Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

В травні 2021р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ДП «СЕТАМ», в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь гарантійний внесок в сумі 90000,0 грн. та судовий збір в сумі 908,0 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовували тим, що на офіційному веб-сайті системи електронних торгів відповідача було розміщено оголошення про проведення електронних торгів з продажу квартири, за адресою: [ADDRESS] (далі за текстом - майно). Реєстраційний номер лоту 461933. Згідно з даними, вказаними в оголошенні, реалізація вказаної квартири відбувалася в межах виконавчого провадження 64006615, стартова ціна продажу лоту складала 1800000,0 грн. Бажаючи взяти участь в проведенні електронних торгів, позивачка сплатила на рахунок відповідача гарантійний внесок в сумі 90000,0 грн. Протоколом № 524719 про проведення електронних торгів, дата початку яких 05 лютого 2021р., дата завершення - 05 лютого 2021р., підтверджується, що позивачкою [PERSON] була заявлена найвища ціна і її було визнано переможцем електронних торгів. Після проведення електронних торгів та оформлення протоколу електронних торгів № 24719 позивачка довідалася, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020р. у справі № 757/50995/20-к було накладено арешт на майно, зазначена ухвала набрала законної сили 01 грудня 2020р. 04 лютого 2021р. ГУ Національної поліції у м. Києві надіслало лист №552/125/14/6/01-2021 на ім`я ДП «СЕТАМ» в якому зазначає що по даному лоту є ухвала суду про арешт майна. 19 лютого 2021р. позивачкою був направлений лист на адресу ДП «Сетам», Вих. №1902-21, яким відмовилась сплачувати повну вартість по лоту, оскільки не бажає сплачувати гроші за майно, яке, на думку позивачки, ніколи не буде передано їй у власність внаслідок накладення на нього арешту в межах здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні. 01 березня 2021р. торги були зовсім припинені на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ліліцького Р.В. від 01 березня 2021р. у рамках ВП 64006615. Оскільки в досудовому порядку, вирішити спір не можливо, з метою захисту порушеного права позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03 грудня 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що торги відбулися в установленому законом порядку, і відсутні правові підстави для повернення позивачці відповідного внеску, оскільки вона, як учасник торгів відмовилася від оплати повної суми придбання відповідного лоту, тобто позивачкою не було виконано умови Порядку з реалізації арештованого майна. 09 грудня 2021р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, наголошуючи, що доводи сторони відповідача наведені у відзиві, не спростовують ту обставину, що на час проведення торгів, майно перебувало під арештом, згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2020р. по справі № 757/50995/20-к, враховуючи те, що вибуло з власності його власника поза волею. Також позивачка звертала увагу суду, що в день торгів, відповідач додатково отримав лист від начальника Управління карного розшуку ГУ Національної поліції у м. Києві, в якому зазначалися зазначені обставини, та повідомлялось з посиланням на унікальний номер лоту (квартиру, яка перебуває під арештом), що торги не можуть бути проведенні, проте відповідачем зазначені обставини були проігноровані, та про вказані обставини учасники торгів повідомлені не були. До того ж, позивачка наголошувала, що наступний переможець торгів, після з`ясування зазначених обставин також не вніс відповідний платіж для придбання спірної квартири. Заперечення на відповідь на відзив, стороною відповідача не подавались. В судовому засіданні позивачка, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, відповіді на відзив, просила суд позов задовольнити. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, свого представника до суду не направив, у відзиві на позов, сторона клопотала про розгляд справи у відсутність свого представника. Суд, заслухавши пояснення позивачки, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ( ч. 2 ст. 15 ЦК України ) Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Правовідносини з реалізації арештованого майна регулюються Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮ України 29 вересня 2016р. № 2831/5, зареєстрованого в МЮ України 30 вересня 2016р., за № 1301/29431(далі по тексту - Порядок). Згідно Порядку реалізації арештованого майна для участі в електронних торгах учасник проходить процедуру реєстрації на веб-сайті, сплачує гарантійний внесок у розмірі 5% від стартової ціни лота на рахунок Організатора, подає заяву на участь в електронних торгах за формою, розміщеною на веб-сайті, та виконує інші вимоги, визначені цим Порядком. Гарантійний внесок вважається сплаченим з дня зарахування його на рахунок Організатора. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що з метою участі у електронних торгах щодо продажу квартири [ADDRESS] , позивачкою було подано заявку на участь у електронних торгах та сплачено гарантійний внесок 05 лютого 2021р. на рахунок відповідача в розмірі 90000,0 грн., що підтверджується наявними в матеріалах цивільної справи копією квитанції № 0000002547354229. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач, згідно з п. 1 загальних положень зазначеного Порядку, відповідач є організатором електронних торгів, який належить до сфери управління МЮ України та уповноважений відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у цій системі, на організацію та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконанням інших функцій передбачених цим Порядком. Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, гарантійний внесок це грошова сума, що зарахована на рахунок організатора електронних торгів, яку за одним лотом сплачує учасник електронних торгів, крім випадків, передбачених цим Порядком, у розмірі 5 %, виходячи зі стартової ціни лота, та є завдатком зі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів. Згідно п. 7 Розділу VII Порядку, якщо належна до сплати сума від переможця електронних торгів не зарахована на рахунок одержувача у десятиденний строк з дня проведення електронних торгів, гарантійний внесок йому не повертається, а наступний учасник, що запропонував найвищу ціну, оголошується переможцем електронних торгів. За його відсутності або відмови електронні торги оголошуються такими, що не відбулися. Гарантійний внесок не повертається також учаснику торгів, який став переможцем торгів, але відмовився підписати протокол. Відповідно до Протоколу №524719 про проведення електронних торгів, дата початку яких 05 лютого 2021р., дата завершення - 05 лютого 2021р., позивачку [PERSON] було визнано переможцем і покладено на неї обов`язок сплатити залишкову суму за придбане на електронних торгах майно, але останньою зазначена сума не була сплачена. У відповідності до п. 3 Розділу 8 Порядку у разі якщо належна до сплати сума (у тому числі винагорода за організацію та проведення електронних торгів) від переможця електронних торгів не зарахована на рахунок одержувача у десятиденний строк або в інший строк, визначений абзацом одинадцятим пункту 1 розділу X цього Порядку, з дня проведення електронних торгів, гарантійний внесок йому не повертається, а переможцем електронних торгів визнається учасник, який запропонував ціну, що була перед ціною, запропонованою переможцем, що не сплатив належної грошової суми за придбане майно. Судом встановлено, що 24 листопада 2020р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/50995/20-к, було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6, у кримінальному провадженні № 12020100060003014 та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, та не було спростовано стороною відповідача протягом всього часу розгляду справи в суді, що 05 лютого 2021р., тобто в день проведення торгів, відповідачем було отримано лист № 552/125/14/6/01-2021 від 04 лютого 2021р. начальника Управління карного розшуку ГУ Національної поліції у м. Києві, який повідомляв про здійснення органом досудового розслідування кримінального провадження № 12020100060003014, накладення арешту на спірну квартиру (лоту торгів) за ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2020р. по справі № 757/50995/20-к, з вимогою не проводити відповідні торги арештованого майна та повідомлення органу досудового розслідування на підставі яких документів відбувається реєстрація учасників торгів по лоту 461933 (спірної квартири). В судовому засіданні позивачка наголошувала, що їй, як учаснику торгів не було повідомлено відповідачем, як організатором торгів про зазначені обставини реалізації спірної квартири, яка була під арештом, при цьому відповідач проводив торги, усвідомлюючи, що такі торги в силу положень закону не можуть відбуватися. Також позивачка звертала увагу суду, що нею, як учасником торгів, про зазначені обставини перебування спірної квартири під арештом за ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2020р., стало відомо вже після торгів, у зв`язку з чим нею не було виконано умови Порядку відносно оплати решти суми коштів за лот, в строки, визначені в протоколі № 524719. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу, правомірності дій відповідача щодо організації та проведення торгів відносно спірної квартири, яка на час проведення торгів була під арештом про що було відомо відповідачу, як організатору торгів. За змістом ч. 4 ст. 656 ЦК України, до договору купівлі - продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (з урахуванням особливостей їх проведення). Придбання майна з електронних торгів є цілісною процедурою, що включає низку дій з підготовки та проведення торгів і оформлення їх результатів відноситься до договорів купівлі - продажу. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено п.8 розділу X Порядку, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто, вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є договором (п. 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018р. у справі №910/856/17). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Як встановлено судом, електронні торги з реалізації лоту №461933 (спірної квартири) за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, а позивачка є стороною даного договору. Зареєструвавшись на веб-сайті відповідача, як учасник електронних торгів, позивачка належним чином виконала взяті на себе зобов`язання та оплатила суму гарантійного внеску і стала переможцем торгів по лоту № 461933 відповідно до Порядку з реалізації арештованого майна, яким чітко визначені всі строки, щодо складання протоколу електронних торгів, порядку повернення гарантійного внеску. Як встановлено судом, після того, як відповідачу стало відомо про ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020р. у справі №757/50995/20-к, якою було накладено арешт на спірну квартиру, він не мав права на реалізацію цього лоту №461933. Крім того, сторони підтвердили, що спірні торги були припинені. В своєму відзиві відповідач зазначає, що торги припинено 01 березня 2021р. на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ліліцького Р.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 01 березня 2021р. у рамках ВП 64006615, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту відповідача. Отже, як зазначала позивачка в судовому засіданні, і це підтверджується матеріалами справи, враховуючи відсутність підстав для проведення торгів відповідачем, позивачка була вимушена відмовитись від придбання майна по лоту №461933, а припинення торгів мало стати підставою для повернення їй гарантійного платежу, який був нею сплачений в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 571 ЦК України у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Так, враховуючи, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020р. у справі №757/50995/20-к на момент проведення електронних торгів набрала законної сили, а також ту обставину, що електронні торги не відбулися, бо були припинені 01 березня 2021р. на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ліліцького Р.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 01 березня 2021р. у рамках ВП 64006615 і акт про реалізацію майна не складався, то суд приходить до висновку, що сторони не дійшли згоди про істотні умови договору, а тому завдаток у вигляді гарантійного внеску підлягає поверненню позивачці. Суд звертає увагу, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Слід враховувати, що ЄСПЛ, розглядаючи справи за заявами про захист права на мирне володіння майном, напрацював низку загальновизнаних стандартів захисту цього права, які зводяться до такого загального правила: вирішуючи питання про те, чи відбувається порушення ст. 1 Першого протоколу, треба визначити: чи є в позивача право власності на майно, що охоплюється змістом ст. 1; чи мало місце втручання в мирне володіння майном та яким є характер такого втручання; чи відбулося позбавлення майна. Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)). Так, в рішенні ЄСПЛ від 20 жовтня 2011р. «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04), суд наголошує на важливості принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає, на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Принцип належного урядування, як правило, не повинен непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (п. 70). В даному випадку на державні органи покладається обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,0 грн.

Outcome: approved