Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Виклад позиції позивача. Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, виділ Ѕ частини житлового будинку та гаража із спільної власності та визнання права власності, мотивуючи її тим, що з червня 2009 року вона почала проживати однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, як подружжя, з [PERSON] в будинку його батьків за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] були пов`язані спільним побутом та бюджетом, вели спільне господарство, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Брацлавської селищної ради № 821 від 11.03.2021 року про те, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] та дійсно постійно проживала на день смерті разом з [PERSON] , який помер [INFO] та вели з ним спільне господарство. Під час спільного проживання ними побудовано житловий будинок загальною площею 104.4 кв.м., житловою площею 52.2 кв.м. та завершено будівництво гаража, на два автомобілі, який станом на 2009 рік був незавершеним, мав лише стіни та покрівлю, за адресою [ADDRESS] . Право власності на гараж зареєстровано 14.12.2012 року, право власності на житловий будинок зареєстровано 07.10.2019 року, право власності зареєстровано за чоловіком [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] мали спільний побут, взаємні права та обв`язки, проживали в будинку батьків [PERSON] , спільно харчувались, спільно купували речі домашнього вжитку, побуту та інше, працювали та за взаємною згодою планували сімейний бюджет. Між ним склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Так, як чоловік помер, відкрилась спадщини до складу якої зокрема входить і майно набуте ним за час спільного проживання. Спадкоємцями першої черги згідно закону після смерті [PERSON] є батьки покійного чоловіка - відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] , інших спадкоємців передбачених законом, заповітом немає. За вирішенням питання встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину майна вона змушена звернутися до суду. Виклад позиції відповідача. 25.10.2021 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] було подано відзив на позову заяву, з якого вбачається, що відповідачі позовні вимоги не визнають в повному обсязі з наступних підстав. В позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що з червня 2009 року вона проживала однією сім`єю із померлим сином відповідачів та вели з ним спільне господарство і були пов`язані побутом та спільним бюджетом, однак зазначене на думку відповідачів не відповідає дійсності. Відповідачі зазначають про те, що їм достовірно відомо, що в 2012 році, позивачка [PERSON] та їхній син [PERSON] , познайомились та між ними зародились стосунки притаманні чоловіку та жінці. Оскільки [PERSON] постійно і до смерті, а саме до [INFO] , проживав з ними та в їхньому житловому будинку. Вони мали з покійним спільний бюджет, спільно забезпечували себе всім необхідним для життя, вели спільне господарство, утримували велику рогату худобу, не менше трьох корів, утримували не менше 5 свиней, кури, гуси, качки, займалися розведенням курей, гусей, обробляли присадибну земельну ділянку в розмірі біля 20 соток, спільно здійснювали придбання продуктів для харчування, спільно утримували та ремонтували житловий будинок та господарські будівлі, підтримували один одного під час захворювань, із спільного бюджету оплачували комунальні послуги. Після знайомства [PERSON] із [PERSON] , в їхніх із сином стосунках нічого не змінилося, при цьому необхідно зазначити, що позивачка жодним чином, не приймала участі в веденні з ними спільного господарства, вона не об`єднувала з членами їхнього домогосподарства свої грошові кошти, у них не було з нею спільного бюджету, а оскільки у відповідачів був спільний бюджет із їхнім сином, то зазначене виключає можливість того, що [PERSON] мав спільний бюджет із позивачкою [PERSON] та виключає ведення з нею спільного побуту та спільного господарства. Крім того відповідачі заперечують те, що позивачка із їхнім сином [PERSON] побудували житловий будинок та позивачка приймала участь в закінченні будівництва гаража на два автомобілі за [ADDRESS] . В 1990 році [PERSON] придбав житловий будинок за [ADDRESS] . З метою облаштування його для проживання [PERSON] 22.03.2002року отримав Рішення Брацлавської селищної Ради №37 та дозвіл на капітальний ремонт житлового будинку з добудовою веранди. У відповідності до даного Дозволу, 23.08.2006 року [PERSON] отримав будівельний паспорт із Дозволом про початок будівництва за №56 та здійснив на власній земельній ділянці, належній йому у відповідності до державного Акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ№386530 від 26.06.2006 року починаючи із 2006 року капітальний ремонт та добудову до житлового будинку [ADDRESS] . Зазначене підтверджується Будівельним паспортом, Технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] та Технічним паспортом на гараж та Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації ВН 141192460827 від 03.09.2019р., Актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ№386530 від 26.06.2006 року. На підставі викладеного, відповідачі, зазначають, що житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] не може бути визнано спільним сумісним майном позивача [PERSON] та [PERSON] , та в подальшому визнання на 1/2 частку житлового будинку та гаража права власності за позивачкою, оскільки спірне майно є особистою власністю [PERSON] , набуте та перебуває на даний час в тому вигляді, яке було ще до знайомства позивачки із [PERSON] та істотного збільшення вартості майна із 2011 року не відбувалось, і позивачка ні власними трудовими чи грошовими затратами не приймала участі в реконструкції житлового будинку по [ADDRESS] та в будівництві гаража, що розташований біля житлового будинку [ADDRESS] . 26.10.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій [PERSON] зазначила те, що відзив відповідачів не можна брати до уваги, оскільки її спільне життя з [PERSON] почалось саме в 2009 році в червні місяці. Вони обоє працювали, мали спільний бюджет, сплачували комунальні послуги та допомагали по потребі фінансами батькам чоловіка. За період спільного проживання вони разом завершили будівництво гаража та побудували житловий будинок, в якому планували жити та вести спільний бізнес. В чоловіка з її донькою були хороші сімейні стосунки, як у батька з донькою, тому чоловік віддав доньці гараж в користування під малий бізнес. Після смерті чоловіка ключі від житлового будинку забрали його батьки, аргументуючи тим, що потрібно взяти де який інструмент, та не повернули їх. А рівно через пів року після смерті чоловіка, його сестра почала себе дивно поводити. Приїхала разом з сином та почали вимагати ключі від їхнього з чоловіком гаража. Вони хотіли терміново попасти в приміщення, використовуючи при цьому ненормативну лексику та погрожуючи зірвати замок. З чоловіком позивачка жила однією сім`єю і про це знали всі, зокрема родичі чоловіка батьки, сестра, племінники чоловіка, знайомі та друзі, рідня позивачки. Сестра чоловіка інколи навідувалася до батьків, раз чи два на місяць, на годину - півтори, а позивачка з чоловіком жили разом з його батьками, однак на даний час відповідачі намагаються запевнити, що це було не спільне проживання і вони не вели спільне господарство, йдучи на обман. За час спільного проживання з покійним вони обжились у побуті. Зокрема були здійсненні такі покупки: індукційна плита з духовкою, кухонний гарнітур, кухонний комбайн, пральна машина, телевізор, комод, пилосос, кавомашина, бойлер електричний, кондиціонер, ноутбук, планшет, утюг, посуд, предмети особистого користування та настільна індукційна плита. Крім того облаштували санвузол та провели каналізацію. На початку спільного проживання з чоловіком зробили ремонт в кухні та обставили її новими меблями, але батьки чоловіка занехаяли кухню до неможливості - продовжували варити баняки для худоби і тому вони вирішили облаштувати собі окрему кухню, окремо готували і окремо харчувались, окрім святкових днів . Чоловік завжди був проти тримання тварин та птиці. В кухні завжди був безлад від баняків та їх запахів. Двір завжди засмічений послідом від птиці. Займатись господарством в них не було часу, так як вони обоє працювали. Чоловік неодноразово сперечався з батькам, щодо утримання худоби та птиці, але розуміння з їх боку не отримував. Батьки розводили птицю і худобу, щоб здебільшого допомогти своїй дочці та її дітям. Після смерті чоловіка позивачка деякий час проживала з його батьками, майже 2 місяці. Підтримувала їх, допомогла забрати фінансову допомогу з чоловікової роботи, спільно провели поховання чоловіка, поминальний обід на 40 день після його смерті. Все змінилася після того, як сестра чоловіка запропонувала їй бути доглядальницею її батьків, однак вона пояснила, що наміру далі жити з його батьками не має. Жити разом було неможливо. Відповідачі почали ховати від неї спільно нажиті речі (телефони, ноутбук та планшет), з недовірою до ставилися, кричали та ображали. Після того, як вона пішла від батьків чоловіка, вони почали розпускати про неї та її рідних всякі нісенітниці, намагаючись очорнити її в очах людей. Заяви, клопотання позивача, відповідача Позивачкою [PERSON] було подано клопотання про витребування доказів та заява про виклик свідків. Від представника відповідачів по справі 11.03.2022 року надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Від представника відповідачів по справі 27.07.2022 року надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Інших заяв і клопотань від учасників по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 23.09.2021 року прийнято вище вказану позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою від 02.11.2021 року задоволено клопотання [PERSON] щодо витребування доказів. Ухвалою від 24.01.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 11.03.2022 року у задоволені клопотання представника відповідачів, адвоката Чавганюк А.М. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції відмовлено. Ухвалою від 27.07.2022 року заяву представника відповідачів, адвоката Човганюк А.М. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції задоволено. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник, адвокат Примакова В.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідачів, адвокат Човганюк А.М. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено особу [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Як вбачається з довідки №821 від 11.03.2021 року виданої Брацлавською селищною радою, [PERSON] проживає в [ADDRESS] та дійсно проживала разом з громадянським чоловіком [PERSON] на день його смерті, який помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.14, 16). Згідно довідки №826 від 11.03.2021 року, виданої Брацлавською селищною радою вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав в [ADDRESS] , а склад сім`ї померлого станом на 07.03.2021 року слідуючий: [PERSON] - громадянська дружина (а.с.15). Згідно накладної №7 від 07.03.2021 року, виписки з ЄДРЮО, та витягу з реєстру платників податків, судом встановлено, що [PERSON] отримала ритуальні послуги на загальну суму 1 100,00 грн. (а.с.17-19). Крім того, позивачкою долучено до матеріалів справи ксерокопії квитанцій про оплату комунальних послуг за період спільного проживання (а.с.38-56). Згідно державного акту серії ЯБ №386530 виданого 26.06.2006 року вбачається, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0591 га для обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.76). В судовому засіданні досліджено копію будівельного паспорта на проведення капітального ремонту житлового будинку з добудовою веранди [PERSON] по [ADDRESS] , в якому наявне рішення №37 від 22.03.2002 року про дозвіл на капітальний ремонт житлового будинку з добудованою верандою по [ADDRESS] , дозвіл № 56 на проведення будівельних робіт та проект забудови земельної ділянки (а.с.78-84). В копії технічного паспорта на гараж в доданій до матеріалів справи наявна заява [PERSON] на розроблення будівельного паспорта на будівництво гаража на 2 автомобілі від 08.09.2006 року(а.с.95), копія рішення Брацлавської селищної ради від 01.08.2006 року про надання дозволу на будівництво гаража в [ADDRESS] (а.с.96), витяг про державну реєстрацію прав від 12.12.2011 року на гараж на два автомобілі (а.с.102), копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме гараж на два автомобіля (а.с.103) Також в судовому засіданні досліджено оригінали фотокарток, які посвідчують факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с.112) 21.07.2022 року [PERSON] звернулася до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.122) Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що познайомилася з [PERSON] у 2010 році, та вже на той час [PERSON] проживала разом із [PERSON] . Вони любили один одного, добре ставилися один до одного. [PERSON] проживала у будинку [PERSON] ще протягом сорока дні після його смерті. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є ї мамою. Із [PERSON] її мама познайомила у 2009 році, а вже з червня 2009 року вони почали жити разом у будинку [PERSON] . Вказує на те, що між її мамою та [PERSON] були теплі стосунки, які можна назвати шлюбом. До [PERSON] , [PERSON] ставилася як до вітчима. ЇЇ мама та він разом будували гараж, робили ремонт у будинку. Під час того, як її мама та [PERSON] починали жити разом, будинку як такого не було, а була лише коробка, у якій вони разом робили ремонт. Своє вісімнадцятиріччя вона святкувала у колі своєї матері, [PERSON] , [PERSON] та його батьками, відповідачами по справі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, як одна родина. У 2009 році [PERSON] та [PERSON] провели до будинку каналізацію, встановили бойлер та кондиціонер. Вони вели спільний бюджет, купували все разом. [PERSON] та [PERSON] часто розповідали йому про свої наміри у побуті. Батьки [PERSON] ставилися до [PERSON] дуже добре. [PERSON] та [PERSON] розом облаштовували будинок. У 2013 році у них був намір жити окремо від батьків [PERSON] [PERSON] відносився до дочки [PERSON] , [PERSON] , як до своєї рідної. [PERSON] та [PERSON] були раді, коли у їхньому будинку [PERSON] спільно з [PERSON] робили ремонт. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знав що [PERSON] та [PERSON] перебувають у відносинах, але з якого саме часу та деталі їхніх стосунків він не знає. Свідок у 2006 році допомагав будувати будинок [PERSON] . Зараз на території будинку є гараж, прибудова. Свідок не вважає що [PERSON] та [PERSON] не були однією сім`єю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що не може точно сказати, коли познайомилися [PERSON] та [PERSON] , але це було уже після розлучення з [PERSON] . Свідок [PERSON] познайомилась з [PERSON] на весіллі. Свідку не є відомим, чи проживали разом [PERSON] та [PERSON] . Господарство спільно не вели. Будівництвом займався [PERSON] [PERSON] для [PERSON] була лише чергова жінка. [PERSON] вона знає з самого дитинства, оскільки є його сестрою. Свідок не вважає що [PERSON] та [PERSON] не були однією сім`єю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] жили як одна сім`я з 2009 року, у них були чудові відносини. [PERSON] ставився до дочки [PERSON] , [PERSON] , як до своєї рідної. [PERSON] певний період часу проживала разом із ними. [PERSON] допомагала [PERSON] , у ведені його бізнесу, а саме часто підробляла у його магазині, чому останній був дуже радий. Свідку не відомо на які кошти проживали [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] і [PERSON] проживали у будинку батьків [PERSON] , у окремій кімнаті. Вели спільно побут, ставилися один до одного як чоловік та дружина. [PERSON] і [PERSON] разом ходили в гості до сім`ї [PERSON] . Свідку відомо, що під час спільного проживання вони разом придбали різну побутову техніку. Також їй відомо, що [PERSON] і [PERSON] разом будували теплицю. [PERSON] і [PERSON] разом робили ремонт у будинку. Свідку достименно відомо, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом. Не розуміє причини невизнання позову відповіді дачами, оскільки ті добре знають про те, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом однією сім`єю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що між [PERSON] та [PERSON] були стосунки як чоловіка та дружини, з 2009 року по смерть чоловіка. Вони разом будували будинок. [PERSON] відносився до [PERSON] як до своєї дочки. Після смерті чоловіка, [PERSON] проживала у будинку ще протягом сорока днів після його смерті. За період спільного проживання вони разом вели побут, всі свята святкували разом. [PERSON] відносився до [PERSON] дуже добре, як до своєї невістки. За життя чоловіка, [PERSON] та [PERSON] разом будували будинок. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5- рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Згідно частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Набуваючи у власність майно, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання цим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 Сімейного кодексу України). Частиною першою статті 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для визнання майна спільною власністю на підставі статті 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 зазначено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити факт спільного проживання сторін у справі та обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. За приписами ч.3 ст.368 ЦК України, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-3058цс16 від 22.06.2017, «Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Отже, зазначені норми права встановлюють існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі (презумпція права спільної сумісної власності), незалежно від того, хто є набувачем за договором, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Висновки суду В ході судового розгляду встановлено та підтверджено допустимими доказами, що з червня 2009 року по 07 березня 2021 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Відповідно, майно придбане в період спільного проживання визнається спільною сумісною власністю згідно з вимогами ст. 74 СК України. За таких обставин, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Внаслідок цього, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки, [PERSON] слід стягнути суму сплаченого нею судового збору, який становить 2 724 грн.

Outcome: approved