Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, від шлюбу мають сина [PERSON] 2015 р.н., домовитися із відповідачем про сплату аліментів в позасудовому порядку не можуть. Позивач [PERSON] подала клопотання через канцелярію суду про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши надані докази приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб\~ 19.10.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають одну дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між сторонами не склались, шлюбні відносини припинені. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд задовольняє позов та розриває шлюб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України \~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів,які позивачка просить стягнути з відповідача не оспорються. Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 26.09.2022р. до досягнення дитини повноліття. В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК Українисуд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір суд стягує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved