Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

позивач подав до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 29.03.2022 року по 16.05.2022 року в сумі 14\~044,38 грн. та стягнути понесені судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у день звільнення з ним не було проведено розрахунок. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2022 року у справі №462/133/22 стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь позивача заборгованість по виплаті заробітної плати з урахуванням вихідної допомоги та компенсації за невикористані щорічні відпустки та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно даного рішення середньоденний заробіток позивача становить 413,07 грн. Однак розрахунок ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» здійснив 16.05.2022 року, на підтвердження чого є виписка з рахунку обслуговуючого банку. Оскільки відповідач затримав виплату належної позивачу заробітної плати, тому на підставі ст.117 КЗпП України\~просить стягнути середній заробіток за весь час затримки за вказаний період з 29.03.2022 р. по 16.05.2022 року -34 робочі дні у сумі 14044.38 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07 червня 2022 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Зазначену ухвалу позивач отримав 31 жовтня 2022 року, про що розписався в рекомендованому повідомленні про вручення. Відповідач отримав лист з зазначеною ухвалою та матеріалами справи 07 листопада 2022 року, про що представник відповідача розписався в рекомендованому повідомленні про вручення. 09.11.2022 року від представника відповідача ДП «Львівський державний завод «Лорта» - Сироти Б.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якій він зазначив, що відповідач частково погоджується із позовними вимогами позивача, однак просить застосувати принцип співмірності до визначення середнього заробітку за час затримки виплати зарплати за період з 29.03.2022 року по 16.05.2022 року, зменшивши суму 14\~044.38 грн. до мінімуму. Звертає увагу суду, що борг по заробітній платі становив 21\~623,93 грн, в той час, як сума середнього заробітку 57\~003,66 грн. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2022 року у справі № 462/133/22 позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» - задоволено. Ухвалено стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь [PERSON] 13325,28 грн. вихідної допомоги при звільненні, 2907,48 грн. компенсації за 12 днів не використаної ним відпустки, 21623,93 грн. заборгованості по заробітній платі, 57003,66 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09 вересня 2021 року по 28 березня 2022 року, без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України. (а.с. 6-8). Згідно даного рішення середньоденна заробітна плата позивача становить 413 грн. 07 коп. (а.с. 7 - зворот). Рішення набрало законної сили 28.04.2022 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Представником відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечується, що відповідач здійснив затримку виплати заробітної плати з 29.03.2022 року по 16.05.2022 року (а.с. 20-21). Згідно поточної виписки за контрактом від 20.05.2022 року відповідачем було проведено 16.05.2022 року оплату заробітної плати позивачу згідно рішення суду від 28.03.2022 року (а.с.9). Згідно із статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку. У пункті 20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Середній заробіток працівника судом розраховується відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Відповідно до представленого позивачем розрахунку затримки розрахунку при звільненні за період з 29.03.2022 року (рішення суду на користь позивача) по 16.05.2022 року (день фактичного розрахунку), складає 34 робочих дні, що становить 14 044.38 грн. (413.07 грн. х 34 робочі дні). Даний розрахунок відповідачем не заперечувався, однак відповідач у відзиві просив застосувати принцип співмірності. Суд вважає, що з урахуванням висновків Великої палати Верховного суду викладених в постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, беручи до уваги те, що на користь позивача було стягнуто рішенням суду 57\~003,66 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач не заперечує, що відповідач здійснив розрахунок за судовим рішенням, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан в Україні, а ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним підприємством військово-оборонної галузі, слід стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток в сумі 5 000 грн., що буде достатньою компенсацію майнових втрат, які поніс позивач через несвоєчасний розрахунок при звільнені, співмірним із розміром заборгованості, та не призведе до надмірного фінансового тягаря для відповідача. За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial