Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

13.07.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНКІ БРАЗЕРС» в особі директора Волкова В. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати. В обґрунтування позову зазначало, що 27.03.2021 між сторонами було укладено договір суборенди нежитлового приміщення № 27-03-2021-НУ37, відповідно до умов якого відповідачеві передано в платне користування нежитлові кімнати №№ 88, 89, 90, розташовані на третьому поверсі в нежитловому приміщенні Літера А-5 за адресою: [ADDRESS] , про що сторонами підписано акт приймання-передачі. Строк дії договору становить до 26.03.2022, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Розмір орендної плати складає 3 600 грн. на місяць, що сплачується щомісячно до 10-го числа поточного місяця, за який проводиться розрахунок. На порушення умов вказаного договору, відповідач після закінчення строку дії договору приміщення позивачу не повернула та з лютого 2022 року орендну плату не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість по орендній платі за період з лютого по червень 2022 р. розміром 18 000,00 грн. З урахуванням викладених обставин позивач просив стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості, а також пеню, інфляційні втрати, 3% річних та штрафи, визначені умовами договору, а саме заборгованість з орендної плати 18 000 грн., три відсотки річних в сумі 121,02 грн., інфляційні втрати в сумі 1 042,20 грн., пеню в сумі 1 212,16 грн., штраф 8% від простроченої суми грошового зобов`язання за кожен день прострочення (п. 8.3 Договору) в сумі 1 152,00 грн., штрафні санкції в розмірі 10% від розміру орендної плати за кожен день невиконання зобов`язання (п. 8.6 Договору) в сумі 1 440,00 грн. та судові витрати (а.с. 2-9). Відповідач [PERSON] , яку представляв під час судового розгляду адвокат Неткал О.О., позовні вимоги визнала частково, а саме на суму заборгованості з орендної плати за лютий 2022 р. в розмірі 3 600 грн., оскільки у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України і введенням в Україні воєнного стану вона була змушена 26.02.2022 разом із дітьми виїхати із м. Запоріжжя спочатку до західної частини України, а потім до Іспанії, де знаходиться і дотепер. 31.03.2022 на телефон відповідача через додаток Viber позивачем надіслано повідомлення про необхідність сплатити орендну плату за лютий та березень 2022 року. Строк дії договору оренди закінчився 26.03.2022, у зв`язку із чим просила не нараховувати орендну плату, оскільки вона виїхала за межі країни, тож продовжувати оренду приміщення не було сенсу. Однак, відповідач, зволікаючи із дистанційним оформленням акту приймання-передачі приміщення та не дивлячись на те, що відповідач оплатила комунальні послуги, ухилився від вирішення питання та виставив до сплати заборгованість за наступні місяці - до червня 2022 року включно. Також позивач не врахував сплату забезпечувального платежу 3 600 грн., який має бути врахований за останній місяць оренди. Крім того, 28.02.2022 Торгово-промислова палата опублікувала на своєму офіційному сайті лист щодо врахування військової агресії Російської Федерації проти України як форс-мажорної обставини для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб. Також і договір суборенди, укладений між сторонами, містить положення щодо звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань внаслідок дії форс-мажорних обставин. Враховуючи викладені обставини, просив позовні вимоги задовольнити частково на суму заборгованості з орендної плати розміром 3 600 грн. Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 12.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи, перше судове засідання призначене на 26.09.2022 на 11:00 год. (а.с. 45). Відповідачем копію вказаної ухвали разом із копіями позовної заяви та доданих до неї документів отримано 23.08.2022 (а.с. 47). 13.09.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому навів клопотання про поновлення пропущеного строку на його подання (а.с. 49-81). Разом із тим, враховуючи, що представник відповідача був залучений відповідачем до участі у цій справі на підставі договору, укладеного 07.09.2022, після чого він отримав можливість ознайомитись із ухвалою від 12.08.2022, позовною заявою з доданими до неї матеріалами, тому суд доходить висновку, що ним не пропущено визначений ухвалою від 12.08.2022 строк на подання відзиву на позов. 20.09.2022 надійшла відповідь представника позивача на відзив представника відповідача (а.с. 82-89). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, направила до суду свого представника. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково на суму 3 600 грн. заборгованості з орендної плати за лютий 2022 р. Посилаючись на обставини, що наведені у відзиві на позов, просив частково задовольнити позов на вищезазначену суму, а в іншій частині вимог позивача відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 27.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНКІ БРАЗЕРС» як Орендарем та [PERSON] як Суборендарем було укладено договір суборенди нежитлового приміщення № 27-03-2021-НУ37 (далі - договір суборенди), відповідно до умов якого відповідачеві передано в платне користування нежитлові кімнати №№ 88, 89, 90, розташовані на третьому поверсі в нежитловому приміщенні Літера А-5 за адресою: [ADDRESS] , про що сторонами підписано акт приймання-передачі (а.с. 14-18). Вказані нежитлові приміщення знаходяться у користування позивача на підставі договору оренди № 01 від 01.01.2021, укладеного між ТОВ «Незалежної України» (ЄДРПОУ 43677329) та ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» (ЄДРПОУ 43741413). Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Відповідно до умов договору суборенди, строк оренди приміщення складає 12 місяців і починає перебіг з моменту передачі приміщення Суборендарю за актом приймання-передачі та закінчується у дату повернення приміщення за Актом приймання-передачі приміщення від Суборендаря Орендарю (п. 3.1). Розмір орендної плати у цілому складає 43 200,00 грн. за 12 місяців, яка сплачується щомісячно рівними частинами по 3 600,00 грн. до 10 числа поточного місяця, за який проводиться розрахунок (п. 4.1). В орендну плату не входять витрати за комунальні послуги (вода, електроенергія, опалення, послуги утримання будинку і прибудинкової території, сигналізація, вивіз сміття, ліфту, охорони тощо). Оплата зазначених платежів відшкодовується Орендарю Суборендарем на підставі виставлених рахунків, що підлягають безумовній оплаті (п. 4.7). З метою забезпечення виконання даного договору Суборендар протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі частини приміщення перераховує на поточний рахунок Орендаря забезпечувальний платіж в сумі 3 600,00 грн., що зараховуються як орендна плата за останній місяць оренди згідно з цим договором (п. 4.13). Розділом 8 договору суборенди передбачено відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору. Так, п. 8.2 цього договору за несвоєчасну або не у повному обсязі сплату орендної плати передбачено сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочених платежів за кожний день прострочення. Згідно з п. 8.3 договору суборенди, якщо період прострочення орендної плати перевищує 30 календарних днів, то Суборендар зобов`язаний сплатити Орендарю штрафні санкції у розмірі 8% від простроченої суми грошового зобов`язання за кожен день прострочення такого зобов`язання. Відповідно до п. 8.6 договору суборенди у випадку невиконання або неналежного виконання Суборендарем зобов`язання по поверненню приміщення Орендарю, за умови актування в порядку, передбаченому п. 2.3 Договору Суборендар сплачує Орендарю штрафні санкції в розмірі 10 % від розміру орендної плати за кожен день не виконання зобов`язання щодо належного повернення приміщення за підписаним Орендарем та Суборендарем актом приймання-передачі. Надсилання будь-якою кореспонденцією або надання наручно Суборендарем Орендарю акту приймання-передачі не є належним виконанням зобов`язання щодо повернення предмету оренди Орендарю. Як випливає зі змісту позовної заяви, відповідачем з лютого 2022 року не виконуються зобов`язання зі сплати орендної плати, акт приймання-передачі приміщення не підписано, внаслідок чого позивач вважає договір суборенди чинним і у позові просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за період лютий-червень 2022 року в сумі 18 000,00 грн., пеню відповідно до п. 8.2 договору в сумі 1 212,16 грн., інфляційні втрати в сумі 1 042,20 грн., 3% річних в сумі 121,02 грн., штрафні санкції відповідно до п. 8.6 договору в сумі 1 440,00 грн., штраф відповідно до п. 8.3 договору в сумі 1 152,00 грн. Відповідач позов визнає в частині стягнення з неї заборгованості по орендній платі за лютий 2022 року, оскільки користувалась приміщенням до початку воєнної агресії Росії проти України - до 24.02.2022, а після цього з малолітніми дітьми виїхала з міста Запоріжжя. Зазначені обставини підтверджуються довідкою Рокосівського старостинського округу Хустської міської ради Закарпатської області від 09.09.2022 № 682/02-22, за змістом якої позивач [PERSON] разом із чотирма дітьми проживала в с. Рокосово Хустського району Закарпатської області з 27.02.2022 по 15.03.2022 (а.с. 56). З 17.03.2022 позивач перебуває за межами України, що підтверджується відміткою про виїзд в її паспорті громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 76). Отже, спірним є період стягнення заборгованості по орендній платі з березня по червень 2022 р. та нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат та штрафів, передбачених умовами договору суборенди. Як випливає з наданих суду доказів, фактично позивачем залишені орендовані приміщення та її уповноваженою особою вивезено її речі протягом квітня 2022 р., що підтверджується перепискою позивача із абонентом « [PERSON] » у телефонному додатку Viber за 13.04.2022 (а.с. 59), протоколом опитування адвокатом особи за її згодою від 25.10.2022, згідно з яким [PERSON] надав представнику відповідача адвокату Неткалу О.О. пояснення про проведення робіт зі звільнення орендованого [PERSON] приміщення з 31.03.2022 та після 15.04.2022 передав ключі від приміщення охоронцю Бізнес-центру «Маяк» за погодженням з представником орендаря. Таким чином, суд вважає доведеним обставини фактичного використання позивачем приміщення до моменту його звільнення від її меблів та особистих речей у квітні 2022 року після 15.04.2022. Крім того, згідно з положеннями ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. У даному випадку, на переконання суду, не може бути врахована та обставина, що строк договору оренди припинився 27.03.2022, тобто зі спливом 12 місяців з моменту передачі приміщенні Суборендарю за Актом приймання-передачі, оскільки згідно з умовами п. 3.1 Договору суборенди, строк оренди закінчується у дату повернення приміщення за Актом приймання-передачі приміщення від Суборендаря Орендарю. Оскільки у даному випадку акт приймання-передачі приміщення від Суборендаря Орендарю не складався з урахуванням відсутності Суборендаря на території України, а факт повернення приміщення встановлено вищезазначеними доказами, тому суд доходить висновку, що договір суборенди припинив свою дію саме у момент повернення приміщення Орендарю уповноваженою особою відповідача [PERSON] у квітні 2022 р. Отже, відповідач не звільнена від обов`язку здійснити оренду плату за користування приміщенням за період лютий-квітень 2022 р. З урахуванням того, що відповідачем було внесено позивачеві забезпечувальний платіж розміром 3 600 грн., який згідно з умовами п. 4.13 договору суборенди зараховується як орендна плата за останній місяць оренди, тобто за квітень 2022 р., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню орендна плата за лютий та березень 2022 року в загальному розмірі 7 200,00 грн. (3 600 + 3 600 = 7 200), що свідчить про обґрунтованість цих позовних вимог. Оскільки судом встановлено, що договір суборенди припинив свою дію у квітні 2022 р., тому з відповідача не може бути стягнуто суму заборгованості по орендній платі за період травень-червень 2022 року, а тому у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача пені відповідно до п. 8.2 договору в сумі 1 212,16 грн., інфляційних втрат в сумі 1 042,20 грн., 3% річних в сумі 121,02 грн., штрафних санкцій відповідно до п. 8.6 договору в сумі 1 440,00 грн., штрафу відповідно до п. 8.3 договору в сумі 1 152,00 грн., то вони не підлягають задоволенню з урахуванням того, що умовами п. 9.1 договору суборенди сторони передбачили, що вони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, якщо невиконання або неналежне виконання є наслідком наступу виняткових погодних умов або стихійних явищ природного характеру, лиха техногенного та антропогенного походження, обставин соціального, політичного і міжнародного походження (загроза війни, збройних конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, ворожі атаки, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дія суспільного ворога та ін.). Також у п. 9.2 цього договору сторони визначили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань, виконання яких є неможливим внаслідок дії форс-мажорних обставин. У даному випадку з 24.02.2022 розпочалась військова агресія Росії проти України, у зв`язку із чим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента України. 28.02.2022 Торгово-Промислова Палата, яка в силу ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» уповноважена засвідчувати форс-мажорні обставини, опублікувала на своєму офіційному сайті лист щодо визнання військової агресії Росії проти України форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), що стало підставою для введення воєнного стану. Також, як передбачено ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Оскільки пеня, інфляційні втрати, 3% річних та штрафи є видами відповідальності за порушення грошового зобов`язання згідно з умовами договору суборенди та ст.ст. 624, 625 ЦК України, а також враховуючи настання вищезазначених обставин, які визнано форс-мажорними, тому відповідача слід звільнити від вищезазначеної відповідальності, та, відповідно, відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з неї на користь позивача пені відповідно до п. 8.2 договору в сумі 1 212,16 грн., інфляційних втрат в сумі 1 042,20 грн., 3% річних в сумі 121,02 грн., штрафних санкцій відповідно до п. 8.6 договору в сумі 1 440,00 грн., штрафу відповідно до п. 8.3 договору в сумі 1 152,00 грн. Таким чином, позов ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з [PERSON] суми заборгованості по орендній платі за лютий та березень 2022 року розміром 7 200 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто розміром 769,11 грн. (31% від 2 481,00 грн.).

Outcome: partial