Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

18 липня 2022 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , подана та підписана представником позивачки адвокатом Титаренком Сергієм Олександровичем, у якій позивач прохає шлюб, зареєстрований 17.09.2005 виконавчим комітетом Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області між [PERSON] та [PERSON] , розірвати; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] »; судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 вересня 2005 року позивачка та відповідач уклали зазначений шлюб, від якого мають одну неповнолітню доньку [PERSON] , дата народження: [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її вихованні, з лютого місця 2022 року припинили подружні відносини. Причиною розпаду сім`ї є несхожість характерів і поглядів в зв`язку з чим між нею та відповідачем постійно виникають сварки та непорозуміння. Через різні погляди на життя вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Перебування в такому шлюбі негативно впливає на її психологічний стан та принижує її гідність, відновлювати шлюбні стосунки категорично вона не бажає, призначення строку для примирення вважає недоцільним, оскільки, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Ухвалою від 02 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху. 12 серпня 2022 року представником позивачки недоліки позовної заяви усунені. Ухвалою від 12 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 21 вересня 2022 року. 20 вересня 2022 року представником позивачки подана заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, одночасно прохає позов задовольнити, строк для примирення не надавати. Ухвалою від 21 вересня 2022 року судове засідання відкладено на 13 жовтня 2022 року у зв`язку з відсутністю відомостей про повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи. 13 жовтня 2022 року відповідачем подана заява про отримання судових повісток в електронній формі за допомогою смс-повідомлень. Судове засідання 13 жовтня 2022 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, у зв`язку з чим розгляд справи призначено на 09 листопада 2022 року. 09 листопада 2022 року представником позивачки подана заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, одночасно прохає позов задовольнити, строк для примирення не надавати. Ухвалою від 09 листопада 2022 року судове засідання відкладено на 29 листопада 2022 року у зв`язку з нез`явленням в судове засідання учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, та відсутністю згоди позивача на заочний розгляд справи. 29 листопада 2022 року представником позивачки подана заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, одночасно прохає позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання 29 листопада 2022 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідач про причини своєї неявки та їх поважність не повідомляв, не подав відзив на позов. Більше того, будь-які заяви чи клопотання з приводу позовних вимог по суті спору чи з процесуальних питань, окрім заяви про отримання судових викликів через смс-повідомлення, ним до суду не подавалися. За таких обставин суд робить висновок, що наявна сукупність обставин, визначених як ч.4 ст. 223, так і ст. 280 ЦПК України, а тому за наявності згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України, та про що 29.11.2022 постановлено відповідну ухвалу. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку, визначеному частиною 4 статті 268 ЦПК України. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 17 вересня 2005 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Вільховатській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 01, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають одну дитину доньку: [PERSON] , народилася [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Відомостей про існування спору про поділ майна чи визначення місця проживання дітей позовна заява не містить. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають неповнолітню дитину. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки в цьому конкретному випадку, це суперечило б інтересам щонайменше позивачки, яка не хоче продовжувати подружні стосунки з відповідачем та миритися категорично не бажає. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем категорично не бажає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи думку позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу [PERSON] необхідно надалі іменувати цим прізвищем. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина 3 статті 115 СК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. При подачі позову до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 992,40 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, з огляду на надані позивачкою документи (квитанція від 05.07.2022, розрахунок витрат за надання послуг з підготовки цивільного позову та відкопіювання документів, акт виконаних робіт, ордер на надання правничої (правової) допомоги, Витяг з Угоди на представництво інтересів у цивільній справі) та зважаючи на відсутність заперечень відповідача щодо розміру судових витрат, суд вважає достатнім розміром стягнення понесених на правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

Outcome: approved