Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

В квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги за яким обґрунтовує тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 02.05.2018 року було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.02.2018 року. На підставі виконавчого листа №757/9736/18-ц виданого 20.08.2018 року Печерським районним судом м.Києва, Печерським районним відділом державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було відкрите виконавче провадження №60943874 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.02.2018 року. Відповідачка є матір`ю позивача з якою у неї досить напружені стосунки з підстав її подальшого навчання та використання аліментів, що стягуються з батька. Так відповідачка з аліментів, що отримує на її користь за період з осені 2018 року і по день подачі даного позову із стягнутих сум не дає їй грошових коштів на особисті потреби та не тратить їх на покупку їй одягу, взуття, окремих продуктів і товарів народного вжитку, які бажає вона, що спонукало її звернутися до служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області із заявою про те, що отримувач аліментів - її матір витрачає їх не за цільовим призначенням. Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області своїм листом №01-14-43 від 01.03.2021 року повідомила про те, що її заява розглядалася на засіданні комісії за участю її батьків та рекомендувала останній звернутися до суду. Таким чином, оскільки Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області не бажає захищати її права як особи в чиїх інтересах стягуються аліменти та звертатися в її інтересах до суду, тому вона вимушена звертатися до суду з вказаним позовом особисто. Позивач ставить до відома суд, що з травня 2018 року та до 15 вересня 2019 року, а також з 11 березня 2021 року і по даний час вона проживає та знаходиться на утриманні свого батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де у квартирі вона проживає в окремій кімнаті та забезпечена усім необхідним, з огляду на що є явно несправедливим стягнення аліментів з її батька на користь відповідачки. Вважає, що за наведених обставин є законні підстави для припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.02.2018 року, які стягуються на підставі рішення Печерського районного суду м.Києва від 02.05.2018 року. Підстави для стягнення аліментів на її користь особисто відсутні, оскільки вона проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. Крім того є явно несправедливим стягнення з її батька аліментів за період з 23.02.2018 року по 15.09 2019 року, з тих підстав що у вказаний період вона проживала разом з батьком та знаходилася на його повному утриманні, а відповідачка в цей період взагалі її не забезпечувала. Крім того, ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранової-Лесів І.В. було відкрито провадження та прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення з нього на її користь заборгованості зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів у загальній сумі 310 466 грн. 00 коп. Позивач вважає, що її матір має бути позбавлена судом права на отримання заборгованості зі сплати аліментів та пені за їх несвоєчасну сплату з підстав вказаних нею вище. Також позивач зазначила, що позовна вимога в частині припинення стягнення аліментів з її батька [PERSON] на користь відповідачки на її утримання з тих підстав, що вона використовує стягнуті з нього аліменти не за цільовим призначенням є в першу чергу способом захисту моїх прав, яке полягає у тому, що правовідношення за яким її батько платник аліментів сплачує на користь відповідачки аліменти припиняється, що в свою чергу надасть їй можливість отримувати від батька більш суттєвого матеріального забезпечення враховуючи той факт, що вона постійно проживає разом з ним з 11 березня 2021 року. Позовна вимога в частині припинення права відповідачки на отримання від [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів у сумі 104 660 грн. 59 коп. згідно довідки розрахунку №60943874 від 21.12.2020 року зробленої державним виконавцем Левіцьким Т.К. у виконавчому провадженні №60943874 та пені за період з лютого 2018 року по грудень 2020 року включно є також способом захисту її прав, яке полягає у тому, що правовідношення за яким її батько, платник аліментів повинен сплатити на користь відповідачки заборгованість зі сплати аліментів та пеню за таке прострочення припиняється, що в свою чергу надає їй можливість отримувати від батька більш суттєве матеріальне забезпечення враховуючи той факт, що я проживаю разом з ним постійно з 11 березня 2021 року. Позовна вимога в частині звільнення [PERSON] від сплати заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.05.2018 року по 15.09 2019 року в першу чергу ґрунтується на справедливості, оскільки вона у вказаний період проживала разом з батьком та знаходилася на його повному утриманні, а по друге державний виконавець не утримає з нього кошти, які знову ж таки у більшому обсязі будуть потрачені ним на її розвиток та забезпечення. У зв`язку з цим, [PERSON] просить припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.02.2018 року, що стягуються з нього на підставі рішення Печерського районного суду м.Києва від 02.05.2018 року; звільнити [PERSON] від сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] за період з 01.05.2018 року по 15.09 2019 року; припинити право [PERSON] на отримання від [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів у сумі 104 660 грн. 59 коп. згідно довідки рахунку №60943874 від 21.12.2020 року зробленої державним виконавцем Левіцьким Т.К. у виконавчому провадженні №60943874 та пені за період з травня 2018 року по грудень 2020 року. До суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник вказує, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів позовної заяви не вбачається наявність у позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу на подання даного позову. Відтак, з огляду на зміст заявлених позовних вимог, неповнолітня [PERSON] фактично звертається до суду за захистом прав та охоронюваних законом інтересів батька, а не власних інтересів, що взагалі не передбачено законом, зокрема з огляду на її обмежену процесуальну дієздатність. Крім того, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Про відновлення порушених власних прав та охоронюваних законом інтересів позивачка в поданій нею позовній заяві взагалі не йдеться, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову. Відтак, вирішення спору навіть шляхом задоволення заявлених позивачкою вимог, жодним чином не вплине та не може вплинути на захист чи відновлення нібито порушених охоронюваних законом прав та інтересів позивачки. Більше того, у такому випадку, оскільки стягнення аліментів на її користь може припинитися, відбудеться погіршення стану позивачки, що є неприпустимим. Окрім того, у задоволенні вимог щодо припинення сплати аліментів з часу коли дитина почала проживати разом із батьком, тобто за попередній період, слід відмовити і з тих підстав, що саме з моменту звернення до суду почали діяти спірні правовідносини, що регулюються нормами чинного сімейного законодавства з приводу припинення стягнення аліментів, що може бути вирішено лише на підставі рішення суду. Окрім того, відповідачка категорично заперечує проти тверджень позивачки про те, що вона неналежним чином витрачає аліментні платежі її батька. Витрати відповідачки на забезпечення потреб позивачки у харчуванні, одязі, в охороні здоров`я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя становили близько 10 000 грн. в місяць, що значно перевищує щомісячні виплати батька за аліментними зобов`язаннями. Натомість, документально підтверджується, що відповідачкою, як отримувачем аліментів, які сплачуються батьком за рішенням суду, згадані аліментні платежі використовуються виключно на задоволення потреб неповнолітньої доньки. На думку представника вказані обставина свідчить про те, що заявлені позивачкою вимоги належним чином не обґрунтовані, жодними доказами не підтверджені, спростовуються документально, не спрямовані на захист її прав та інтересів, суперечать нормам матеріального права, тому у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2022 року провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області, [PERSON] про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів і припинення права на отримання заборгованості зі сплати аліментів в частині припинення стягнення аліментів закрито. Позивач в судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача пред`явлений позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Представник Служби у справах сім`ї та дітей Бориспільської міської ради у письмовій заяві просила розглянути справу за відсутності їхнього представника, а також під час ухвалення рішення врахувати інтереси дитини. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м.Києва від 01 червня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 грудня 1992 року за актовим записом №1688 у Палаці одруження м. Ставрополь РФ - розірвано (а.с.12-13). [INFO] народилася [PERSON] , ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 вересня 2004 року. В графі мати зазначена [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с.10). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 травня 2018 року стягнуто з [PERSON] (ІПН: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , адреса проживання: [ADDRESS] ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] ( [INFO] ), в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.02.2018 року. Стягнуто з [PERSON] (ІПН: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) у дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.(а.с.14-15). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2019 року виправлено описки, допущені у виконавчому листі, виданому 20.08.2018 року, замість помилково зазначеного прізвища стягувача « [PERSON] » зазначити вірно « [PERSON] » та замість помилково зазначеного прізвища боржника « [PERSON] » зазначити вірно « [PERSON] » (а.с.16). 04 січня 2020 року старшим державним виконавцем Печерського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Андрющенко винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60943874 з примусового виконання виконавчого листа №757/9736/18-ц, виданого Печерським районним судом м. Києва 20 серпня 2018 року (а.с.17). 15 січня 2020 року старшим державним виконавцем Печерського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Андрющенко винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.18). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах старшого державного виконавця Печерського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лівецького Тимофія від 21 грудня 2020 року станом на 01 грудня 2020 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №757/9736/18-ц становить 104660 грн. 59 коп. (а.с.19-21). З довідки про перевірку житлових умов від 26 квітня 2018 року, від 10 вересня 2019, від 16 березня 2021 року, складеної житловою комісією ВІТІ, вбачається, що [PERSON] має право перебувати на квартирному обліку в гарнізоні м.Київ, потребує поліпшення житлових умов згідно чинного законодавства України. В графі склад сім`ї зазначена [PERSON] (а.с.58, 60-61). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 28 травня 2021 року, складеного депутатом Білогородської сільської ради [PERSON], вбачається, що [PERSON] проживає разом з батьком (а.с.59). 02 вересня 2020 року між відокремленим структурним підрозділом Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет «Коледж Київського міжнародного університету» та [PERSON] , [PERSON] укладено договір №753/20-Н. Предметом договору є навчання [PERSON] на І курсі відокремленого структурного підрозділу Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет «Коледж Київського міжнародного університету» за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Право» (а.с.83-84). 02 вересня 2020 року між відокремленим структурним підрозділом Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет «Коледж Київського міжнародного університету» та [PERSON] , [PERSON] укладено договір про надання платних освітніх послуг (а.с.85-86). 06 липня 2020 року між Приватним закладом вищої освіти «Київський міжнародний університет» та [PERSON] укладено договір про надання послуг на проживання в гуртожитку для [PERSON] (а.с.87-80). 10 листопада 2020 року між ТОВ «Комп`ютерна Академія ШАГ Київ» та [PERSON] укладено договір №051022752. Предметом якого є навчання [PERSON] на курсі програми «РКО School» за напрямком «Комп`ютерна графіка та дизайн» (а.с.89-94). З довідки Київського міжнародного університету №30 від 12 травня 2021 року вбачається, що за проживання з 07 вересня 2020 року по 04 травня 2021 року [PERSON] , яка проживає в гуртожитку приватного вищого навчального закладу «Київський міжнародний університет», сплачено 15652,00 гривень. Платник [PERSON] (а.с.95). З довідки Київського міжнародного університету №32 від 14 травня 2021 року вбачається, що за навчання [PERSON] в період з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2021 року було сплачено 2500,00 гривень. Платник [PERSON] (а.с.96). Згідно довідки ТОВ «Комп`ютерна Академія ШАГ Київ» №1175 від 13 травня 2021 року [PERSON] є студенткою Комп`ютерної Академії «ШАГ» у м.Київ». Термін навчання складає 3,5 роки з 16 листопада 2020 року по 15 травня 2024 року (а.с.97). З листа ТОВ «Комп`ютерна Академія ШАГ Київ» вбачається, що [PERSON] сплатила за навчання [PERSON] у 2020-2021 роках в розмірі 33465,00 гривень (а.с.98). З довідки Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» вбачається, що [PERSON] працює на посаді методиста з 10 вересня 2020 року в Приватному закладі вищої освіти «Київський міжнародний університет». Дохід за період з 10 вересня 2020 року по 30 квітня 2021 року склав 57208,66 гривень (а.с.99). З консультативного заключення від 09 липня 2020 року вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз міопатія середнього ступеня обох очей. Непостійна альтернуюча косоокість з переважанням OS (а.с.100). Допитаний в судовому засіданні третя особа [PERSON] в якості свідка пояснив, що позивач [PERSON] проживає разом з ним і перебуває на його утриманні з лютого 2021 року. В свою чергу мати позивача перераховує 1000-2000 гривень в місяць на рахунок неповнолітньої доньки. До лютого 2021 року відповідач утримувала [PERSON] за рахунок сплачених аліментів. З вересня 2020 року мати здійснювала оплату за навчання та проживання в гуртожитку. Після листопада 2020 року він не сплачував за навчання доньки в ТОВ «Комп`ютерна Академія ШАГ Київ». Також, в судовому засіданні допитана в судовому засіданні позивач [PERSON] в якості свідка пояснила, що в періоди з травня 2018 року по вересень 2019 року та з кінця лютого 2021 року по теперішній час вона проживає разом з батьком. Мати їй надавала кошти в розмірі 150-200 гривень в місяць в період з вересня 2020 року по кінець травня 2021 року, а з лютого 2021 року по теперішній час в розмірі 150-500 гривень в місяць. Під час навчання та проживання в гуртожитку в період з вересня 2020 року по травень 2021 року отримувала від матері 150-200 гривень в тиждень. Батько її утримує в повному обсязі, а матір бачила останній раз в листопаді 2021 року. З осені 2021 року мати почала давати їй кошти в розмірі 1000-3000 гривень на місяць. На курсах «Крок» мати сплачувала за навчання 3000-4000 гривень. З лютого 2022 року по червень 2022 року вона жила у бабусі і мати їй перераховувала аліменти 10000-20000 гривень в місяць. У серпні 2021 року мати купила їй ноутбук за 12000 гривень. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] в період з березня-квітня 2018 року по вересень 2019 року проживала разом з батьком в с.Білогородка. Зі слів батька та дитини позивачка знаходиться на утриманні свого батька. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в період з весни 2018 року по серпень-вересень 2019 рік позивач [PERSON] проживала разом з нею та своїм батьком за адресою: [ADDRESS] . В цей період [PERSON] знаходилася на повному утриманні свого батька. За весь період навчання [PERSON] батько й мати оплачували навчання. В м. Києві позивач проживала до 09 березня, а потім її відвезли до бабусі в Одеську область, де вона знаходилася до початку червня місяця. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач в період з кінця лютого - початок березня 2018 року по вересень 2019 року проживала разом з батьком в с.Білогородка. Батько забезпечував доньку всім необхідним. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач проживала в період з лютого-березня 2018 року по осінь 2019 року та з весни 2021 року по теперішній час разом з [PERSON] та [PERSON] . Його мати [PERSON] та [PERSON] забезпечували позивача всім необхідним. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Належними сторонами в цивільній справі є особи, відносно яких є дані про те, що вони можуть бути суб`єктами спірних матеріальних правовідносин. Належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Неналежними сторонами в цивільному процесі є ті особи, які не є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку. Обґрунтування належності у осіб процесуальної правосуб`єктності позивача і відповідача покладається на позивача та осіб, які порушують процес на захист прав та інтересів позивача. Таким чином, на позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст.273 СК України встановлено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналіз статті 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № № 592/2683/17. Належний позивач у даних правовідносинах є платник аліментів [PERSON] , тому суд приходить до висновку, що [PERSON] не є належним позивачем у справі. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного позивача належним з власної ініціативи. Оскільки позов щодо звільнення від сплати аліментів та припинення права на отримання заборгованості зі сплати аліментів пред`явлено неналежним позивачем, клопотання від позивача про заміну первісного позивача належним позивачем подано не було, правових підстав для задоволення позову немає. Згідно з ст. 141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed