Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

17.02.2022 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Портовик Запоріжжя» звернулося до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вимогами про стягнення заборгованості по внескам за управління багатоквартирним будинком. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17.09.1997 було Зареєстровано ОСББ «Портовик Запоріжжя». Власниками квартири за адресою [ADDRESS] є відповідачі. За період з 01.05.2013 по 31.0.2022 співвласниками ОСББ «Портовик Запоріжжя» було накопичено заборгованість по внескам за управління багатоквартирним будинком у розмірі 40 442,37 коп, сума заборгованості визнавалась, не оскаржувалась та частково сплачувалась з періодичністю менше трьох років. Письмове звернення голови правління ОСББ «Портовик Запоріжжя», яке було надіслано 06.01.2022 через АТ «Укрпошта», з вимогою сплати заборгованості, було проігноровано. Зазначає, що згідно протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Портовик Запоріжжя» №26022021 від 26 лютого 2021 року та протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Портовик Запоріжжя» №23012022 від 23 січня 2022 року було затверджено ставку плати за управління багатоквартирним будинком у розмірі: 2020 рік - 7 грн. 00 коп у місяць за м2; 2021 рік - 7 грн. 00 коп у місяць за м2; 2022 рік - 7 грн. 00 коп у місяць за м2. Попередні ставки плати за управління (утримання) багатоквартирним будинком складали: 2019 рік - 6,576 грн. у місяць за м2; 2018 рік - 5,347 грн. у місяць за м2; 2017 рік - 4,405 грн. у місяць за м2; 2016 рік -2,848 грн. у місяць за м2; 2015 рік - 2,5 грн. у місяць за м2; 2014 рік - 2,40 грн. у місяць за м2; 2013 рік - 2,40 грн. у місяць за м2. Посилаючись на те, що відповідачі протягом вказаного періоду отримували послуги позивача з управління багатоквартирним будинком, проте послуги сплачували не в повному обсязі, просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості 40 442,37 грн заборгованості по внескам за управління багатоквартирним будинком та судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору. 17.08.2022 на запит суду надійшла інформація від відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації про те, що перевіркою за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , складений 09.01.2013 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі. Дата смерті [INFO] . 25.11.2022 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Крамаренко А.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якій заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначає, що позивач надав розрахунок боргу за період часу з січня 2006 року по січень 2022 року, тобто 16 років, що суперечить встановленому строку позовної давності. При цьому, розрахунок заборгованості складений з помилками, зокрема незрозуміло звідки в таблиці нарахувань та сплат станом на квітень 2015 року виникла заборгованість 28 209,16 грн, якщо у квітні 2015 року нараховано лише 154,25 грн. Також вказує, що в обґрунтування нарахувань позивач надав лише два протоколи загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку - від 26.02.2021 та від 23.01.2022, тобто перевірити правильність нарахування позивачем суми заборгованості та зробити контр розрахунок заборгованості неможливо. Також посилається на те, що позивачем не надано доказів належного виконання обов`язків з управління багатоквартирним будинком. Крім того представником відповідача заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог, які виникли до лютого 2019 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому. Посилався на те, що відповідачі є несумлінними платниками, мають заборгованість з оплати комунальних послуг. Вважає, що розрахунок суми заборгованості підтверджено належними та допустимими доказами. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Крамаренко А.А. проти задоволення позовних вимог заперечував підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] підтримав позицію свого представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомої суду причини, про дату час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, доходить наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17.09.1997 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Портовик Запоріжжя», місцезнаходження юридичної особи: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Форма власності: приватна спільна сумісна (а.с. 6). Відповідно до ч.1ст.385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Відповідно до ч. 2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, відповідачі є співвласниками багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України від 14 травня 2015 року № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VIII), предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Вказаний закон є спеціальним до вказаних правовідносин. За змістом статей 1, 9 Закону № 417-VIII управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Як передбачено ч. 1,2 ст. 10 Закону «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про 7) визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку регулюються Законом України від 29 листопада 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) № 2866-ІІІ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон №2866-ІІІ). Відповідно до положень статті 10 Закону №2866-ІІІ вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом). Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: … визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Позивач, звертаючись з позовом, та визначаючи розмір заборгованості в сумі 40 442,37 грн, зазначав, що згідно протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Портовик Запоріжжя» №26022021 від 26 лютого 2021 року та протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Портовик Запоріжжя» №23012022 від 23 січня 2022 року було затверджено ставку плати за управління багатоквартирним будинком у розмірі: 2020 рік - 7 грн. 00 коп у місяць за м2; 2021 рік - 7 грн. 00 коп у місяць за м2; 2022 рік - 7 грн. 00 коп у місяць за м2. Попередні ставки плати за управління (утримання) багатоквартирним будинком складали: 2019 рік - 6,576 грн. у місяць за м2; 2018 рік - 5,347 грн. у місяць за м2; 2017 рік - 4,405 грн. у місяць за м2; 2016 рік -2,848 грн. у місяць за м2; 2015 рік - 2,5 грн. у місяць за м2; 2014 рік - 2,40 грн. у місяць за м2; 2013 рік - 2,40 грн. у місяць за м2. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі i щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Тобто, позивач, звертаючись з позовом про стягнення заборгованості у певному розмірі, повинен довести факт наявності такої заборгованості, її розмір та обов`язок відповідача таку заборгованість сплатити.. Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючи розмір заборгованості в сумі 40 442,37 грн, яка формується виходячи з розміру внесків, розмір та порядок сплати яких має затверджуватися відповідно до вимог законодавства, позивач мав надати копії протоколів загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Портовик Запоріжжя», якими встановлювались розмір та порядок сплати внесків, за весь період, за який нахована заборгованість, про стягнення якої заявлені вимоги. Та на підтвердження позовних вимог позивач надав лише протокол загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Портовик Запоріжжя» №26022021 від 26 лютого 2021 року, яким було затверджено ставку плати за управління багатоквартирним будинком у розмірі 7 грн. 00 коп у місяць за м2 у 2021 році та протокол загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Портовик Запоріжжя» №23012022 від 23 січня 2022 року, яким було затверджено ставку плати за управління багатоквартирним будинком у розмірі 7 грн. 00 коп у місяць за м2 у 2022 році (а.с. 12-17). Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Зазначаючи про встановлення розміру внесків у 2013-2020 роках позивач надає лише довідку (а.с. 24), створену самим позивачем, яку суд не приймає в якості належного доказу визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Також не є належними доказами надані позивачем копії рахунків на оплату та обслуговування будинку, сформовані на адресу інших співвласників багатоквартирного будинку (а.с. 52), оскільки з них неможливо встановити, на підставі яких документів вони сформовані та яким саме документом затверджені порядок сплати, перелік та розмір внесків і платежів співвласників саме квартири [ADDRESS] . Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позивач не в повній мірі довів вимоги до відповідачів, а саме підтвердженими є вимоги за період з січня 2021 по січень 2022 включно, тоді як позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з квітня 2015 року по грудень 2020 року належними та допустимими доказами не підтверджені. Крім того, суд наголошує, що при нарахування заборгованості позивачем станом на квітень 2015 року зазначено про наявність заборгованості в розмірі 28 054,91 грн, походження якої в ході судового розгляду позивач взагалі не пояснив. Таким чином, суд доходить висновку, що стягненню з відповідачів підлягає сума заборгованості 5 617,70 грн підтверджених нарахувань, які відповідачами не сплачено. При цьому, з огляду на те, що відповідачам квартира належить на праві спільної сумісної власності без виділу часток, суму боргу слід стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] . Заява відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності в даній справі не підлягає до задоволення, оскільки за період до січня 2021 року позовні вимоги не підлягають задоволенню через недоведеність розміру заборгованості належними та допустимими доказами. Щодо позовних вимог до відповідача [PERSON] суд зазначає наступне. 17.08.2022 на запит суду надійшла інформація від відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації про те, що перевіркою за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , складений 09.01.2013 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі. Дата смерті [INFO] . Таким чином, при відкритті провадження у справі у суду були відсутні відомості щодо смерті [PERSON] . Частиною 4 статті 25ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто з`ясувалося, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, який на час звернення позивача до суду вже втратив свою цивільну правоздатність. Нормами ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У своїй постанові від 16.05.2018р. (справа № 183/4229/14), Верховний суд зазначив, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Отже, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається у випадках, якщо права або обов`язки одного із суб`єктів спірних матеріальних правовідносин в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. У зв`язко з чим процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що процесуальне правонаступництво в разі смерті фізичної особи у порядку ст.55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду, оскільки залучення правонаступників особи, що померла до відкриття провадження у справі - суперечить принципам цивільного судочинства, тим більше, що з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом після смерті відповідача. Чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ст. 25 ЦК України була припинена, та в силу вказаного вище не могла бути стороною у справі, а тому провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Так, залучення судом правонаступників відповідача, який помер ще до звернення позивача до суду, потребує зміни підстав та предмету позову через те, що вимоги про стягнення заборгованості, тому числі і зі зверненням з позовними вимогами до спадкоємців власника майна, мають різні матеріально-правові підстави, що, у свою чергу, порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить положенням ст.49 ЦПК України щодо неможливості одночасної зміни і підстав і предмету позову, а тому суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі ст. 255 ЦПК України, згідно п. 7 ч .1 якої настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою, а, як вже зазначалося вище, залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, порушення яких є недопустимим. Аналогічна правова позиція з приводу необхідності закриття провадження у справах за позовами, які пред`явленні до осіб, що померли на момент пред`явлення позовів, висловлена Верховним судом у постановах від 16.05.2018 року, у справі №183/4229/14-ц, 07.03.2018 року у справі №320/13096/13-ц, 14.02.2018 року у справі №310/10284/15 та 16.01.2018 року у справі №654/3928/15. З огляду на зазначене, провадження за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Портовик Запоріжжя» до [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам за управління багатоквартирним будинком слід закрити. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується статтями133та141 ЦПК України. У відповідності дост.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно дост.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи, що позовна заява підлягає задоволенню частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір пропорційно задоволеній частці вимог.

Outcome: partial