Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько малолітніх дітей записаний у порядку ч. 1 ст. 135 СК України. У 2017 році до служби у справах дітей надійшло повідомлення про те, що родина [PERSON] перебуває у складних життєвих обставинах, діти проживають в неналежних санітарних умовах, мати не здійснює належний догляд за дітьми, може залишати дітей у бабусі, а сама бути відсутня декілька днів. З відповідачкою фахівцями з соціальної роботи проводилась профілактична та роз`яснювальна робота щодо подолання складних життєвих обставин, налагодження стосунків в родині, про відповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків, але позитивних результатів це не дало. Відповідачка та її співмешканці продовжували вживати алкогольні напої та наркотичні засоби, вести асоціальний спосіб життя. Неодноразово за адресою проживання даної родини виїздили працівники поліції і соціальних служб для вилучення дітей з даної родини. У 2018 році [PERSON] разом з дітьми проходила реабілітацію. Після повернення з реабілітаційного центру поведінка [PERSON] не змінилася. У 2019 році служба у справах дітей знову була вимушена вилучити дітей з родини [PERSON] та госпіталізувати їх до дитячої лікарні. Після проходження обстеження та лікування [PERSON] за заявою матері був влаштований до Пантаївського спеціалізованого будинку дитини, де [PERSON] перебував до закриття закладу, а [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до центру « Джерело життя». під час перебування дітей у закладах [PERSON] влаштувалась на роботу, почала приводити житло в належний стан. Враховуючи позитивні зміни, що відбулись у родині [PERSON] , комісія з питань захисту прав дитини у серпні 2020 року прийняла рішення про доцільність повернення дітей на виховання матері. Після повернення дітей поведінка [PERSON] змінилась в гірший бік, до служби у справах дітей та міського центру соціальних служб почали надходити скарги від жителів селища та баби дітей [PERSON] на поведінку [PERSON] та гучні сварки, які виникали в її помешканні. Більшість свого часу діти проводили у баби, яка їх годувала, та піклувалась ними. Поведінка матері та вживання нею алкогольних напоїв призвело до того, що малолітній [PERSON] отримав опіки. Під час спілкування працівників дошкільного навчального закладу з дитиною було встановлено, що дитина отримала опіки від співмешканця матері, який гасив об дитину цигарки. Враховуючи наявність реальної загрози здоров`ю дитини, працівниками поліції та соціальних служб дитина була вилучена з родини та направлена до міської дитячої лікарні. Після лікування малолітній був влаштований до центру «Джерело життя». У лютому 2021 року до служби надійшло повідомлення з Олександрійського відділу поліції, що в таксі [PERSON] , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, залишила дитину. Враховуючи, що відповідачка перебувала в стані сильного сп`яніння, працівники поліції доставили дитину до міської дитячої лікарні. Після проведення обстеження малолітня дочка відповідачки [PERSON] була влаштована до центру « Джерело життя ». У березні 2021 року до служби зателефонувала [PERSON] та повідомила, що у неї перебуває малолітній син відповідачки [PERSON] з ознаками хвороби. Не зважаючи на його стан здоров`я, [PERSON] відправила сина до школи. Після цього було прийняте рішення про госпіталізацію [PERSON] . Матір відвідала дитину у лікарні один раз і перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Відповідачка притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Питання виконання [PERSON] обов`язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей було винесено на засідання комісії з питань захисту прав дитини. Враховуючи, що [PERSON] не може виконувати батьківські обов`язки у повній мірі, комісія прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей. Представник позивача у судове засідання не з`явився. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, будь-яких заяв та клопотань не подала, правом на відзив не скористалася. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ Представник Благодійного фонду «Центр соціальної допомоги та реабілітації «Джерело життя» для дітей, які залишились без батьківської опіки» у судове засідання не з`явився, письмових пояснень до суду не надіслав. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.03.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 27.01.2014 року, серії [NUMBER] від 27.01.2014 року, серії [NUMBER] . З листа Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 05.02.2021 року № 210-22.22-10 встановлено, що відомості про батька малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Зі службових записок директора Олександрійського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на ім`я начальника служби у справах дітей Олександрійської міської ради від 03.08.2017 року № 272/01-13, від 14.06.2018 року № 192/01-13, від 12.04.2019 року № 123/01-13, від 24.04.2019 року № 138/01-13, від 29.05.2019 року № 171/01-13, від 04.02.2021 року № 28/01-13, від 15.02.2021 року № 41/01-13 встановлено, що сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом. 01 серпня 2017 року комісія у складі фахівців із соціальної роботи міського центру відвідала сім`ю [PERSON] . В ході відвідування було встановлено, що [PERSON] перебувала у декретній відпустці, проживала разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] , які відвідували дитячий садок, та сином [PERSON] , який перебував вдома. Санітарно-гігієнічні умови в сім`ї були в нормі, діти забезпечені місцями для сну, дитячим одягом, іграшками, наявні продукти харчування. 22 лютого 2018 року соціальний супровід було припинено так, як [PERSON] знаходилася на лікуванні від наркотичної залежності в реабілітаційному центрі «Пілігрім» в м. Маріуполь. У травні 2018 року [PERSON] вирішила припинити лікування та повернулася додому. 13 червня 2018 року надійшов телефонний дзвінок матері біологічного батька дітей [PERSON] . [PERSON] про те, що відповідачка зловживає алкогольними напоями, залишає дітей без нагляду, не забезпечує продуктами харчування. 14 червня 2018 року родину відповідачки відвідала фахівець міського центру, яка під час відвідування виявила, що продуктами харчування родина забезпечена, в помешканні прибрано, діти забезпеченні одягом та речами першої необхідності, одягнені відповідно сезону. Від [PERSON] було чутно запах алкоголю, відповідачка підтвердила, що вона зловживала алкогольними напоями. 04 квітня 2019 року фахівцем з соціальної роботи та інспектором ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції було затримано [PERSON] , яка перебувала біля центрального ринку у стані алкогольного сп`яніння. Відповідачка пояснила, що двоє її старших дітей [PERSON] та [PERSON] в той час знаходилися у колишньої свекрухи [PERSON] , а менша дитина [PERSON] - у її подруги в смт. Олександрійське. [PERSON] перебуває на обліку в центрі з приводу алкогольної залежності. Відповідачка систематично вживає алкоголь та не реагує на зауваження щодо дотримання здорового способу життя, безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не забирає дітей вчасно з дитячого садка, залишає дітей на бабу [PERSON] , яка не має фізичного здоров`я доглядати за дітьми. 22 квітня 2019 року [PERSON] повідомила міський центр, що [PERSON] залишила трьох дітей їй на півгодини і пропала. [PERSON] жалілася на своє погане самопочуття та самопочуття онуки [PERSON] . Після огляду лікарем швидкої медичної допомоги у [PERSON] було встановлено високий тиск, а у малолітньої [PERSON] - ГРВІ. Через відсутність матері дітей [PERSON] та неможливості встановити місце її перебування було викликано патруль поліції для переміщення дітей до дитячої лікарні. 28 травня 2019 року фахівець з соціальної роботи міського центру відвідала родину [PERSON] , яка разом з дітьми знаходилася у [PERSON] . На момент відвідування відповідачка була твереза, але зі стійким запахом вживання алкоголю напередодні. Відповідачка пояснила, що її менший син [PERSON] не влаштований у дитячий садок, оскільки не пройдена медична комісія, старші діти також не відвідують дитячий садок. [PERSON] повідомила, що [PERSON] продовжує вживати наркотичні препарати та алкоголь, застосовує фізичне насильство до дітей, які постійно тікають до неї. 03 лютого 2021 року комісія у складі фахівця з соціальної роботи міського центру та інспекторів сектору ювенальної превенції Олександрійського РВП затримала у селищі Олександрійське [PERSON] , яка знаходилась у стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] перебуває на обліку в міському центрі з проблемою алкогольної залежності. Останнім часом відповідачка систематично зловживає алкоголем та не реагує на зауваження щодо дотримання здорового способу життя, безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, забуває забирати зі школи дітей [PERSON] та [PERSON] , які відвідують перший клас школи. Діти часто пропускають навчання, педагогічно занедбані, матір не піклується про здоров`я дітей, вчасно не звертається за медичною допомогою та не дотримується рекомендацій лікарів щодо лікування дітей. Залишає дітей на бабу [PERSON] [PERSON] не працює, державні дотації як одинока матір не отримує. У грудні 2020 року [PERSON] був вилучений з родини в лікарню через недбале ставлення матері до здоров`я дитини та перебуває у центрі «Джерело життя». У лютому 2020 року малолітня [PERSON] була вилучена патрульною поліцією від матері, яка перебувала у громадському місці в стані алкогольного сп`яніння. З доповідних головного лікаря дитячої міської лікарні на адресу начальника служби у справах дітей від 01.08.2017 року № 389, від 15.12.2020 року № 756, від 24.03.2021 року № 136 встановлено, що у дитячій лікарні на лікуванні знаходився малолітній [PERSON] , [INFO] . Матір дитини щодня відлучалася з відділення на декілька годин, незважаючи на зауваження, пропускала ін`єкції та фізіотерапевтичні процедури. 14 грудня 2020 року працівниками служби у справах дітей дитину [PERSON] було доставлено до дитячої лікарні. Із розслідування стало відомо, що дитину [INFO] вдома вдарили головою об стілець, дитина має опік в ділянці пупка через гасіння сигарети. Зі слів дитини сигарету об дитину гасив тато-вітчим. Під час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у дитячій лікарні матір дитини з`явилася лише один раз і перебувала у стані алкогольного сп`яніння, до дитини допущена не була. Більше матір дитини до лікарні не з`являлася, станом дитини не цікавилася. Згідно листа загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів № 12 - дошкільного навчального закладу Олександрійської міської ради від 14.12.2020 року № 318, 14 грудня 2020 року під час огляду малолітнього [PERSON] вихователем було виявлено травму у виді опіку біля пупа. Психолог дошкільного підрозділу провела бесіду з [PERSON] , який повідомив, що тато курив та гасив об нього цигарки, а мама жодних дій не робила. Після звернення вихователя директор закладу повідомила про випадок ювенальну поліцію та службу у справах дітей. 25 листопада 2020 року комісія у складі класного керівника та соціального педагога НВК «ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 12 - ДНЗ» обстежила житлово-побутові умови проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що діти не завжди готові до уроків, канцелярських товарів на двох недостатньо, діти потребують належних житлово-побутових умов. Комісія дійшла до висновку, що дітям вдома не надається належна увага в догляді, навчанні та відпочинку. Відповідно до листа загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів № 12 - дошкільного навчального закладу Олександрійської міської ради від 10.03.2021 року № 67 учень 1-Б класу [PERSON] з 09 лютого по 05 березня 2021 року не відвідував навчальний заклад. З матір`ю дитини зв`язатися не вдалося, а баба дитини повідомила, що [PERSON] періодично живе то у неї, то у матері. Також вона повідомила, що дитина прихворіла, але до лікаря вони не зверталися. Згідно витягу з протоколу засідання педагогічної ради дошкільного підрозділу НВК «ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 12 - ДНЗ» від 17.02.2021 року № 7 педагогічна рада ухвалила визнати за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] . З витягу з рішення педагогічної ради НВК «ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 12 - ДНЗ» від 15.02.2021 року № 11 встановлено, що педагогічна рада ухвалила дати згоду на позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно листа Благодійного фонду Центр «Джерело життя» від 15.06.2021 року № 110 [PERSON] знаходиться у центрі з 14 грудня 2020 року, [PERSON] - з 19 лютого 2021 року, [PERSON] - з 16 березня 2021 року. За час перебування у закладі матір дітей [PERSON] жодного разу не відвідала дітей та не телефонувала. Здоров`ям та життям дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. З характеристик на [PERSON] встановлено, що вона негативно характеризується за місцем проживання, зловживає алкогольними напоями, не працює, не виконує належним чином батьківські обов`язки. З листа Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 04.07.2019 року № 11515/11319 встановлено, що [PERSON] у період з 2018 рік по 2021 рік неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання обов`язків по вихованню дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.03.2021 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї аліменти на утримання дітей. ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , має обов`язки піклуватися про здоров`я дітей, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дітей, готувати їх до самостійного життя. Надані позивачем докази підтверджують невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо дітей, тому суд дійшов висновку про необхідність застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Тому, під час ухвалення рішення про позбавлення відповідача батьківських прав суд вирішує про стягнення з неї аліментів на утримання дітей. НОРМИ ПРАВА Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дитини, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на її фізичний розвиток, а також той суд приймає до уваги той факт, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному забезпеченню дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком дитини, своїми батьківськими обов`язками щодо неї є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Частиною 2 статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка зобов`язана матеріально утримувати дитину, та, визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідачки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, бере до уваги вищенаведені обставини справи. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 14.06.2021 року, отже аліменти стягуватимуться з 14 червня 2021 року. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 992,40 грн. - за вимогу про позбавлення батьківських прав та 992,40 грн. - за вимогу про стягнення аліментів, а всього 1984,80 грн.

Outcome: approved