Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

04 листопада 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.01.2017 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Відповідач не проявляє батьківської турботи до дитини, не піклується про його фізичний і духовний розвиток,навчанням у школі, підготовкою до самостійного життя не цікавиться., не підтримує його матеріально. У листопаді 2019 року Івано-Франківським ВП відкрито кримінальне провадження відносно відповідача з приводу умисної несплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка має інвалідність з дитинства. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків щодо сина, не цікавиться життям, здоровям дитини, не спілкується з дитиною, не створює належні умови для отримання дитиною освіти, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини. За таких обставин позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даним позовом до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, попередньо подана до суду заява про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до суду не прибула, подала заяву про розгляд справи за про розгляд справи за її відсутності. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження від 12 грудня 2012 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.5). Дитина [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства (а.с.6). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.01.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] (а.с.7-8). 01.11.2019 внесені відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 164 КК України відносно [PERSON] (а.с.9). Відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] (а.с.10-12). З відповіді директора школи та класного керівника, вбачається, що батько дитини [PERSON] , [PERSON] , за час навчання його сина у 9 класі ліцею, не був присутнім на батьківських зборах, не спілкувався з класоводом та класним керівником, не проявляв інтересу до навчання сина, не цікавиться його успіхами, тощо (а.с.15). Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 03 серпня 2022 року за №705 про доцільність позбавлення батьківських прав вирішено надати висновок Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.57-61). Згідно частин першої-другої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пункті 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно частини четвертої статті 164 Сімейного кодексу України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до пунктів 15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідач не піклується про свою малолітню дитину, не забезпечує дитині необхідного виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу свого сина, не створює умов для отримання сином освіти, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , слід позбавити батьківських прав батька [PERSON] . На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 164, 165, 166, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved