Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області), в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мама позивача - [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, до якої входить земельна ділянка (пай) та будинковолодіння [ADDRESS] , що побудоване ще у 60-их роках на земельній ділянці площею 0,25 га. Державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області заведена спадкова справа (№399/2012) на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] . На частину спадкового майна (земельну ділянку) 18.06.2022 державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом. А на іншу частину - житловий будинок в [ADDRESS] , 08.07.2022 на позивачу видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною такої відмови стала відсутність правовстановлюючого документу. Також нотаріусом встановлено, що суспільна група господарства - колгоспна і нотаріус позбавлена можливості визначити розмір частки спадкодавця. Така інформація підтверджується Довідкою про об`єкт нерухомого майна, в якій зазначено, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстровано. Все своє життя позивач проживала разом з матір`ю, вели спільне господарство, мали спільний побут, разом проводили як поточний, так і капітальний ремонти. Після смерті мами, позивач продовжує жити у спадковому господарстві і фактично вступила в управління спадщиною. Поховання мами теж проводила позивач особисто та за власні кошти. Однак, [PERSON] не може належним чином реалізувати своє спадкове право за законом через обставини, вказані в Постанові нотаріуса. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . На даний час відсутні інші спадкоємці. Всі родичі позивача померли, вона займалася їх похованням. Тобто, спору щодо спадкового майна немає. Ухвалою суду від 29 серпня 2022 року по даній справі замінено відповідача - Городенківську міську раду Коломийського району Івано-Франківської області на Чернелицьку селищну раду Коломийського району Івано-Франківської області (Адреса: 78112, Івано-Франківська обл., Коломийський р-н, смт Чернелиця, вул. Незалежності, буд. 23). Учасники справи в судове засідання 22.11.2022 не з`явилися. Позивач [PERSON] до суду подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідач Чернелицька селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області надіслала на електронну пошту суду заяву про розгляд справи без представника селищної ради. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Із виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 10675 від 30.09.2022 слідує, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 на нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS] право власності не зареєстровано. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 308428050 від 29.08.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Площа земельних ділянок, що належить до будинку по [ADDRESS] становить 0,60 га, в тому числі для будівництва - 0,25 га, для ОСГ - 0,35 га, що доводиться довідкою № 129, виданою 12.07.2022 Вільхівцівським старостинським округом Чернелицької селищної ради. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди споруджено в 1962 році. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТ-ВО "Придністров`я" на підставі договору № 123 від 23.06.2022, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 24.06.2022 становить - 74100 грн. У Вільхівцівському старостинському окрузі відсутні книги по господарського обліку до 1974 року, тому інформація по господарству по [ADDRESS] , до 1974 року відсутня, що стверджується довідкою № 160, виданою 01.09.2022 Вільхівцівським старостинським округом Чернелицької селищної ради. Згідно витягу з по господарських книг, виданого 18.07.2022 Вільхівцівським старостинським округом Чернелицької селищної ради, в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: за 1974-1976 роки - голова господарства [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] ; за 1977-1979 роки - голова господарства [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] ; за 1980-1982 роки - голова господарства [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] ; за 1983-1985 роки - голова господарства [PERSON] , [INFO] , вибула в друге господарство; дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] ; за 1986-1990 роки, за 1991-1995 роки - голова господарства [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] ; за 1996-2000 роки - голова господарства [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , вибув в інше господарство 1996 р., дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , вибув в інше господарство 1996 р.; за 2001-2005 роки, за 2006-2010 роки - голова господарства [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] ; за 2011-2015 роки - голова господарства [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] [PERSON] померла, про що 23 грудня 1993 року виконавчим комітетом Вільхівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області складено актовий запис № 3 (лист-повідомлення Городенківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 572/25.11.6-18 від 21.09.2022). На день смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] , одна, що стверджується довідкою № 206, виданою 26.09.2022 Вільхівцівським старостинським округом Чернелицької селищної ради. Про те, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] доводиться Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00036976633 від 27.09.2022, та листом-повідомленням № 572/25.11.6-18 від 21.09.2022, наданих Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1066/01-16 від 08.11.2022 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70564227 від 08.11.2022, стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , не заведена. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Згідно копії виписки з по господарської книги, в господарстві по [ADDRESS] , суспільна група якого - «колгоспна», особовий рахунок № [NUMBER] , [NUMBER] , в період з 1991 по 1995 рік проживали: голова господарства [PERSON] , [INFO] , місце роботи і посада - колгоспниця, с/с Вільхівська, чоловік [PERSON] , [INFO] , місце роботи і посада - колгоспник, с/с Вільхівська, дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Витягом з по господарської книги № 4 за 1991-1995 роки Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що суспільна група господарства по [ADDRESS] ) - колгоспна; за господарством закріплені земельні ділянки загальною площею 0,60 га; в господарстві станом на 15.04.1991 року були зареєстровані і проживали: голова господарства [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності по 1/4 частині належав колишнім членам колгоспного двору- [PERSON] , 1942 р.н., [PERSON] , 1952 р.н., [PERSON] , 1981 р.н., [PERSON] , 1982 р.н. Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Колишній член колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у віці 18 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 20 червня 2001 року зроблено запис за № 4, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 20.06.2001, виданого Вільхівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Із довідки № 138, виданої 22 липня 2022 рокуВільхівцівським старостинським округом Чернелицької селищної ради слідує, що на день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був зареєстрований і проживав по [ADDRESS] разом із батьком [PERSON] , [INFO] . Поховання [PERSON] , 1982 р.н. здійснив батько [PERSON] , 1952 р.н. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину після його смерті, вступив в управління та володіння спадковим майном є його батько [PERSON] , 1952 р.н. Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 735/01-16 від 09.08.2022 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69701918 від 09.08.2022, стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заведена. Як встановлено, [PERSON] , 1952 р.н. успадкував після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] - 1/4 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, однак не оформлено документи про спадкування. Колишній член колгоспного двору [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 64 років в с. Вільхівці Городенківського району Івано-Франківської області, про що 23 березня 2017 року складено відповідний актовий запис за № 3, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 23 березня 2017 року, виданого Вільхівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.05.1981, свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 11.09.2021. Шлюб між батьками позивача розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 27 червня 1995 року зроблено запис за № 62, що доводиться копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого 27.06.1995. Із копії довідки № 406/02-25, виданої 11 вересня 2019 рокуВільхівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що на день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] , [INFO] , внучкою [PERSON] , [INFO] , вели спільне господарство Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] , яка прийняла спадщину після його смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є його дочка [PERSON] . На виконання ухвали суду, приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) Яшан Р.Р. надав суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 151/2019 (номер у Спадковому реєстрі № 64781117), заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з якої вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець першої черги за законом - позивач [PERSON] , яка 23.09.2019 подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. [PERSON] 01.11.2019 приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 2045, № 2046 на: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,8902 га, 0,0848 га, що розташовані на території Вільхівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що належали спадкодавцю [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також 2/4 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] : 1/4 частина даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, та 1/4 частина успадкована ним після смерті сина[PERSON] , який помер [INFO] , однак не оформлено документи про спадкування. Колишній член колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] у віці 70 років в с. Вільхівці Городенківського району Івано-Франківської області, про що 26 липня 2012 року складено відповідний актовий запис за № 12, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 26.07.2012, виданого Вільхівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Із довідок № 127, 130, виданих 12 липня 2022 рокуВільхівцівським старостинським округом Чернелицької селищної ради слідує, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] , разом із дочкою [PERSON] , 1981 р.н. Поховання [PERSON] здійснювала її дочка [PERSON] . Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину після її смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщиниє її дочка [PERSON] . Із копії спадкової справи № 399/2012 (номер у Спадковому реєстрі № 53267705), наданої суду на виконання ухвали Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області вбачається, що за заявою спадкоємця першої черги за законом [PERSON] від 20.08.2012 заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . [PERSON] 18.06.2022 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 593, 594 на: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1086 га, 1,2891 га, що розташовані на території с. Вільхівці Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області, що належали спадкодавцю [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також 1/4 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. При зверненні [PERSON] до державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на належний їй житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , нотаріус відмовила у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 572/02-31 від 08.07.2022. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] , якій як колишньому члену колгоспного двору належить 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті батьків, фактично стала власником ще 3/4 частинвищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, та його реєстрацію як колгоспного двору, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved