Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить визнати припиненими його трудові відносини із ОГ «СТОЛЬНИЙ ГРАД» у зв`язку зі звільненням його з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, а також виключити відомості про нього як про директора вказаного об`єднання із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В обґрунтування свої вимог позивач зазначив, що 12.09.2013 його було призначено на посаду директора ОГ «СТОЛЬНИЙ ГРАД» за сумісництвом. Учасниками об`єднання є фізичні особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 01.09.2021 позивачем було прийнято рішення про припинення трудових відносин з відповідачем за власним бажанням з 23.09.2021 року, про що ним було направлено засобами поштового зв`язку заяву про звільнення та повідомлення про проведення позачергових загальних зборів учасників на 15.10.2021 у період часу з 11 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. Однак 15.10.2021 загальні збори учасників ОГ «СТОЛЬНИЙ ГРАД» не відбулися у зв`язку з неявкою учасників. На думку позивача, ігнорування засновниками, які в сукупності володіють 100% статутного капіталу, виклику для проведення загальних зборів, свідчить про зловживання останніми своїми правами як засновниками ОГ та є порушенням ст.ст.12, 13 ЦК України, зокрема того, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб. На теперішній час трудові відносини між ним та відповідачем фактично припинені. Оскільки подальше перебування на посаді директора породжує ряд певних юридичних наслідків, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2021 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 16.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, свого представника у судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 12.09.2013 позивач перебуває на посаді директора Об`єднання громадян «СТОЛЬНИЙ ГРАД» за сумісництвом. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань учасниками вказаного об`єднання є фізичні особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 01.09.2021 позивач [PERSON] як керівник ОГ «СТОЛЬНИЙ ГРАД» направив на адресу відповідача та учасникам об`єднання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] засобами поштового зв`язку заяву про звільнення з посади директора та повідомлення про проведення позачергових загальних зборів учасників об`єднання громадян на 15.10.2021 у період часу з 11 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. для розгляду питання про звільнення його з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. Однак, як стверджує позивач, 15.10.2021 у призначений час загальні збори учасників ОГ «СТОЛЬНИЙ ГРАД» проведені не були через неявку учасників, які були належно повідомлені, про що свідчать в матеріалах справи поштові квитанції та лист-вкладення з описом. Жодних повідомлень чи заперечень від учасників про неможливість явки для участі в загальних зборах учасників об`єднання громадян позивачу не надходило. Судом приймаються до уваги такі доводи позивача як такі, що не спростовані відповідачем. Отже, суд вважає, що учасниками об`єднання громадян було проігноровано повідомлення позивача про проведення загальних зборів щодо його звільнення з посади директора та не розглянуто по суті заяву про звільнення протягом встановлених законодавством строків. Встановлено також, що оскільки загальні збори не відбулись, позивачем як директором ОГ «СТОЛЬНИЙ ГРАД» складено акт про непроведення загальних зборів у зв`язку з неприбуттям на збори учасників та неповідомленням про причини неявки. 23.09.2021 позивачем видано наказ №23/09-21 про звільнення із займаної посади директора на підставі заяви про звільнення за власним бажанням від 01.09.2021. Таким чином, враховуючи той факт, що у визначений строк загальні збори учасників об`єднання громадян не відбулись, питання про звільнення позивача з посади директора об`єднання громадян з подальшим внесенням відповідних даних у ЄДРПОУ не вирішено, суд вважає обґрунтованими доводи позивача у тому, що подальше його перебування на посаді директора порушує його права як працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на зазначені приписи законодавства, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна інших осіб. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Способи захисту судом цивільних прав визначені статтею 16 ЦК України та іншим спеціальним законодавством України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Звертаючись до суду з позовом, особа повинна визначити такий спосіб захисту порушених цивільних прав, який призведе до реального їх поновлення. Згідно з ч.2 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 1 частини першої визначено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору також є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Згідно статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. З урахуванням наведеного, позивач, користуючись своїм правом, у встановленому законом порядку, попередив відповідача (як власника та уповноважений ним орган) письмово не менш ніж за два тижні, про свій намір припинити трудові відносини, натомість відповідач не виконав свій обов`язок оформити розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника, тому суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо припинення трудових відносин з позивачем як протиправну та таку, що порушує його трудові права як працівника. За правилами, встановленими ч. 3 та 6 статті 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання права в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із урахуванням наведеного, виходячи із встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту його порушених прав відповідає характеру та змісту тих прав та правовідносин, з приводу яких він звернувся до суду, а позовні вимоги про визнання припиненими трудових відносин та виключення відповідних відомостей із державного реєстру є обґрунтованими, оскільки невирішення зборами учасників товариства заяви про звільнення позивача з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці. Підсумовуючи вищенаведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з наявною в матеріалах справи квитанцією №38527 від 01.11.2021 при зверненні позивача із даним позовом до суду ним було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. Таким чином, вказаний розмір судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved