Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

12 липня 2021 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення грошових коштів, уточнивши та зменшивши позовні вимоги 28.09.2021 року остаточно просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму в розмірі 11 653,64 доларів США, стягнути з відповідача на користь відповідача судові витрати, повернути надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2\~187, 72 грн. Стислий виклад позиції позивача Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ОД05/02/2008/840-К/160, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 100\~584 доларів США на строк 25.02.2028 року ТОВ «Консалт Солюшенс» вказує, що у зв`язку з порушенням умов кредитного договору [PERSON] , при наявній заборгованості відповідача у розмірі 195\~645,23 доларів США, рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.09.2014 року по справі № 504/980/14-ц було задоволено позов ВАТ «Надра» /правонаступником якого є ТОВ «Консалт Солюшенс»/, та судом вирішено звернути стягнення на підставі договору іпотеки: земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради, кадастровий номер: 512278640:01:001:0851 шляхом надання ПАТ КБ «Надра» права укласти договір купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем на умовах та в порядку, викладеному ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», за початковою ціною, яка дорівнює вартості предмета іпотеки, що визначається договором іпотеки від 27.02.2008 року у розмірі 576\~060 грн, або за будь-якою іншою ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладання правочину щодо відчуження вищевказаного предмета іпотеки. Кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки мали бути направлені на погашення заборгованості за кредитним договором № ОД05/02/2008/840-К/160 від 27.02.2008 року перед ПАТ КБ «Надра» у розмірі 195\~645,23 доларів США, що станом на 24.02.2014 по курсу НБУ в еквіваленті становило 1\~844\~328,02 грн. Також заявник зауважив, що ТОВ «Консалт Солюшенс» було подано до Комінтернівського райсуду заяву про заміну сторони ПАТ КБ «Надра» її правонаступником - ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні, за виконавчими документами, виданими Комінтернівським райсудом Одеської області у справі № 504/980/14-ц, у зв`язку з укладанням між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Союшенс», посвідченого нотаріально, договору про відступлення прав вимоги. Наразі позивач, при зверненні до суду із відповідною позовною заявою, вказує на своєму праві отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку із чим і звернувся до суду з відповідним позовом. Крім того, зазначає, що судовий збір за позовну заяву з майновими вимогами зазначеного розмірі становить 4662, 28 грн. При подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 6\~850 грн. Таким чином, сума судового збору у розмірі 2\~187, 72 грн підлягає поверненню ТОВ «Консалт Солюшенс», як надмірно сплачений судовий збір. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, розглянувши справу у його відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач за\~у судове\~засідання не\~з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Зі згоди представника позивача, про що свідчить заява представника, суд ухвалою від 28 листопада 2022 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.. ст.. 280 281 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 27 лютого 2008 року між ВАТ «КБ Надра», та [PERSON] був укладений кредитний договір № ОД05/02/2008/840-К/160,\~за умовами\~якого кредитор/ВАТ\~«КБ Надра»/ надав\~позичальнику/[PERSON] / на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності грошові кошти - кредит у розмірі 100\~584 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відсотки за користування кредитом складали 12,89% на рік /п.1.3.1 Договору/. Строк,\~на який\~Банком надавався\~кредит позичальнику\~складав до\~25.02.2028\~року/п. 1.4 Договору/. Того ж дня, 27.02.2008 року на виконання позичальником, з метою забезпечення виконання зобов`язань, що витікають із кредитного договору, був укладений договір іпотеки, за умовами якого було передано в іпотеку земельну ділянку, належну Іпотекодавцю. Визначена сторонами вартість предмета іпотеки складала 576\~060 грн. У зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань за договором № ОД05/02/2008/840-К/160, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 27.02.2008 року, на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.09.2014 по справі № 504/980/14-ц було задоволено позов ВАТ «Надра», звернуто стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради, кадастровий номер: 512278640:01:001:0851 шляхом надання ПАТ «Надра» права укласти договір купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем на умовах та в порядку, викладеному ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», за початковою ціною, яка дорівнює вартості предмета іпотеки, що визначається договором іпотеки від 27.02.2008 року у розмірі 576\~060 грн, або за будь-якою іншою ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладання правочину щодо відчуження вищевказаного предмета іпотеки. Кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки мали бути направлені на погашення заборгованості за кредитним договором № ОД05/02/2008/840-К/160 від 27.02.2008 року перед ПАТ КБ «Надра» у розмірі 195\~645,23 доларів США, що станом на 24.02.2014 рік по курсу НБУ в еквіваленті становило 1\~844\~328,02 грн. На час реалізації вищевказаного майна передано його в управління ПАТ КБ «Надра». 14.03.2014 року представник ВАТ КБ «Надра» звернувся до [PERSON] з Іпотечною вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № ОД05/02/2008/840-К/160 від 27.02.2008 року. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 24.04.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, згідно якого ПАТ КБ «Надра» в порядку та на умовах, визначених цим договором, відступило новому кредитору - ТОВ «Консалт Солюшенс» належні Банку права вимоги до позичальників та/або заставодавців /іпотекодавців/та або поручителів, та/або фізичних осіб, та/або фізичних осіб-підприємців, та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, в т.ч. до боржника [PERSON] . Позивач вказує, що п.37 Додатку № 1 до Договору № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року було передбачено, що заборгованість [PERSON] за основним зобов`язанням, право на стягнення якої в т.ч переходить до ТОВ «Консалт Солюшенс» складає: -99\~301,55 дол. США заборгованість за тілом; -30\~183,43 дол. США заборгованість за відсотками. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.11.2021 року у справі № 504/980/14-ц, замінено позивача у цивільній справі за позовом ПАТ КБ ""НАДРА" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором № ОД05/12/2007/840-К/160 від 27.02.2008 року на правонаступника позивача ТОВ "Консалт Солюшенс". Таким чином, сума боргу за кредитним договором № ОД05/02/2008/840-К/160 від 27.02.2008 року, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Консалт Солюшенс» складає 129\~484,98 грн., що є меншою за суму стягнуту рішенням Комінтернівського районного суду від 08.09.2014 року по справі № 504/980/14-ц, тож 3 % річних позивач вираховує за період з 05.07.2018 року по 05.07.2021 року саме за визначеного коригування. Між тим, суд звертає увагу на лист-відповідь з Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, де згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчий лист у справі № 520/980/14-ц, виданий Комінтернівським районним судом Одеської області щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, а саме: земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради, яка належить [PERSON] , на користь ПАТ «КБ «Надра», на примусовому виконанні у відділах державної виконавчої служби Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеса/ не перебував та не перебуває. Одночасно повідомлено, що у період з 11.09.2015 року по 03.09.2019 у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіально управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження № 48681552 з примусового виконання виконавчого листа № 504/980/14-ц від 09.07.2015 року, виданого Комінтернівським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» грошових коштів у розмірі 3\~654 грн, яке закінчено на підставі п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконання у повному обсязі рішення з виконавчим документом. Це достовірно свідчить про наявність виконаного виконавчого листа № 504/980/14-ц щодо сплати [PERSON] на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області судового збору у розмірі 3\~654 грн, та не подання /відсутність на виконанні/ виконавчого листа № 504/980/14-ц щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, а саме: земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради, яка належить [PERSON] . Нормативне обґрунтування Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Для забезпечення виконання сторонами зобов`язань за кредитним договором застосовуються будь-які види забезпечення, передбачені главою 49 ЦК України. Найбільш ефективним серед видів забезпечення виконання зобов`язань вважається застава, зокрема, іпотека, яка характеризується тим, що виконує забезпечувальну функцію; передбачає встановлення додаткового (акцесорного) зобов`язання, яким забезпечується основне зобов`язання; передбачає настання певних майнових наслідків у випадку неспроможності боржника. Іпотека є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1\~ ст.575 ЦК України). За юридичною природою іпотека як вид застави є речовим зобов`язанням. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Частиною 1\~статті 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Проценти, передбачені статтею 625ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Поміж з цим, як окреслено у висновку, викладеному у постанові від 22.09.2020 року № 918/631/19 ВСУ вказав, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до пункту 30.1статті 30\~Закону України\~від 05\~квітня 2001\~року №\~2346-ІІІ\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Як вбачається з матеріалів справи, згідно приєднаних до матеріалів доказів, зокрема листа відповіді з Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області вбачається, що на виконанні не перебував та не перебуває виконавчий лист з виконання звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, а саме: земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради, яка належить [PERSON] , на користь ПАТ «КБ «Надра». Згідно із\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). До того ж суд враховує, що задля можливості та вірного обрання способу захисту, застосування санкції ч.2 ст. 625 ЦК України необхідною є дотримання умови - прострочення виконання грошового зобов`язання. Між тим, завдання щодо примусового виконання рішення суду покладено на виконавчу службу згідно ЗУ «Про виконавчу службу» /чинного в редакції на час виникнення даних правовідносин/. З огляду на викладене, судом не встановлено та відповідними доказами не підтверджено наявність простроченої заборгованості у відповідача, чи перешкоджання ним у виконанні судового рішення, наслідком чого б зумовлювалась покладання на останнього такої міри відповідальності як стягнення 3 % річних, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС" до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Розподіл судових витрат За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог судові витрати, сплачені позивачем стягненню з відповідача не підлягають. Що стосується вимог позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору, суд приходить до наступного. Згідно положень ч.2 ст. 133 ЦПК України, порядок повернення судового збору встановлюється законом. Частиною 3 ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснює, що статтею 7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214,215 ЦПК України). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір»); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ. При вирішенні даного питання, суд бере до уваги вимоги п.5 розд. І Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим\~наказом Міністерства фінансів\~України від\~03.09.2013\~року №787 (зі змінами та доповненнями), згідно якого\~ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та\~оригіналом\~або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету і у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпеченням реалізації фінансової політики. На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що позивачем надмірно сплачено судовий збір, у розмірі 2187, 72 грн, суд вважає вимогу про повернення коштів надмірно сплаченого судового збору - задовольнити.

Outcome: dismissed