Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

15 лютого 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТКБ «ПриватБанк»), в особі представника, звернулося до Вишгородського районного суду Київської області із вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 5696,66 гривень за кредитним договором №б/н від 24 грудня 2009 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог у позовній заяві зазначено, що [PERSON] звернулася АТКБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 24 грудня 2009 року, чим підтвердила, що була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПривтБанк», які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримала кредитну картку. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до статті 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (стаття 1066 ЦК України) та кредитного договору (стаття 1054 ЦК України). АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. Позичальник зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором, виписці по рахунку. [INFO] позичальник [PERSON] померла. У зв`язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на день смерті позичальника, утворилася заборгованість, загальна сума якої становить 5696,66 грн, яка складається з: 5696,66 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 5696,66 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість з відсотками на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. Заявляючи вимогу до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості померлої [PERSON] , позивач, посилаючись на положення статей 608, 1218, 1219, 1268-1270, 1282 ЦК України, вказує, що на виконання вимог частини третьої статті 1281 ЦК України, 21 квітня 2020 року позивачем було направлено претензію кредитора до Третьої Вінницької державної нотаріальної контори, та 12 травня 2020 року отримано відповідь, у якій зазначалося, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса Павлюка І.І., за місцем заведення спадкової справи, та 13 травня 2020 року отримана відповідь, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач [PERSON] , якому 22 липня 2021 року було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості як кредитором спадкодавця. Разом із позовною заявою до суду подано клопотання про витребування доказів, а саме від приватного нотаріуса Павлюк І.І. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер картки платника податків [NUMBER] , яка померла [INFO] . Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 21 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників провадження на 12:30 13 квітня 2022 року. Також, за клопотанням позивача, у порядку статті 84 ЦПК України, вказаною ухвалою суду, витребувано докази. У призначене судове засідання учасники провадження не з`явилися та, як встановлено у судовому засіданні, у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із проведенням бойових дій на території Вишгородського району Київської області та з урахуванням наказу Голови Вишгородського районного суду Київської області Котлярової І.Ю. № 5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу», судові повістки про виклик до суду не було надіслано учасниками справи. Визначивши наступну дату судового засідання - 12 липня 2022 року о 12:30, сторін про день, час та місце розгляду справи повідомлено судовими повістками та їм надіслано копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу, крім цього, надіслано копію позовної заяви з додатками та розміщено оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області. Як убачається із конверту, який повернувся до суду, надіслану відповідачу судову кореспонденцією не вручено з причин «за закінченням терміну зберігання». У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд справи, призначений на 12 липня 2022 року, не відбувся. Наступне судове засідання призначено на 20 вересня 2022 року о 10:45, про що повідомлено сторін судовими повістками, а відповідачу повторно надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, а також розміщено оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області. 19 вересня 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності, у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У призначене судове засідання учасники провадження не з`явилися, судова кореспонденція, надіслана відповідачу повернулася до суду без вручення з причин «за закінченням терміну зберігання», при цьому від повідомлявся про розгляд справи у порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України. У зв`язку з відсутністю у матеріалах справи витребуваної ухвалою суду копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , розгляд справи було відкладено на 16 листопада 2022 року, про що повідомлено учасників провадження. 6 жовтня 2022 року до суду надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання, призначене на 16 листопада 2022 року учасники провадження не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд враховує заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутності, а також те, що суд ужив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, при цьому, враховуючи положення частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 24 грудня 2009 року [PERSON] звернулася АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. В заяві зазначено, що вона погоджується з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримала кредитну картку з кредитним лімітом 500, 00 гривень, який в подальшому збільшувався до 21000,00 гривень, а 11 червня 2019 року зменшився до 0,00 гривень. Згідно виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, [PERSON] користувалася кредитними коштами, проте не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. У зв`язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на день смерті позичальника, утворилася заборгованість, загальна сума якої становить 5696,66 гривень, яка складається з: 5696,66 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 5696,66 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість з відсотками на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. 7 квітня 2020 року представник АТ «ПриватБанк» - Маркулова В.В. звернулася до Третьої Вінницької державної нотаріальної контори з претензією кредитора в порядку статті 1281 ЦК України, зазначивши, що на теперішній час Банку стало відомо, що [PERSON] померла [INFO] . В свою чергу, листом від 28 квітня 2020 року завідувач Третьої Вінницької державної нотаріальної контори Березовська В.С. повідомила банк, що претензію кредитора до спадкоємців [PERSON] направлено приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. для вирішення питання за належністю. Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. листом від 5 травня 2020 року повідомила АТ КБ «ПриватБанк» про отримання та реєстрацію претензії, а також, що спадкоємця після смерті [PERSON] [PERSON] , який прийняв спадщину, повідомлено про кредитні вимоги банку листом. 16 липня 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» - Михальченко Ф.В. звернувся до спадкоємця померлої [PERSON] з листомпретензією, якого 22 липня 2021 року надіслано засобами поштового зв`язку, проте ніяких дій з його боку не було вчинено. Згідно із статтею 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із пунктом 5 частини першої статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами статей 1281,1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як убачається із матеріалів витребуваної судом копії спадкової справи №22/2019, заведеної приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. до майна померлої [INFO] [PERSON] , до нотаріуса 11 червня 2018 року із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері звернувся [PERSON] . Також, цього самого дня, до нотаріуса звернувся [PERSON] із заявою, у якій зазначив про відмову від спадщини після смерті матері. Крім вказаних заяв та документів щодо спадкового майна, у спадковій справі наявний запит (вих. №181/02-14 від 11 червня 2019 року) приватного нотаріуса Павлюк І.І. до ПриватБанку (по всіх філіях на території України ) щодо рахунків по спадковій справі №22/2019. До цього запиту у додатках зазначено про доручення копії свідоцтва про смерть [PERSON] . На вказаний запит, 24 червня 2019 року представник АТ КБ «Приватбанк» Дзюзюра О.М. повідомив нотаріуса про відкриті у банку на ім`я померлої [PERSON] депозитні рахунки, картки. Тобто АТ КБ «ПриватБанк», про смерть позичальника за кредитним договором № б/н від 24 грудня 2009 року [PERSON] стало відомо після отримання у червні 2019 року запиту нотаріуса та копії свідоцтва про смерть боржника. Претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» щодо кредитної заборгованості [PERSON] , яка померла [INFO] , яку у порядку статті 1281 ЦК України надіслано до Третьої Вінницької державної нотаріальної контори та, яка також міститься у матеріалах спадкової справи, датовано 7 квітня 2020 року. Як зазначає представник АТ КБ «Приватбанк», 13 травня 2020 року позивачем отримано відповідь від приватного нотаріуса Павлюк І.І., що спадкоємцем померлої [PERSON] є [PERSON] (відповідач у справі) та з листом-претензією до спадкоємця позивач звернувся 16 липня 2021 року, надіславши поштою 22 липня 2021 року. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань. Зазначене дає підстави для висновку про те, що кредитор, дізнавшись про відкриття спадщини, за наявних в матеріалах справи документів таким моментом є червень 2019 року, протягом шести місяців вимог до спадкоємців не пред`явив, а тому відповідно до частини четвертої статті 1281 ЦК України позбавлений права вимоги. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Під час розгляду справи суд враховує висновок про застосування норми статті 1281 ЦК України, викладений в постанові Верховного Суду України від 23 березня 2011 року у справі № 6-59949св10, «що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (присічними), тобто їх порушення припиняє права кредиторів. А тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються». Оскільки позивачу достовірно було відомо про смерть позичальника 24 червня 2019 року, надаючи відповідь приватному нотаріусу, та за відсутності відомостей у матеріалах справи щодо іншої дати, коли позивач дізнався або міг дізнатись про смерть [PERSON] , шестимісячний строк пред`явлення вимог кредитора спадкодавця сплинув 24 грудня 2019 року. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 758/8549/15-ц (провадження № 61-8438св18) зроблено висновок щодо застосування положень статті 1281 ЦК України і зазначено, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 371/444/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 361/1056/16-ц. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем пропущено строк на звернення до спадкоємця із претензією, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у разі відмови в позові на позивача. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed