Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

[PERSON] від\~імені якого\~діє [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ТАКІ ДА\~ТРЕВЕЛ» про стягнення суми 4728,95 гривень (в т.ч. 4500,00 гривень - сума передоплати за договором про надання туристичних послуг, 228,95 грн - пеня), а також суми 5000,00 грн витрат на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про наявність невиконаного відповідачем зобов`язання за договором про надання туристичних послуг від 06.08.2020 №0075-20 (надалі - Договір). Доводячи підставність своїх вимог позивач зазначає, що на підставі укладеного між сторонами Договору, відповідач взяв на себе обов`язок забезпечити туриста комплексом туристичних послуг: Груповий тур до Грузії: «Грузія. Свято винограду з відпочинком на морі». В свою чергу на виконання умов Договору ним внесено передоплату у сумі 4500,00 грн. Разом з тим, 19.09.2020 відповідач повідомив його про скасування групового туру до Грузії. Крім того, на підставі статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просить стягнути пеню за невиконання грошового зобов`язань. Нормативно правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані приписи ст.ст. 526, 625, 906 Цивільного кодексу України та ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Від третьої особи надійшли письмові пояснення, згідно з якими зазначено, що позивач до Держпродспоживслужби із відповідною заявою не звертався, тому перевірка відповідача щодо можливого порушення прав чи законних інтересів позивача не здійснювалася. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 6 серпня 2020 року між [PERSON] (надалі - Клієнт) та ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» (далі Товариство) укладено Договір про надання туристичних послуг №0075-25, відповідно до якого Товариство за встановлену плату та замовлення туриста зобов`язалося забезпечити туриста комплексом туристичних послуг: Груповий тур до Грузії: «Грузія. Свято винограду з відпочинком на морі». Загальна вартість туристичних послуг становить 550 доларів США. Відповідно до п. 2.1.2. Договору графік сплати туристичних послуг для туриста ставить: передоплата вартості авіаквитка в розмірі 4500,00 грн на момент підписання Договору. Сплачена сума при підписанні Договору становила 4500,00 грн (пункт 2.2.1 Договору). В свою чергу, Товариство зобов`язалося відшкодувати туристу відповідно до чинного законодавства України збитки, нанесені у разі ненадання або надання в неповному обсязі або в неналежній якості туристичних послуг з своєї провини (п. 3.1.9. Договору). Пунктом 3.1.11. Договору передбачено, що у разі неможливості організації туристичних послуг у визначені в заяві туриста терміни Товариство інформує Клієнта про нові терміни надання туристичних послуг у письмовій формі (поштою, по електронній пошті, факсом) або по телефонній розмові (факт телефонної розмови підтверджується відповідною довідкою, яка складається менеджером компанії і зберігається у останнього). У разі відмови Клієнта від нових умов Товариство зобов`язується повернути всі сплачені в касу кошти. Згідно з даними квитанції до прибуткового касового ордера від 7 серпня 2020 року №234 [PERSON] на виконання Договору перераховано відповідачу суму 4500,00 гривень. 01.04.2021 [PERSON] у зв`язку з невиконанням умов Договору, надіслав ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» заяву із вимогою про повернення передоплати в сумі 4500,00 гривень. \~ \~ \~ \~У межах судового розгляду даної справи позивач просить стягнути з відповідача суму передоплати в розмірі 4500,00 гривень та пеню за порушення виконання умов грошового зобов`язання в сумі 228,95 грн. \~ \~ \~ \~Приймаючи такі доводи позивача на предмет їх відповідності нормам законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне. Частиною першою\~статті 15 Цивільного кодексу України\~ гарантовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 Цивільного кодексу України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 20 Закону України «Про туризм» (надалі - Закон) за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Частиною 12 статті 20 Закону передбачено, що туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: -невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; -невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; -невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста (частина 9 статті 20 Закону). Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент ухвалення судового рішення по справі,\~ зобов`язання за\~ Договором відповідачем залишилися не виконані, а позивач сплатив передоплату в сумі 4500,00 гривень, яка всупереч положенням пунктів 3.1.8, 3.1.9 Договору надавачем послуг не повернуті. В свою чергу, відповідач доказів виконання Договору, ненадання туристичних послуг з вини туриста та/або третіх осіб, наявності інших форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання умов Договору, платіжних документів про повернення суми передоплати, суду не надав. Таким чином, позивач має право на повернення суми передоплати. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Разом з тим, правові наслідки порушення грошового зобов`язання у спірній по справі ситуації врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів», частиною 5 статті 10 якої передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. З огляду на те, що відповідач не виконав зобов`язання за Договором та не повернув суми передоплати, тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто позивач має право на отримання пені за невиконання умов Договору. При цьому, розмір пені відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 19.09.2020 по 01.06.2022 складає 228,95 гривень (4500,00 х 3% х 619 днів). Наведений позивачем розрахунок пені узгоджується із вищевказаними формулами обрахунку заявлених до стягнення складових суми заборгованості. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів у розмірі 4728,95 гривень (в т.ч.: в т.ч. 4500,00 гривень - сума передоплати, 228,95 грн - пеня). \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача поро стягнення з відповідача витрат на надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з приписами частини першої, другої та третьої\~статті 134 Цивільного процесуального кодексу України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Положеннями статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Ляховецьким Тарасом Івановичем 15 лютого 2022 року було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №05/22. Заявляючи вимогу про відшкодування вартості витрат на юридичну допомогу, позивач надала суду належний розрахунок вказаних сум (вивчення матеріалів справи, формування правової позиції, підготовка позовної заяви, підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до суду, представництво інтересів позивача в суді), що підтверджується Актом від 01.06.2022 про виконанні роботи та наданні послуги за договором про надання правової (правничої) допомоги від 15.02.2022 №05/22. Таким чином, вимога щодо стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 гривень підлягає задоволенню. Крім того, з урахуванням ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved