Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Заявник [PERSON] в порядку окремого провадження звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного, безперервного проживання на території України. На обґрунтування заяви зазначив, що він народився в с. Мар`янівка, Маловисківського району, Кіровоградської області, де постійно проживав, навчався та працював. В період з 01 вересня 1968 року по 15 червня 1976 року він навчався в Мар`янівській середній школі Маловисківського району Кіровоградської області, де закінчив 8 класів.В період з лютого місяця 1979 року по серпень місяць 1986 року працював різноробочим в радгоспі «Мар`янівський» в «Мар`янівському відділку, працівників цегельного заводу». 13 листопада 1986 року згідно вироку Маловисківського районного народного суду Кіровоградської області [PERSON] за скоєний злочин був засуджений до шести років позбавлення волі. Покарання відбував в Державній установі Шепетівська виправна колонія № 98 та 06.03.1993 року був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання та вибув після звільнення в с.Мар`янівка Маловисківського району Кіровоградської області. 25 вересня 2018 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області [PERSON] був засуджений за ч.1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі, де відбував покарання в місцях позбавлення волі в «Кропивницькій виправній колонії № 6». 28 березня 2022 року згідно ухвали Ленінського районного суду м.Кіровограда був звільнений умовно-достроково від відбування покарання. Зазначив, що у травні 2022 року звернувся в Маловисківський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області по факту отримання паспорта громадянина України, але мені було відмовлено у видачі паспорта громадянина України, згідно закону України «Про громадянство України». На підставі вище викладеного звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного його проживання на території України з 24 серпня 1991 року. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 8 листопада 2022 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Враховуючи вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки № 35 від 20 червня 2022 року Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно закінчив 8 класів Мар`янівської середньої школи Маловисківського району Кіровгградської області, навчався в даній школі з 1 вересня 1968 року по 15 червня 1976 року (а.с. 5). Згідно з архівною довідкою № 218 від 14 червня 2022 року, виданої начальником Маловисківського трудового архіву [PERSON] , у документах архівного фонду ВАТ «Мар`янівське» Марянівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в книзі обліку розрахунків по оплаті праці працівників радгоспу «Марянівський», «Марянівський відділок, працівників цегельного заводу за період з лютого по травень 1979 року, за період з листопада 1983 року по серпень 1986 року є відомості про кількість відпрацьованих вихододнів та сума заробітної плати [PERSON] , який значиться різноробочий, та робочий цегельного заводу (а.с. 6). Відповідно до довідки виданої 13 червня 2022 року за вих. № 240 Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, згідно книги по господарського обліку № 3 за 1996-2000 року, особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] дійсно проживав [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). 13 листопада 1986 року вироком Маловисківського районного народного суду Кіровоградської області [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину та призначено покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі (а.с. 8). Згідно відомостей викладених у довідці № 5/3402 від 14 липня 2022 року ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98), [PERSON] , [INFO] , засуджений 13 листопада 1986 року вироком Маловисківського районного народного суду Кіровоградської області до 6 (шести) років ВТК посиленого режиму. Початок строку 25 серпня 1986 року, звільнений 6 березня 1994 року по відбуттю строку покарання, вибув у с. Мар`янівка Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 9). 25 вересня 2018 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області [PERSON] було засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі, відбував покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6». 28 березня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда був звільнений умовно-достроково від відбування покарання (а.с. 4, 11-12). Відповідно до відповіді завідувача Маловсиківського сектору УДМС в Кіровоградській області Гайдамаки Н.О. відмовлено [PERSON] у документуванні паспортом громадянина України та рекомендовано звернутись до суду та підтвердити факт проживання в судовому порядку (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, які передбачені частиною 1 статті 315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 п.п. 2.1.4 ч. 6 п.«в» Інструкції № 211 від 30.03.1998 року «Про порядок прийняття, розгляду та проходження в органах внутрішніх справ України клопотань, заяв, інших документів з питань громадянства України», порядок визначення належності до громадянства України, крім інших, якщо його батько чи мати постійно проживали в Україні: переліком необхідних для цього документів: а) заяву-анкету (додаток 1); б) три фотокартки розміром 35х45 мм; в) документ, який засвідчує, що батько чи мати заявника постійно проживали на території України (штамп прописки, свідоцтво про отримання середньої освіти, рішення суду, копію витягу з трудової книжки, довідку про підтвердження трудових та адміністративних зв`язків з адміністративною одиницею); г) документ, що підтверджує наявність родинних зв`язків заявника з його батьками (свідоцтво про народження, свідоцтво про усиновлення чи удочеріння або довідку, видану органами реєстрації актів громадянського стану); ґ) документ про відсутність або припинення громадянства іноземної держави, виданий повноважними органами цієї держави. Відповідно до частини 1 статті 8 ЗУ "Про громадянство України", особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". У такому випадку, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України". Отже, встановлення заявником факту постійного його проживання на території України до 24 серпня 1991 року, який має для нього юридичне значення, а саме, дасть змогу в отриманні громадянства України, оскільки іншого способу встановити факт постійного проживання на території України, крім як в судовому порядку не існує, та подальшого набуття ним громадянства України за територіальним походженням також. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заява про встановлення постійного проживання заявника - [PERSON] на території України до 24 серпня 1991 року підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved