Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

15.07.2022 [PERSON] , від імені якої діє адвокат Іщук К.В., звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 12.11.2016 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.09.2020 шлюб між сторонами розірваний. Позивач вказує, що малолітня дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Станом на даний час дитина перебуває на стадії інтенсивного розвитку та потребує великих фінансових затрат на збалансоване харчування, одяг, іграшки та дитячу літературу. Однак відповідач з моменту розірвання шлюбу у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та не приймає участі у її вихованні, хоча працює на посаді лікаря у КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради та отримує заробітну плату. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 15.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття. 05.09.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 03.10.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 03.10.2022 судове засідання відкладено на 25.10.2022 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. 25.10.2022 судове засідання відкладено на 22.11.2022 за клопотанням відповідача. 25.10.2022 відповідач [PERSON] , від імені якого діє адвокат Кучмій М.Я., подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відзив, в якому позов визнав частково. Не заперечував проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн щомісячно. Вказав, що не заперечує свого обов`язку щодо утримання спільного з позивачем сина та щомісячно надсилає позивачу грошові перекази, а також купує сину одяг та продукти харчування. Зазначив, що у зв`язку з введеним воєнним станом надав позивачу дозвіл на виїзд дитини за кордон. Однак після перетину кордону жодного контакту з дитиною відповідач не підтримував, оскільки не обізнаний про місце перебування позивача та їх спільної дитини. Позивач заблокувала усі відомі засоби зв`язку, що стало підставою для звернення відповідача з заявою до компетентних органів щодо відшукання дитини. При вирішенні питання щодо розміру аліментів відповідач просив врахувати, що у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області у справі № 603/795/13-ц з [PERSON] на їх утримання стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки усіх доходів платника аліментів. Також просив врахувати, що відповідачу необхідно забезпечити власне проживання, оплачувати комунальні послуги та нести додаткові витрати на утримання дітей. 08.11.2022 представник позивача [PERSON] подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відповідь на відзив, в якій зазначив, що у випадку стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн щомісячно, загальна сума, яка вираховуватиметься з заробітної плати відповідача, становитиме приблизно 50 відсотків усієї заробітної плати [PERSON] . Відтак відповідач матиме достатньо коштів на забезпечення особистих потреб. У судовому засіданні 22.11.2022 представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Пояснив, що станом на даний час дитина сторін разом з позивачем проживає за кордоном. Інформацією щодо стану здоров`я дитини та розміру доходів позивача представник не володіє. Вказав, що обов`язок позивача щодо матеріального утримування дитини часткового виконують бабусі та дідусі, які фінансово допомагають позивачеві. Також пояснив, що матеріальне забезпечення дитини станом на даний час задовільне та дитина відвідує за кордоном садочок. У судовому засіданні 22.11.2022 представник відповідача [PERSON] позов визнав частково з підстав, викладених у відзиві, та не заперечував щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн щомісячно. Пояснив, що відповідач не обізнаний про те, де саме на даний час перебуває позивач разом із спільної дитиною сторін, а також чи забезпечує позивач належне матеріальне утримання дитини. Зазначив, що до лютого 2022 року відповідач добровільно надавав допомогу на утримання сина, однак у зв`язку з виїздом позивача за кордон був позбавлений можливості надавати таку допомогу, оскільки неможливо перевести кошти на картковий рахунок позивача, а про альтернативні способи сплати аліментів відповідач не обізнаний. Також вказав, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я та володіє транспортним засобом. Просив врахувати, що відповідач сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу. У разі стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 4000 грн, такий розмір аліментів буде перевищувати розмір аліментів, які стягують на утримання двох інших дітей, що буде несправедливим по відношенню до інших дітей відповідача. У судове засідання 22.11.2022 позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не з`явилися, однак приймають участь у судовому процесі через своїх представників. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд установив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 29.09.2020 (а.с. 4-6). У даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Також [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані на [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Староміського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області № 80 від 12.10.2022 (а.с. 70). Станом на даний час дитина сторін проживає разом з позивачем за кордоном, що зазначалось у судовому засіданні представником позивача та не спростовано представником відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто, а відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини у розмірі, достатньому для забезпечення її потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Вказане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01.07.2022 становить 2201 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, позивач не підтвердила суду належними та допустимими доказами, що розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , становить 4000 грн щомісячно, оскільки не надала докази, які б підтверджували такий розмір витрат на утримання малолітньої дитини сторін. Разом з тим суд приймає до уваги, що з квитанцій про перерахування коштів вбачається, що [PERSON] впродовж тривалого періоду часу перераховував [PERSON] кошти на утримання спільної дитини сторін. Зокрема, з дублікатів квитанцій про перерахування коштів № Р24А1796350683С9609 від 12.12.2021 (а.с. 59), № Р24А1904590175С3134 від 12.01.2022 (а.с. 55), № Р24А1984627364С5837 від 10.02.2022 (а.с. 54) вбачається, що [PERSON] перераховував [PERSON] кошти у сумі 3015,08 грн, що свідчить те, що відповідач мав фінансову можливість надавати позивачу кошти на утримання спільної дитини у розмірі 3000 грн щомісячно. Так само з довідок про доходи КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради № 189-06/02 від 26.08.2022 та № 256-06/02 від 25.10.2022 вбачається, що [PERSON] працевлаштований у КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради на посаді лікаря-анестезіолога та за період з січня 2022 року до червня 2022 року загальний розмір його доходів становив 121405,58 грн, а за період з квітня 2022 року до вересня 2022 року - 117479,94 грн (а.с. 68). При цьому також вбачається, що з [PERSON] щомісячно стягувались аліменти у розмірі від 3700 грн до 6700 грн. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, стан його здоров`я є задовільним, а також те, що [PERSON] має у власності транспортний засіб. За таких обставин, приймаючи до уваги необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку та рівний обов`язок батьків утримувати дитину, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дитини сторін аліменти у розмірі 3000 гривень щомісячно. Щодо доводів відповідача про те, що розмір аліментів буде несправедливим по відношенню до інших двох дітей відповідача, на утримання яких також стягуються аліменти, суд зазначає таке. Так, при визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати наявність у платника аліментів інших дітей. Разом з тим розмір аліментів, який відповідно до рішення суду стягується з платника аліментів на утримання інших дітей не є тим критерієм, який враховується при визначенні розміру та не може ставитись в залежність один від одного, оскільки витрати на утримання дітей в кожному окремому випадку слід визначати з урахуванням конкретних обставин справи. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а також те, що даний позов задоволено частково у сумі 3000 грн, що становить 75 % від заявленої вимоги, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 75 % судового збору у сумі 744,30 грн, а 25 % судового збору у сумі 248,10 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial