Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

25.08.2022 [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, щомісячно, з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. 20.10.2022 відповідачем подано зустрічний позов до [PERSON] про виключення відомостей про батька - [PERSON] з актового запису №216 складеного 02.02.2021 про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , складеного Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] . В обґрунтування заявлених вимог, посилається на те, що 05.10.2002 між сторонами було укладено шлюб. Однак, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.07.2020 шлюб між сторонами розірвано. [INFO] народила [PERSON] , і батьком дитини записано позивача. Однак, позивач свого батьківства відносно [PERSON] , [INFO] , не визнає, оскільки не являється її біологічним батьком. З відповідачем з початку 2019 року не проживали, не спілкувались, шлюбних відносин не підтримували, а перебування у шлюбі з січня 2019 року до липня 2020 року носило виключно формальний характер. З цих підстав, просить виключити відомості з актового запису про батьківство. Ухвалою судді від 29.08.2022 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 26.09.2022. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 20.10.2022 прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про виключення з актового запису про народження даних про батька та здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 16.11.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 02.12.2022. Позивач-відповідач у судовому засіданні відмовилась від позову про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини. Зустрічний позов визнала та не заперечила проти його задоволення. У судовому засіданні відповідач-позивач та його представник, щодо закриття провадження за первісним позовом не заперечили. Зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно вимог ч.1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що провадження у цивільній справі № 607/11150/2 за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, підлягає до закриття, з підстав передбачених п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання позивачем-відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що зустрічний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 Сімейного кодексу України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма ст. 7 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.07.2020 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05 жовтня 2002 року, про що зроблено актовий запис №1453 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. [INFO] народилася [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 02 лютого 2021 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис №216. В графі батьки [PERSON] значиться батьком, а [PERSON] - матір`ю. Таким чином, відповідно до вищезазначеного свідоцтва матір`ю дитини є [PERSON] (позивач-відповідач по справі), батьком - [PERSON] (відповідач-позивач по справі). Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Судом з`ясовано, що дитина [PERSON] народилася після розірвання шлюбу, однак ще до розірвання шлюбу, а саме з січня 2019 року сторони не перебували в шлюбних відносинах, що не заперечується сторонами. Позивач-відповідач визнала, що відповідач-позивач не являється біологічним батьком дитини. Відповідно ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини згідно до ст. ст. 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо на момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 СК України. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Як роз`яснено у пунктах 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. За таких обставин, враховуючи те, що дитина народилася після розірвання шлюбу, однак ще до розірвання шлюбу між сторонами по справі до народження дитини, позивач з відповідачем не підтримував ніяких відносин, а також, визнання позову матір`ю дитини, суд приходить до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з позивача-відповідача в користь відповідача-позивача слід стягнути судовий збір за подання позову.

Outcome: approved