Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

Позивач 06.09.2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого народились [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року у цивільній справі №759/14891/18 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після припинення шлюбних відносин, сторони не дійшли згоди щодо подальшого місця проживання спільних дітей, у зв`язку з чим позивачка змушена була звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 09.09.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.35). 01 листопада 2022 року до суду надійшов висновок Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей (а.с. 50-52). Ухвалою суду від 11.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі, та призначено судовий розгляд у справі (а.с. 53). У судове засідання 24.11.2022 року позивач та його представник - адвокат Мусієнко О.В. не з`явилися та подали заяву про розгляд справи без їх участі, у якій зокрема зазначили що підтримують позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, та подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого народились [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.03.2019 року у цивільній справі №759/14891/18 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після припинення шлюбних відносин, сторони не дійшли згоди щодо подальшого місця проживання спільних дітей, у зв`язку з чим позивачка змушена була звернутися до суду з відповідним позовом. В силу положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з огляду на вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц. Відповідно до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської РДА від 25.10.2022 року №107-3928 відповідний орган рекомендує визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 50-52). При обстеженні умов проживання та рівня забезпечення потреб малолітніх дітей Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації було встановлено, що діти мешкають з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] . В кімнаті в якій вони проживають створені всі належні умови для повноцінного розвитку, виховання та проживання. У бесіді з працівниками Служби малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] повідомили, що у подальшому хочуть проживати разом з матір`ю. Громадянин [PERSON] письмово повідомив Службу, що не заперечує проти визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved