Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO] року народження , яка з 30.09.2021 року перебуває в Сумському цетрі соціально-психологічної реабілітації дітей області. Батьки [PERSON] , кожен зокрема, написали заяви про відмову від отримання послуг соціального супроводу, повідомили що не будуть забирати доньку з центру соціально-психологічної реабілітації. Тому представник позивача просить суд позбавати батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] [INFO] року народження . Стягувати аліменти з [PERSON] . [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий у Державному банку України. Представник позивача в судовому засіданні просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів не заперечує. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову про позбавлення його батьківських прав не заперечує, про що надав письмову заяву, у якій також просить позов розглянути без його участі. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджено копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 25). Відповідно до рішення Лебединського районного суду Сумської області від 09 березня 2017 року (а.с. 22) шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Неповнолітня [PERSON] з 30.09.2021 по цей час перебуває в Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області, що стверджено довідкою від 20.09.2022 № 365/01-07 (а.с. 29). [PERSON] звернулась з заявою до начальника служби у справах дітей щодо надання згоди на влаштування її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Відповідно до наказу № 20 від 05.11.2019 року (а.с. 20), [PERSON] [INFO] року народження постановлено на облік як дитину яка опинилася у складних життєвих обставинах. Заява була розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 13.03.2019. [PERSON] пояснила комісії, що з чоловіком вона розлучилася, донька її не слухає, вона самостійно не справляється з нею, боїться за її життя, бо інколи навіть не знає, де донька знаходиться. Обговоривши ситуацію, що склалася в сім`ї [PERSON] , комісія вирішила: завідуючій психологічної служби відділу освіти виконавчого комітету Лебединської міської ради Ковтуненко Ларисі Василівні, поспілкуватися з дівчинкою та з`ясувати причину її поведінки. На наступному засіданні комісії, 14.03.2019, [PERSON] проінформувала членів комісії, що за результатами бесіди з дитиною з`ясувалось, що дівчинці не вистачає материнського тепла. [PERSON] повідомила, що вирішила не влаштовувати доньку до центру соціально-психологічної реабілітації та спробує 04.11.2019 [PERSON] знову звернулась до служби у справах дітей заявою щодо влаштування її доньки до центру соціально-психологічно реабілітації (а.с. 21). Повідомила, що вона вахтовим методом працює в м. Полтаві. Дитина два тижні проживає з дідусем або вона винаймає няньку. У батька [PERSON] , нова сім`я, тому дитина може приходити тільки у вихідні дні. Надія почала вживати енергетичні напої, знизився рівень навчання і школі, дитина невідомо де буває до пізнього вечора, на зауваження батьків не реагує. Батьки втратили контроль над дитиною. На засіданні комісії 05.11.2019 було прийняте рішення про тимчасове влаштування дівчинки до центру соціально-психологічної реабілітації, за заявок батьків. 06.11.2019 [PERSON] була зарахована до Сумського центру соціально психологічної реабілітації дітей області. ! Після проходження реабілітації, 03.08.2020, [PERSON] вибула з ЦСГП у сім`ю матері. Практичним психологом ЦСПР були надані рекомендації щодо подальшого виховання дитини. За весь період перебування в закладі, батько не цікавився долею дитиною. 28.09.2021 управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Лебединської міської ради звернулось до служби у справах дітей з проханням розглянути на засіданні комісії з питань захисту прав дитини питання щодо ситуації, яка склалася у родині [PERSON] . За інформацією адміністрації Лебединського ЗЗСО І-ІП ст. № 1, [PERSON] , учениця 9 класу, постійно, у вечірній час, блукає вулицями міста, мати повноцінно не виконує батьківські обов`язки (а.с. 16). 29.09.2021, за рішенням комісії з питань захисту прав дитини, Донченю Надія була влаштована до Сумського центру соціально-психологічно реабілітації дітей області повторно. Цим же рішенням комісії Лебединському міському центру соціальний служб було рекомендовано надати послугу соціального супроводу сім' [PERSON] та [PERSON] . Однак, [PERSON] написала заяву у якій відмовилась від отриманні послуги соціального супроводу, та повідомила, що не буде забирати доньку з центру соціально-психологічної реабілітації, та своє рішення змінювати ні збирається, заяви від 08.09.2021, 29.10.2021 (а.с.7,9). Таку ж заяву написав і батько дитини [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП, за неналежне виконання нею батьківських обов`язків. За інформацією Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області (а.с. 29) у перший місяць перебування в закладі, [PERSON] не бажала спілкуватись з матір`ю, але потім стосунки між матір`ю та доньком налагодились. [PERSON] спілкуватись з донькою по телефону, та двічі (07.11.2021, 27.01.2022) приїздила до центру. І Після евакуації закладу до Kematen in Tirol (Австрія) мати підтримувала зв`язок з донькою за допомогою телефонного зв`язку та соціальних мереж. 07.09.2021 на запит ЦСПР, служба у справах дітей у телефонному режимі поцікавилась у матері, чи не змінила вона своєї думки, і чи готова забрати доньку додому після повернення дітей в Україну. [PERSON] повідомила, що вирішила забрати доньку додому, але через годину зателефонувала і сказала, що передумала і доньку забирати не буде, та написала заяву про відмову. За інформацією ЦСПР, звістка про те, що мати не буде її забирати приголомшила дівчинку, вона не могла повірити, що це правда. Дитині знадобилась допомога психолога. За час перебування доньки у закладі, батько жодного разу з нею не спілкувався (а.с. 30,31). Питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 16.09.2022. Рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] прийняте комісією одноголосно. Рішенням виконавчого комітету від 21.09.2022 № 187 (а.с 4) було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Вислухавши представника, позивача, відповідачку, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, а також враховуючи той факт, що відповідачі фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню доньки, повне визнання ними позову, суд вважає необхідним позбавити відповідачів - [PERSON] , [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] [INFO] року народження , оскільки вони не забезпечують належних умов розвитку та виховання дитини, що свідчить про ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню дитини, що і є підставою для позбавлення їх батьківських прав. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. Суд враховує, що відповідачі позов про позбавлення їх батьківських прав визнли повністю, що підтвердили письмовими заявами і таке визнання не суперечить вимогам діючого законодавства, виходячи із максимально можливого урахування інтересів дитини, суд вважає необхідним позбавити відповідачів батьківських прав щодо неповнолітньої доньки, оскільки вони ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини, що ним ними оспорюється. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом". Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстав для звільнення відповідачів - [PERSON] , [PERSON] від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини суд не вбачає. Оскільки суд задовольняє позов в частині позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] , [PERSON] по відношенню до її неповнолітньої доньки - [PERSON] [INFO] р.н. , то є підстави і для стягнення з них на утримання дитини аліментів. Виходячи з встановленого законом мінімального розміру аліментів, суд вважає доцільним стягнути з відповідачів аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Задовольняючи позовні вимоги , суд одночасно стягує з відповідачів судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати цих сум.

Outcome: approved