Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2022р. задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (третя особа - [PERSON] ) про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням та моральної шкоди. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (ЄДРПОУ 13622789) на користь [PERSON] (РОНКПП [NUMBER] ) в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням та моральної шкоди 21940,38 грн., індекс інфляції в розмірі 2178,67 грн., три проценти річних в розмірі 281,31 грн., а всього 24400,38 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Позивачка 01.11.2022р. надала заяву про розподіл судових витрат (а.с. 1-2). Представник відповідача ДТВ «Страхова компанія «Кредо» генеральний директор Кривцун В.В. у відзиві, поданому 14.09.2022р. вважав, що витрати на правничу допомогу мають бути зменшені, оскільки позивачкою при подачі позовної заяви не надано договору про надання правової допомоги та платіжного доручення про підтвердження цих витрат. Вважав, що підготовка відповідної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу/юридичної та технічної роботи, при виготовленні позовної заяви не вимагалося проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин регулюються нормами ЦK України і Законом. На думку відповідача є завищеними витрати зі складання адвокатом клопотання про витребування доказів та заяви про неможливість подання доказів, кожна з яких оцінена у 3250,00 грн., оскільки шаблони таких заяв можливо знайти на сайтах кожного суду. Отже, витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 1000,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. На підставі положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України учасники справи в судове засідання не викликалися. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив таке. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону). Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Згідно із ч. 4 ст. 58 ЦК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження надання правової допомоги представником позивача адвокатом Куценком О.М. надано суду свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 76 основної справи), договір про надання правової допомоги від 22.06.2021р. та ордер від 28.06.2021р. (а.с. 3), детальний опис робіт (послуг) за вказаним договором, підписаний сторонами договору (а.с. 4). Відповідно до п. 2.3. договору замовник зобов`язаний оплатити гонорар виконавцю за здійснення захисту представництва та надання інших видів правової допомоги замовнику, передбачених п. 1.1 даного договору, при чому представництво інтересів передбачається у суді першої, апеляційної та касаційно, інстанціях. Обчислення гонорару здійснюється у фіксованому розмірі за рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару, затвердженими рішеннями Ради адвокатів. Обсяг наданих виконавцем послуг і виконаних робіт із зазначенням їх вартості узгоджується сторонами і зазначається у «Детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних виконавцем» та підлягає сплаті замовником не пізніше 365 (триста шістдесяти п`яти) днів з дня виплат страховою компанією або ухвалення судового рішення кожною із інстанцій. Підстави для зміни розміру гонорару та умови повернення гонорару допускається лише за згодою сторін. У відповідності до п. 1.1. договору виконавець зобов`язується здійснити: представництво, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків замовника під час відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та шкоди, пов`язаної з лікуванням в наслідок ДТП, що відбулася 13.05.2021р., а також у разі необхідності представництва інтересів замовника у цивільному судочинстві в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська під час розгляду цивільної справи про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та шкоди, пов`язаної з лікуванням; надати інші види правової допомоги з надання замовнику правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів замовника, недопущення їх порушень та на сприяння їх відновленню в разі порушення; підготовці та зборі доказів для звернення до суду з позовом, а замовник зобов`язується оплатити послуги у вигляді надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до детального опису робіт (послуг) за договором про надання правової допомоги від 22.06.2021р. визначено, що за складання/подання позовної заяви до ТДВ «Страхова компанія «Кредо» від 22.08.2022р. (8 год.) - 6500,00 грн., за складання/подання клопотання про витребування доказів від 22.08.2022р. (1 год.) 3250,00 грн., за складання/подання заяви про неможливість подання доказів від 22.08.2022р. (1 год.) 3250,00 грн., за складання/подання відповіді на відзив від 04.10.2022р. (4 год.) 3250,00 грн., за участь у суді першої інстанції за майновим спором у судових засіданнях (не менше 4 год.) 19500,00 грн., гонорар адвоката у разі задоволення позову - 1 456,72 грн. (5% від ціни позову). Всього вартість послуг - 37 206,72,00 грн. Витрати за надання правничої допомоги як то, подання позовної заяви до суду, подання клопотання про витребування доказів, подання заяви про неможливість подання доказів, подання відповіді на відзив - є видами правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», вони підтверджені належними і допустимими доказами, а тому ці витрати підлягають відшкодованою у якості витрат на професійну правничу допомогу. Щодо вимог про відшкодування 1456,72 грн. (5% від ціни позову) у разі задоволення позову, то такі відноситься до так званого «гонорару успіху» адвоката. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 7072) (пункт 5.43 постанови). З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення із відповідача так званого «гонорару успіху» в розмірі 1456,72 грн. Щодо сплати послуг адвоката за участь у судових засідання, то з матеріалів справи видно, що судові засідання 29.09.2022р. і 03.11.2022р. проведені без участі сторін та інших учасників справи. Таким чином, витрати у розмірі 19500,00 грн. (участь у суді першої інстанції) не можуть бути відшкодовано у якості витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони фактично не підтверджені матеріалами справи. Суд виходить із того, що витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом даної справи (в якій адвокат готував позовну заяву, відзив на позов, інші процесуальні документи), враховуючи обґрунтованість та пропорційність їх розміру з урахуванням виконаної адвокатом роботи та предмету спору, підлягають стягненню у розмірі 16250,00 грн. Суд вважає, що витрати на надання професійної правничої допомоги підтверджені належними доказами, є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому відхиляє клопотання відповідача про їх зменшення як необґрунтоване. З урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмір 13609,37\~грн., виходячи з того, що загальний розмір стягнутої суми за рішенням суду становить 83,75% від загальної суми заявлених вимог майнового характеру (16250,00 грн.* 83,75% /100%). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial