Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

24.10.2022 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про зняття арешту з нерухомого майна, до відповідача Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2022 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи на 30.11.2022 року. Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 КПК України. Згідно заявлених позовних вимог за позовною заявою позивач просить зобов`язати Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з майна, а саме: - Все нерухоме майно. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його в відчуження, серія та номер: ВП 39442830, виданий 20.08.2013 року. Видавник: державний виконавець відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції, номер обтяження:4236162 від 14.01.2014 року; -Невизначене майно, все нерухоме майно. Підстава обтяження: постанова про в відкриття виконавчого провадження 32057085, 05.04.2012 року, видавник: державний виконавець відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції. Реєстраційний номер обтяження: 12474614 від 08.05.2012 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, містяться відомості щодо арешту нерухомого майна за номером запису про обтяження 4236162 (спеціальний розділ), підставою якого є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виконавець ВДВС Верхньодніпровського РУЮ та за реєстраційним номером обтяження 12474614, підставою я кого є постанова про відкриття виконавчого провадження 32057085 від 05.04.2012 року: видавник: державний виконавець Верхньодніпровського РУЮ, власником якого є він, [PERSON] . Моніторингом Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у тому числі Спецрозділу - виконавчих проваджень, на виконанні у відділі у період з 05.04.2012 року по 25.04. 2013 року перебувало ВП № 32057085 про стягнення із [PERSON] , боргу у розмірі 63 510.34 грн.. на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке 25.04.2013 року було завершене відповідно до постанови про повернення виконавчого документу стягувану (п.7 ч.1 ст. 47, а також на виконанні у відділі у період з 20.08.2013 року по 24.12.2015 року перебувало ВП № 39442830 про стягнення із [PERSON] , боргу у розмірі 154\~798.87 грн. на користь ПАТ КБ «Надра», яке 24.12.2015 року було завершене відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження. В жовтні 2022 року він звернувся до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби з заявою про зняття арешту з майна. 18.10.2022 року ним була отримана відповідь, де значилося, що на даний час у відділі відсутні законні підстави та технічні можливості для зняття вищевказаного арешту з нерухомого майна за номером запису про обтяження 4236162 (спеціальний розділ), підставою якого є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 39442830, видана 20.08.2013 року, видавник: державний виконавець ВДВС Верхньодніпровського РУЮ та за реєстраційним номером обтяження 12474614, підставою якого є постанова про відкриття виконавчого провадження 32057085 від 05.04.2012 року: видавник: державний виконавець Верхньодніпровського РУЮ, власником якого є він , [PERSON] . Таким чином, Верхньодніпровським відділом державної виконавчої служби йому було відмовлено у знятті арешту з майна у зв`язку із знищенням виконавчих проваджень. На теперішній час він, як власник нерухомого майна, позбавлений права вільно, на свій розсуд, розпоряджатись своїм майном, оскільки існує арешт належного йому майна заборона відчуження нерухомого майна, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини. Судом встановлено, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, містяться відомості щодо арешту нерухомого майна за номером запису про обтяження 4236162 (спеціальний розділ), підставою якого є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виконавець ВДВС Верхньодніпровського РУЮ та за реєстраційним номером обтяження 12474614, підставою я кого є постанова про відкриття виконавчого провадження 32057085 від 05.04.2012 року: видавник: державний виконавець Верхньодніпровського РУЮ, власником якого є [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою. Моніторингом Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у тому числі Спецрозділу - виконавчих проваджень, на виконанні у відділі у період з 05.04.2012 року по 25.04. 2013 року перебувало ВП № 32057085 про стягнення із [PERSON] , боргу у розмірі 63 510.34 грн., на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке 25.04.2013 року було завершене відповідно до постанови про повернення виконавчого документу стягувану (п.7 ч.1 ст. 47, а також на виконанні у відділі у період з 20.08.2013 року по 24.12.2015 року перебувало ВП № 39442830 про стягнення із [PERSON] , боргу у розмірі 154 798.87 грн. на користь ПАТ КБ «Надра», яке 24.12.2015 року було завершене відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження. В жовтні 2022 року він звернувся до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби з заявою про зняття арешту з майна. 18.10.2022 року ним була отримана відповідь, де значилося, що на даний час у відділі відсутні законні підстави та технічні можливості для зняття вищевказаного арешту з нерухомого майна за номером запису про обтяження 4236162 (спеціальний розділ), підставою якого є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 39442830, видана 20.08.2013 року, видавник: державний виконавець ВДВС Верхньодніпровського РУЮ та за реєстраційним номером обтяження 12474614, підставою якого є постанова про відкриття виконавчого провадження 32057085 від 05.04.2012 року: видавник: державний виконавець Верхньодніпровського РУЮ, власником якого є [PERSON] , що підтверджується довідкою Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 18.10.2022 року за № 14748/17-31. Накладений арешт на майно позивача та заборона його відчуження обмежує права позивача щодо розпорядженням належним йому майном, тобто в повній мірі реалізувати право власності на належне йому майно. Відповідно \~до \~ст.\~ \~1\~ ЗУ\~«Про виконавче\~провадження» - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України,\~цим Законом,\~іншими законами\~та нормативно-правовими\~актами,\~прийнятими відповідно\~до цього\~Закону,\~а також\~рішеннями,\~які відповідно\~до цього\~Закону підлягають\~примусовому виконанню \~ Відповідно\~до \~ ЗУ\~«Про виконавче\~провадження»,\~в редакції,\~що діяла\~на \~ момент\~закінчення виконавчого\~провадження,\~тобто на\~14.01.2013\~року та\~ЗУ \~«Про виконавче\~провадження»,\~що \~діє на\~даний \~час:\~ виконавче\~провадження \~підлягає закінченню\~ у\~разі \~смерті боржника\~ згідно\~ зі\~ ст.\~ст.\~ 49,\~39\~вказаних ЗУ\~«Про виконавче\~провадження».\~Зазначеними \~вище \~ \~Законами \~України \~«Про виконавче\~провадження»,\~також передбачено,\~що у\~разі закінчення\~ виконавчого\~провадження \~арешт,\~накладений на\~майно,\~ кошти\~ боржника\~ \~ знімається,\~ \~ \~ ст.\~ 50,\~40\~ вказаних\~ Законів. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у\~статті 3\~цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішенн Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені вст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Судом встановлено, що згідно довідки від 26.09.2022 року № 2609/01 ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС», який є правонаступником прав та обов`язків ВАТ КБ «НАДРА» претензій майнового характеру останнє до [PERSON] , не має. Таким чином судом встановлено, що на час розгляду справи у Верхньодніпровському відділі державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відсутні будь-які виконавчі провадження стосовно позивача. Крім того у позивача на час розгляду справи відсутня заборгованість перед Банківською установою, на користь якої здійснювалось стягнення за виконавчим листом, що було підставою для накладення арешту на майно боржника. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Таким чином позивачеві надано право обирати спосіб захисту порушеного права при вирішенні питання про звільнення майна з-під арешту, або шляхом подання позовної заяви, або оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця. Позивачем обраний спосіб захисту порушеного права у вигляді звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, що передбачено як нормами матеріального та й нормами процесуального права. Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що наявність накладеного на належне позивачеві нерухоме майно при відсутності відносно позивача виконавчих проваджень обмежує його права, як власника зазначеного майна. За наведених вище обставин суд вважає, що позовні вимоги про скасування арешту з майна позивача підлягає задоволенню. \~ Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992.40 грн., покласти на позивача.

Outcome: approved