Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

ТОВ "СПЕКТРУМ ЕССЕТС" звернулося до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором та договором поруки у сумі 18727,69 дол. США, що еквівалентно 499639,79 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.03.2008 між ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого з 04.02.2011 є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 36-05/06/11/11/304/2008/123. 15.05.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступив шляхом продажу ТОВ «Спектрум Ессетс» права вимоги, що належали ПАТ КБ «Надра» за відповідними договорами, до яких, зокрема, входять права вимоги до [PERSON] за вказаним вище кредитним договором, та укладеними на забезпечення їх виконання вимог за Договором іпотеки від 14.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1803, та Договором поруки від 31.03.2008, укладеного з [PERSON] . Згідно укладеного кредитного договору, ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 20360 дол. США, з відсотками за користування кредитом у розмірі 12,69 %, строком до 31.03.2033, на придбання нерухомості. ПАТ КБ «Надра» виконав свої зобов`язання за кредитним договором. 31.03.2014 між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений Додатковий договір № 1 про внесення змін та доповнень до вищезазначеного кредитного договору, а між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» Додатковий договір № 1 про внесення змін та доповнень до вищезазначеного Договору поруки, у зв`язку із проведенням реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2008/123, яка станом на день підписання Додаткового договору, становить 18727 дол. США 69 центів. Натомість відповідачі взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконують, у зв`язку з чим, станом на 15.05.2020, утворилась заборгованість у розмірі 33575,94 дол. США, що еквівалентно 895779,22 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18727,69 дол. США, що еквівалентно 499639,79 грн, та заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 14848,25 до. США, що еквівалентно 396139,43 грн. З врахуванням наведеного, позивач просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на його користь лише частину заборгованості за кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, а саме за тілом кредита, у сумі 18727,69 дол. США, що еквівалентно 499639,79 грн. У відзиві\~на позовну\~заяву відповідачка\~ [PERSON] \~заперечувала проти\~задоволення позову\~і просила\~відмовити.\~Суть заперечень\~зводиться до\~того,\~що п.\~3.3.2.\~Кредитного договору,\~укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , банк встановив умову, за якою для повернення суми кредиту використовується рахунок № 79432342. П. 3.2 Договору вказано, що днем надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника № [NUMBER] . Водночас, про відкриття поточного рахунку позичальнику в кредитному договорі нічого не прописано. Також з врахуванням положень Генеральної ліцензії (письмового Дозволу НБУ з Додатком на право здійснення операцій з іноземною валютою) та положень правил ведення касових операцій і, відповідно, правил відображення таких операцій в бухгалтерському обліку в банках України, встановленому законом, видача та погашення кредиту в готівковій іноземній валюті можливо виключно з використанням поточного рахунку клієнта, відкритого йому в установі банку на підставі договору банківського рахунку відповідно до положень глави 72 ЦК України. Поточними рахунками клієнта, згідно Плану рахунків в банках України, затвердженому Постановою правління НБУ № 280 від 17.06.2004, є рахунки з № 2620, що призначені для обліку коштів клієнта. Разом з тим, п. 3.3.2 кредитного договору передбачено, що повернення суми кредиту позичальник зобов`язаний проводити шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER] Надра Банку, що суперечить діючому законодавству України. Однак, всі платежі позичальником взагалі були зараховані на рахунок № [NUMBER] …, який не передбачений умовами кредитного договору. Більш того, вказаний рахунок призначений лише для внутрішньобанківського обліку, адже такі рахунки відкриваються банками для власних потреб і на власний розсуд і до зберігання коштів не мають жодного відношення. Крім того, договір на обслуговування рахунку № [NUMBER] … між банком та позичальником не укладався, вказаний рахунок не є рахунком клієнта відповідно до п. 1.8. «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», затвердженої Постановою Правління НБУ № 492 від 12.11.2003. Відтак, банк не мав права на використання цього рахунку для приймання від фізичних осіб готівки іноземної валюти на рахунки, відмінні від поточного, оскільки це є грубим порушенням Інструкції про касові операції в банках України та Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України. А тому п. 3.32 та 3.2 кредитного договору є недійсним, оскільки не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. Крім того, кредитний договір відповідачем [PERSON] було підписано під впливом обману з боку банку, та сторонами не було узгоджено всіх істотних умов договору, адже розміри відсоткової ставки за кредитом не відповідають фактично встановленим у договорі розмірам. Так, відповідно до висновку аудитора від 26.04.2021, реальна процентна ставка за кредитним договором складає 15,28% у доларах США, у той час як у п. 1.3.1. договору зазначено процент у розмірі 12,69% річних. Відтак, відповідачі отримали кредит під відсоткову ставку, яка реально є значно більшою, ніж сторони узгодили. Таким чином, банк, під час підписання кредитного договору, приховав від відповідачів повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупності вартості кредиту та реальної відсоткової ставки за цим кредитним договором чим ввів в оману відповідачів з метою отримання додаткових прибутків. Вказане свідчить, що укладений кредитний договір є недійсним, що спричиняє не дійсність правочинів щодо його забезпечення, тому є підстави визнати не дійсним і договір іпотеки та договір поруки. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.07.2021 під головуванням судді Сташківа В.Б. у справі за клопотанням відповідачки [PERSON] було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі, а провадження у справі було зупинено. 15.02.2022 до Ріпкинського районного суду Чернігівської області надійшов висновок експерта № 3191 від 27.01.2022 за результатами проведення судової економічної експертизи. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18.02.2022 цивільна справа була прийнята до провадження суддею Павленко О.В. та поновлено у ній провадження. У судове засідання представник позивача - адвокат Чапік М.М. не з`явився, надіславши заперечення щодо висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 3191 від 27.01.2022, суть яких зводиться до того, що висновок експерта є неповним та помилковим, оскільки складений за результатами проведення експертизи без дослідження всіх наявних у позивача документів, які укладалися із відповідачами. З врахуванням наведеного просив відхилити висновок експерта та справу розглядати у його відсутність. Відповідач [PERSON] , відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Білан В.І. у судове засідання не з`явилися. Від останнього до сулу надійшла заява, в якій він просив справу розглядати за наявними у матеріалах справи документами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч. 1 та 3 ст. 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 31.03.2008 між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 36-05/06/11/11/304/2008/123. Згідно з п. 1.1. вказаного вище кредитного договору, банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 20360 дол. США 00 центів в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою «Нове житло». З п. 1.2. кредитного договору вбачається, що кредит надано на: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири, укладеного між позичальником та [PERSON] ; понесення витрат позичальником, пов`язаних з оформленням кредиту; плати комісії за розрахунки за цим договором. Згідно з п. 1.3. кредитного договору, відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,69 % річних. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, комісія за розрахунки складає 1.8% від суми виданих коштів, за винятком суми виданої на оплату цієї комісії. Відповідно до п. 3.3.1, 3.3.2., 3.3.3. кредитного договору, [PERSON] зобов`язався щомісячно до 10 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 227,00 дол. США. Відповідно до п. 1.4., 3.3.4. кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту 31.03.2033. В забезпечення виконання умов договору кредиту 31.03.2008 між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] був укладений договір поруки до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008. Відповідно до п. 1.1. договору поруки, [PERSON] зобов`язується відповідати перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору. Відповідно до п. 1.2 договору поруки, [PERSON] відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, вказаних у п. 1.1 цього договору, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Згідно з п. 1.3, п. 1.4, відповідальність [PERSON] виникає як у випадку невиконання [PERSON] будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні [PERSON] зобов`язань в цілому. [PERSON] відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Згідно п. 5.3 договору поруки, дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору. Так, ВАТ КБ «Надра» виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, що підтверджується заявою [PERSON] на видачу готівки від 31.03.2008 у розмірі 20000 дол. США, що еквівалентно 101000 грн, меморіальним валютним ордером № 1 від 31.03.2008, що підтверджує перерахуванням ВАТ КБ «Надра» на рахунок [PERSON] 20360 дол. США, що еквівалентно 102818 грн, згідно кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008. Факт отримання вказаних кредитних коштів також не заперечується відповідачами. З наданих суду відповідачкою [PERSON] квитанцій, вбачається, що відповідач [PERSON] , починаючи з травня 2008 року по 26 грудня 2013 року сплатив ПАТ КБ «НАДРА» борг за кредит, згідно кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, у розмірі 13014 дол. США та 5277,13 грн пені. Також з квитанції № 138787343 від 31.03.2014 вбачається, що [PERSON] сплатив ПАТ КБ «НАДРА» 616,20 грн пені за кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008. Відповідно до відповіді на запит суду від 18.05.2021 № 60-6786/21 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що здійснює виведення ПАТ КБ «НАДРА» з ринку надано CD-R диск з записом виписок по рахунках кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, які сформовані первісним кредитором без зазначення джерела відповідної інформації та, відповідно, лише підтверджує рух коштів по особовому рахунку боржника. У свою чергу, 31.03.2014 між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, згідно якого сторони домовилися та встановили, що з дня укладення та підписання сторонами цього додаткового договору, кредитний договір діє з урахуванням змін та доповнень, викладених в цьому додатковому договорі та в частині, яка не суперечить останньому. Сторони встановлюють та погоджують наступні зміни та доповнення до кредитного договору. Так, згідно додаткового договору, кредитний договір доповнено п. 1.2., згідно якого «Графік Платежів» - погоджений сторонами розмір, склад та строк виконання позичальником зобов`язань по поверненню кредиту, сплати процентів та виконанню інших грошових зобов`язань за кредитним договором, який є невід`ємною частиною цього додаткового договору та кредитного договору. Графіком Платежів є як підписаний сторонами Графік платежів в день підписання цього Додаткового договору, так і розрахований Банком самостійно Графік Платежів на підставі згоди сторін, встановленої цим Додатковим договором. П. 1.5. додаткового договору кредитний договір доповнено, що «боргові зобов`язання» - зобов`язання позичальника перед банком щодо повернення згідно встановленого Графіку Платежів суми кредиту, плати за користування кредитом, сплати комісій, забезпечувального платежу, штрафних санкцій, інших грошових зобов`язань, а також зобов`язання по відшкодуванню витрат та збитків банку у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором. П. 1.8. Додаткового договору доповнено, що «Ануїтетні Платежі» - форма повернення кредиту, згідно з якою сума кредиту та нараховані проценти погашаються рівними частинами щомісяця протягом всього строку дії кредитного договору. Розділом 2 додаткового договору передбачено умови реструктуризації заборгованості. Так, згідно п. 2.2.4 додаткового договору, повернення кредиту та сплата процентів здійснюються позичальником у валюті кредиту шляхом внесення готівки або перерахування коштів на транзитний рахунок в банку. Відповідно до п. 2.2.5., повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником Ануїтетних Платежів, у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у Графіку Платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно Графіку платежів до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2014, який встановлений згідно додаткового договору від 31.03.2014 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, що є Додатком 1 до Додаткового договору, та який підписаний відповідачем [PERSON] , вбачається, що станом на 31.03.2014 залишок кредитних коштів складає 18727,69 дол. США, а залишок несплачених процентів 1726,04 дол. США. Період проведення платежів починається з 26.04.2014 та закінчується 31.03.2033. Також 31.03.2014 між ПАТ КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень до Договору поруки № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, згідно якого сторони домовилися, що у зв`язку із проведенням реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, виконання зобов`язань за яким забезпечується поручителем за Договором поруки № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, сторони досягли згоди внести зміни та доповнення до Договору поруки, який вступає в дію з моменту підписання його сторонами, шляхом викладення Договору поруки в новій редакції. Так, п. 1.1 вищезазначеного додаткового договору до Договору поруки, передбачено, що поручитель зобов`язується в порядку, передбаченому кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, відповідати перед кредитором за належне виконання [PERSON] в повному обсязі грошових зобов`язань за кредитним договором, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, які можуть мати місце у майбутньому, а саме зобов`язань, в тому числі, по поверненню кредиту, згідно встановленого Графіку платежів, в тому числі й в достроковому порядку, згідно умов кредитного договору, розмір якого станом на день укладання та підписання цього Додаткового договору про внесення змін та доповнень до Договору поруки № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008 становить: 18727 доларів США 69 центів, а також зобов`язань позичальника по сплаті прострочених процентів за користування кредитом, розмір яких складає 1726 доларів США 04 центи, кінцевий термін повернення кредиту 31.03.2033, якщо згідно умов кредитного договору не буде встановлено інший розмір та строк (термін). Згідно положень ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. У матеріалах справі відсутні документи, які підтверджують сплату відповідачами відповідних платежів на погашення залишку кредитних коштів у розмірі 18727,69 дол. США та несплачених процентів у розмірі 1726,04 дол. США, згідно «Графіку платежів», підписаного 31.03.2014 [PERSON] під час укладення додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008. Таким чином, відповідачі взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки, визначені у додатковому договорі до кредитного договору від 31.03.2014, не виконують, внаслідок чого у них утворилася вищезазначена заборгованість. У свою чергу, суд не приймає до уваги доводи відповідачки [PERSON] , викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки вони зводяться лише до того, що кредитний договір та договір поруки між ПАТ КБ «НАДРА» та відповідачами укладені з порушеннями чинного на той час законодавства та під впливом обману, тому є недійсними. Тоді як вони, у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція їх правомірності. Більш того, відповідачі не заперечують факт отримання ними кредитних коштів від банку. Також,\~суд не\~приймає до\~уваги висновок\~експерта №\~3191\~від 27.01.2022\~за результатами\~проведення судової\~економічної експертизи,\~оскільки вона\~була проведена\~не в\~повному обсязі,\~а надані\~висновки,\~у тому\~числі,\~щодо неможливості\~встановити розмір\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ 36-05/06/11/11/304/2008/123\~від 31.03.2008\~станом на\~15.05.2020,\~спростовується фактом\~укладення між\~відповідачем [PERSON] \~та ПАТ\~КБ «НАДРА»\~31.03.2014\~додаткового договору\~до кредитного\~договору,\~яким було\~визначено суму\~заборгованості за\~тілом кредиту\~у розмірі\~18727,69\~дол.\~США,\~що еквівалентно\~499639,79\~грн,\~яка станом\~на день\~пред`явлення позивачем\~позову до\~суду не\~змінилася.\~Також відсутність\~бухгалтерських документів\~ПАТ «КБ\~«НАДРА» не спростовує факту виникнення між сторонами договірних відносин та отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON] , що підтверджується меморіальним валютним ордером № 1 від 31.03.2008, а також не заперечується ним самим. 15.05.2020 між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладений договір про відступлення прав вимоги №GL3N017513, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступив шляхом продажу ТОВ «Спектрум Ессетс», права вимоги, що належали ПАТ КБ «Надра» за відповідними договорами, до яких, зокрема, входять права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, та укладеними на забезпечення їх виконання за договором іпотеки від 31.03.2008, та договором поруки № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, укладеного з [PERSON] . Відповідно до п. 4 договору про відступлення прав вимоги №GL3N017513, сторони домовилися, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору, новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 15600000,01 грн. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до п. 14 цього договору (з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення), на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор. Платіжним дорученням № 82 від 04.05.2020 підтверджено, що ТОВ «Спектрум Ессетс» сплатив ПАТ КБ «НАДРА» 15600000,01 грн за лот №GL3N017513. Матеріали справи містять копію Додатку №1 до Договору № GL3N017513 про відступлення прав вимоги, укладений 15.05.2020, згідно якого заборгованість [PERSON] та [PERSON] становить 33575,94 дол. США, що еквівалентно 895779,22 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту в сумі 18727,69 дол. США, що еквівалентно 499639,79 грн., заборгованість по сплаті відсотків 14848,25 дол. США, що еквівалентно 396139,43 грн. П. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516, 517 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Ця заміна не впливає на обов`язок боржника погашати кредит взагалі, в тому числі первісному кредитору у випадку неповідомлення його про передачу права вимоги іншій особі. Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Спектрум Ессетс» є правонаступником ПАТ «КБ «Надра» та новим кредитором за Кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008. Так, позивач звертається до суду з вимогою до відповідачів про дострокове повернення кредитних коштів за Додатковим договором про внесення змін та доповнень від 31.03.2014 до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, а саме заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18727,69 дол. США, що еквівалентно 499639,79 грн, без стягнення процентів. З цього приводу суд зазначає наступне. Порядок направлення вимоги про дострокове повернення кредиту передбачений пунктами 3.1 .- 3.4. Додаткового договору про внесення змін та доповнень від 31.03.2014 до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008. Відповідно до п. 2.2.8. зазначеного Додаткового договору, сторони домовилися залишити строк користування кредитними коштами, отриманими позичальником відповідно до кредитного договору до 31.03.2033. Зазначена календарна дата є кінцевим (граничним) терміном користування кредитними коштами. П. 3.2 Додаткового договору передбачено, що у разі відмови банку від подальшого кредитування, позичальник зобов`язується не пізніше шістдесяти календарних днів з дня отримання відповідної вимоги від банку достроково повернути банку кредит, сплатити нараховані відповідно до умов цього договору проценти за користування ним, а також виконати інші боргові зобов`язання за кредитним договором. У розумінні п. 3.2 Додаткового договору, вимога банку про дострокове повернення кредиту направляється рекомендованим листом. У свою чергу матеріали справи не містять підтвердження, що позивачем направлялась відповідачу [PERSON] вимога про дострокове повернення кредитних коштів. Суд зазначає, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року та діяв на час укладення Додаткового договору до кредитного договору від 31.03.2014). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України у вказаній редакції). Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (п. 23 ч. 1 зазначеної статті у відповідній редакції). 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Наведені приписи дають підстави вважати, що ч. 10 ст. 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановлено обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Таким чином, звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Вищевикладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 638/13683/15-ц від 26 травня 2020 року. Так, судом встановлено, що ні позивачем, ні відповідачами не оспорюється той факт, що надані банком позичальнику [PERSON] кредитні кошти за кредитним договором відносяться до споживчих кредитів, не оспорюється той факт, що позичальник підпадає під статус споживача, а укладені між банком та позичальником кредитний договір та Додатковий договір до нього відносяться до договорів про споживчий кредит з передбаченими діючим законодавством України необхідними для даного виду договорів умовами та відносяться до програми банку щодо споживчого кредитування. Банком укладено кредитний договір з [PERSON] , як з громадянином України, фізичною особою, доказів того, що він отримав кредити, як ФОП та вони є безпосередньо пов`язані із підприємницькою діяльністю або виконанням ним обов`язків найманого працівника матеріали справи не містять. Тобто, ці факти визнаються сторонами, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання у суду відсутні. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами по справі виникли кредитні відносини, кредитування здійснювалось з метою задоволення позичальником особистих економічних та побутових потреб, тобто, до встановлених правовідносин застосовуються приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. З наведеного вище вбачається, що позивачем не доведено дотримання порядку дострокового повернення кредиту за вимогою банку, а тому, суд дійшов висновку, що термін повернення кредиту в повному обсязі не настав. Порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатом судом не встановлено не може мати наслідком покладення на відповідача [PERSON] тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитним договором. Тобто, підстави для стягнення з відповідача [PERSON] достроково всієї суми грошових коштів в розмірі 18727,69 доларів США за Додатковим договором про внесення змін та доповнень від 31.03.2014 до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008 відсутні. Разом з тим, враховуючи те, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, банк свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та в строки, передбачені кредитними договорами, а позивальник [PERSON] в процесі користування кредитними коштами свої зобов`язання перед банком виконував з порушенням взятих на себе договірних зобов`язань, платежі для погашення суми заборгованості по кредиту не здійснював, у зв`язку з чим в нього виникла прострочена заборгованість за кредитом, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] прострочену заборгованість за тілом кредиту, виходячи з наступного. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вже зазначалося, відповідно до п. 2.2.5. Додаткового договору до кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником Ануїтетних Платежів, у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у Графіку Платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 2.2.6 Додаткового договору до кредитного договору, розмір щомісячних зобов`язань позичальника за цим додатковим договором визначається Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Додаткового договору. З урахуванням вищенаведеного, а також позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості лише за тілом кредиту, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту, визначена у Графіку платежів до кредитного договору за період з моменту укладення між ПАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] . Додаткового договору про внесення змін та доповнень від 31.03.2014 до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, оскільки [PERSON] на його виконання не було сплачено жодного чергового платежу, визначеного погодженим ними Графіком платежів, і до моменту звернення позивача до суду з даним позовом. Судом встановлено, що позивач звернувся із відповідним позовом 17.03.2021, що підтверджується поштовим конвертом, в якому надійшов позов. З Графіку платежів до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2014, який встановлений згідно додаткового договору від 31.03.2014 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, вбачається, що станом на 17.03.2021 відповідач [PERSON] , мав погасити тіло кредиту у розмірі 1546,71 дол. США. Таким чином,\~враховуючи,\~що відповідач\~ [PERSON] \~не отримував\~вимоги про\~дострокове повернення\~кредитних коштів,\~що вказує\~на недотримання\~позивачем порядку\~досудового врегулювання\~дострокового повернення\~кредиту за\~його вимогою,\~суд вважає,\~що з\~ [PERSON] \~на користь\~ТОВ "СПЕКТРУМ\~ЕССЕТС", з врахуванням положень ст. 257 ЦК України, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, за період з 17.03.2018 по 17.03.2021, тобто у межах строку позовної давності, у розмірі 1494,94 дол. США. Крім того, відповідно до висновків, викладених в постанові Великої палати Верховного Суду України від 27 березня 2019 року по справі № 521/21255/13-ц, суд має право ухвалити рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Таким чином, визначення в резолютивній частині судового рішення заборгованості не лише у валюті кредитного зобов`язання, але і гривневому еквіваленті стягнутої в іноземній валюті суми коштів, не відповідає вказаним вимогам законодавства, є зайвим і неправильним. Щодо позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008 з поручителя [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно положень ч. 1 ст. 553 ЦК України (у редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до\~положень ст.\~554\~ЦК України (у редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 1.2. Додаткового договору про внесення змін та доповнень від 31.03.2014 до Договору поруки № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, сторони домовилися, що поручитель відповідає за цим договором і у разі збільшення розміру зобов`язань позичальника за кредитним договором, виконання яких забезпечено цим Договором поруки та смерті позичальника. Зміна обсягу, порядку, строку та розміру зобов`язань позичальника за кредитним договором автоматично змінює обсяг, порядок, строк та розмір зобов`язань поручителя за цим договором, та не потребує внесення змін та доповнень до цього договору. Поручитель засвідчує, що він ознайомлений з умовами кредитного договору та погоджується забезпечувати в повному обсязі виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором на умовах, що викладені в ньому, а також у разі зміни порядку, розміру, строку та обсягу зобов`язань та відповідальності позичальника за кредитним договором на тих самих умовах, що будуть встановлені для позичальника. Відповідно до п. 1.4. вищезазначеного Додаткового договору до Договору поруки, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, в тому числі і в достроковому порядку, як повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Кредитор, який одержав виконання зобов`язань не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від іншого солідарного боржника. Згідно з\~п.\~1.5.,\~п.\~1.6. Додаткового договору до Договору поруки, поручитель несе відповідальність як за невиконання у встановлений кредитним договором строк позичальником будь-якої частини зобов`язань, так і за невиконання позичальником зобов`язань в цілому. Поручитель несе відповідальність всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Відповідно до\~п.\~2.1. Додаткового договору до Договору поруки, кредитор набуває право вимоги від поручителя виконання зобов`язання за кредитним договором при умові, якщо в встановлений кредитним договором строк виконання зобов`язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані належним чином. Згідно з\~п.\~2.2.,\~2.3.,\~2.5. Додаткового договору до Договору поруки, у разі невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором кредитор направляє поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов`язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання по цьому договору не пізніше 3 (трьох) банківських днів з дня отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Повідомлення направляється поручителю рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою поручителя, що вказана у цьому договорі. Відповідно до п. 5.9. Додаткового договору до Договору поруки, цей Договір є укладеним з моменту його підписання Сторонами та діє до повного та належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та/або належного виконання поручителем зобов`язань за цим договором. Так, з Додаткового договору до Договору поруки від 31.03.2014 вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а зазначена у ньому умова про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки. У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що позивач надсилав поручителю [PERSON] вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (ч. 4 ст. 559 ЦК України у редакції, чинній на дату укладення Додаткового договору до кредитного договору від 31.03.2014). Отже, зі спливом строку, визначеного договором поруки, або зі спливом строку, визначеного законом, порука та відповідне право вимоги кредитора припиняються. Судом встановлено, що відповідно до пункту п. 5.9. Додаткового договору до Договору поруки від 31.03.2014 він «діє до повного та належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором». Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). А календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (ч. 2 ст. 252 ЦК України). Тобто, у договорах поруки сторони не встановили її строк у розумінні ст. 251 ЦК України. Тому, у цьому випадку треба застосовувати приписи ч. 4 ст. 559 ЦК України у відповідній редакції про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (що відповідає висновкам, викладеним в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 60), від 10 квітня 2019 року у справі № 604/156/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 71),від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 58), а також висновкам, викладеним в постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц). Строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України у вказаній редакції, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Тому, враховуючи припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання зі спливом визначеного договором або законом строку, застосоване у другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України у зазначеній редакції словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вказане не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 62), від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 76), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 59), а також постанову Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15). Однак, у Додатковому договорі про внесення змін та доповнень від 31.03.2014 до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008 сторони погодили, що позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати Ануїтетних платежів у розмірі 234,89 доларів США у день сплати Ануїтетних платежів (п. 2.2.5. та Графіку платежів). Дні такої сплати сторони визначили Графіком платежів. Отже, сторони кредитних договорів встановили, що основне зобов`язання позичальник виконує через окремі зобов`язання з внесення однакових платежів відповідного до погодженого Графіку платежів. Тому передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення правовідносин між сторонами, строк пред`явлення вимог до поручителя про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитних договорів вносити періодично, слід обчислювати з моменту настання терміну погашення кожного чергового платежу. Іншими словами, за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України у зазначеній редакції, порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після спливу шести місяців з моменту настання терміну погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання терміну виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 84), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 63)). Вищевикладене також узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі № 202/781/14-ц (провадження № 14-356цс19). Крім того, відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц, провадження № 14-224цс18, від 05 червня 2019 року у справі № 523/3082/14-ц, провадження № 14-243цс19, постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 686/16464/18, провадження № 61-2769св19, у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. Судом встановлено, що позивач реалізував право на пред`явлення вимоги до поручителя шляхом подання позову до суду тільки 17.03.2021. З урахуванням встановлених обставин справи з поручителя [PERSON] на користь позивача у солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту за період з 17.09.2020 по 17.03.2021 (за шість місяців перед зверненням до суду із відповідним позовом). З Графіку платежів до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2014, який встановлений згідно додаткового договору від 31.03.2014 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2008/123 від 31.03.2008, вбачається, що у період з 17.09.2020 по 17.03.2021 відповідач [PERSON] мав погасити тіло кредиту у розмірі 281,85 дол. США. Таким чином, позовні вимоги ТОВ "СПЕКТРУМ ЕССЕТС" підлягають частковому задоволенню, а з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 281,85 дол. США. З врахуванням наведеного, з [PERSON] на користь ТОВ "СПЕКТРУМ ЕССЕТС" слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1213,09 дол. США (1494,94 дол. США 281,85 дол. США). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення АТ «ОТП БАНК» № 2644 від 15.03.2021, позивач сплатив за подання позову 7494,61 судового збору. Позовні вимоги ТОВ "СПЕКТРУМ ЕССЕТС" до [PERSON] та [PERSON] , як до солідарних боржників, задоволено частково на 1,50% ((281,85 дол. США Х 100%)/18727,69 дол. США). Таким чином з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ "СПЕКТРУМ ЕССЕТС" підлягає стягненню судовий збір у розмірі 112,42 грн ((7494,61 грн х 1.50)/100%), а саме по 56,21 грн з кожного. Також судом ще частково на 6,48% ((1213,09 дол. США Х 100%)/18727,69 дол. США) задоволено позовні вимоги ТОВ "СПЕКТРУМ ЕССЕТС" до [PERSON] . Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "СПЕКТРУМ ЕССЕТС" підлягає стягненню ще судовий збір у розмірі 485,65 грн ((7494,61 грн х 6,48%)/100%). Відтак, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на загальну суму 541,86 грн (56,21 грн + 485,65 грн).

Outcome: partial