німеччини [PERSON] , [INFO] , відомості про матір: громадянка Федеративної Республіки Німеччини [PERSON] , [INFO] , які перебувають у шлюбі - реєстраційний номер запису про шлюб №Е 87/2012, складений 24.08.2012 відділом РАЦС м. Кемпен, Округ фірзен Федеративної Республіки Німеччини. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України. При розгляді даної справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 4. Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Відповідно до ст. 65 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження. Оскільки дитина - [PERSON] , був народжений в Україні, тому, до правовідносин щодо встановлення факту родинних відносин заявників та народженої дитини застосовується право України. Відповідно до ч. 2 ст. 123 Сімейного Кодексу України, у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям (чоловіком та жінкою) в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя. Згідно п. 11 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5, у разі народження дитини жінкою, якій в організм було перенесено ембріон людини, зачатий подружжям у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, державна реєстрація народження проводиться за заявою подружжя, яке дало згоду на таке перенесення. У цьому разі одночасно з документом, що підтверджує факт народження дитини цією жінкою, подається заява про її згоду на запис подружжя батьками дитини, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідченою, а також довідка про генетичну спорідненість батьків /матері чи батька/ з плодом. При цьому в графі «Для відміток» актового запису про народження робиться один з таких записів: «Матір`ю дитини, яка ідентифікована електронною системою охорони здоров`я за даними заяви про згоду на запис подружжя батьками дитини, є громадянка (прізвище, власне ім`я, по батькові)» або « [PERSON] дитини згідно з медичним свідоцтвом про народження є громадянка (прізвище, власне ім`я, по батькові)», а також зазначаються найменування закладу (установи), що видав(ла) довідку, дата її видачі та номер, дані нотаріуса (прізвище та ініціали, нотаріальний округ чи державна нотаріальна контора), дата та за яким реєстровим номером засвідчено справжність підпису жінки на заяві про її згоду на запис подружжя батьками дитини. Так, як вбачається з копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00036702018 від 02.09.2022 (а.с. 41-43), в графі «Для відміток» зроблено відповідні записи, а саме: «Заява подружжя про запис їх батьками дитини від 01.09.2022. Довідка про генетичну спорідненість батьків (матері та батька) з плодом за №423 від 16.02.2021 року видана ТОВ «Родинне джерело». Матір`ю дитини, яка ідентифікована електронною системою охорони здоров`я за даними заяви про згоду на запис подружжя батьками дитини, є громадянка [PERSON] . Підпис на заяві [PERSON] на запис подружжя [PERSON] та [PERSON] батьками дитини засвідчено 26.08.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2997». Отже, підставою для запису [PERSON] та [PERSON] батьками дитини стали довідка про генетичну спорідненість батьків (батька чи матері) з плодом №423 від 08.08.2022, видана ТОВ «Родинне джерело» та заява сурогатної матері [PERSON] від 26.08.2022 про дачу згоди на запис батьками дитини громадян [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М. за реєстраційним номером №2997. Звертаючись до суду, заявники зазначають, що метою їх звернення до суду є охорона їх прав та прав дитини на повагу до приватного та сімейного життя, а також створення умов для здійснення ними особистих немайнових прав щодо дитини в країні їх постійного проживання. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 2 ЦПК України одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права. За змістом частин 1, 2, 4 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. ст. 2, 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держави - учасниці поважають та забезпечують всі права, передбачені цією Конституцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Верховний федеральний суд ФРН у справі XII ZВ 320/17 від 20 березня 2019 року, предметом розгляду у якій було питання запису матір`ю в Німеччині саме особи, яка була записана такою у свідоцтві про народження в Україні відповідно до українського права, зробив такий висновок: «Запис в українському реєстрі про народження, а також видане на його підставі свідоцтво про народження, не є рішенням, яке може бути визнаним в розумінні частини 1 параграфу 108 Закону про провадження у справах сім`ї та з питань добровільної підсудності». Відповідно до ч. 1 параграфу 108 («Визнання іноземних рішень») Закону ФРН «Про порядок розгляду сімейних справ та справ добровільної підсудності», за винятком рішень у справах про шлюб, рішення, прийняті за кордоном визнаються без особливого провадження (а.с. 31-32). Тобто невизнання факту реєстрації матір`ю дитини в Україні Верховним судом ФРН обґрунтовується тим, що така реєстрація підтверджується не рішенням суду, а рішенням українського органу реєстрації актів цивільного стану, яке не відповідає змісту ч. 1 § 108 Закону «Про порядок розгляду сімейних справ та справ добровільної підсудності». Вказані вище норми права Німеччини та висновок з рішення Верховного суду ФРН були отримані з офіційних джерел, а саме сайтів міністерства Юстиції і захисту споживачів ФРН та реєстру рішень Федерального Верховного суду ФРН, які є доступними джерелами права, український переклад яких посвідчений у встановленому законом порядку. (а.с. 44-76). Таким чином, наданими документами підтверджується, що зроблений в Україні актовий запис про матір та батька в реєстрі актів цивільного стану громадян, та видане на цій підставі свідоцтво про народження дитини не визнається в Німеччині як рішення компетентного органу України. З урахуванням висновку, викладеного у рішенні Верховного федерального суду ФРН XII ZВ 320/17 від 20 березня 2019 року, таке порушення прав може бути усунуто шляхом встановлення факту родинних відносин в суді України. Реєстрація факту народження дитини була проведена відповідно до ст.ст. 123, 133 Сімейного кодексу України та п. 11 глави 1 розділу ІІІ наказу Міністерства юстиції України №52/2 від 18.10.2000 р, а тому відсутні підстави ставити під сумнів правомірність запису в реєстрі актів цивільного стану про те, що громадяни ФРН [PERSON] та [PERSON] є відповідно батьком та матір`ю дитини, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. У рішеннях у справі «Меннессон проти Франції» скарга №65192/11 та у справі «Лабассе проти Франції» скарга №65941/11, Європейський суд з прав людини зазначив, що кожна країна має право заборонити сурогатне материнство на її території. Однак, Суд також визначив, що заборона сурогатного материнства не може впливати на дітей, народжених у такий спосіб за кордоном. У цьому контексті Суд висловив позицію, що країни, де сурогатне материнство заборонене, повинні визнати родинний зв`язок між дітьми, народженими від сурогатної матері за кордоном, та їхніми біологічними батьками, інакше буде мати місце порушення прав дітей на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Суд вважає обґрунтованим посилання заявників на те, що невизнання органами Німеччини факту реєстрації їх батьками дитини порушує їхні права та права дитини, оскільки зі статусом батьків пов`язані права та обов`язки їх щодо дитини, зокрема матеріального забезпечення та піклування. Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, тому вважає за можливе встановити факт, що громадянка ФРН [PERSON] та громадянин ФРН [PERSON] є відповідно батьком та матір`ю дитини - [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved