Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обгрунтовують слідуючими обставинами. 12 листопада 1993р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який 12 лютого 2013р. було розірвано. Вказує, що за час перебування в шлюбі ними побудовано будинок з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня, сарай, навіс, вбиральня, криниця та огорожа за адресою: [ADDRESS] . Виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради було винесено рішення №100 від 12.11.2008 року про оформлення права власності на житловий будинок загальною площею 210,10 кв.м., в тому числі житлова площа 73,50 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», навіс літ. «Г», вбиральня літ. «Д», криниця №1, огорожа №2,3, який розташований за адресою [ADDRESS] за громадянином [PERSON] . Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації доручено виписати свідоцтво про право власності на житлові будинки згідно списку. Рішенням Великокучурівської сільської ради №183-42/2019 від 27.06.2019року було перейменовано назву вулиці « [ADDRESS] » на «[ADDRESS]». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №302119532 від 06.06.2022 року власником житлового будинку (загальною площею 210,10 кв.м., в тому числі житлова площа 73,50 кв.м.) за адресою [ADDRESS] являється відповідач - [PERSON] , частка власності 1/1. Позивач вважає, що їй належить Ѕ вищевказаного майна. Враховуючи вищевикладене позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку літ. «А», загальною площею 210.10 m2, житловою площею 73,50 m2, літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», навіс літ. «Г», вбиральню літ. «Д», криницю №1, огорожу №2,3, розташованих за адресою [ADDRESS] . Просить стягнути судові витрати. Позивачка в судове засідання не з?явилася, її представник надав суду заяву у якій просить розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з?явився, надав суду заяву в якій зазначив, що проти задоволення позову [PERSON] не заперечує, оскільки будинковолодіння [ADDRESS] набуте в період шлюбу. Не заперечує проти визнання за [PERSON] в порядку ст. 60 СК України права власності на Ѕ частину будинковолодіння [ADDRESS] . У зв`язку з визнанням ним позову просить вирішити питання про повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Справу просить розглянути у його відсутності. Судом встановлено, що 12 листопада 1993р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який 12 лютого 2013р. було розірвано. За час перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] побудовано будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради було винесено рішення №100 від 12.11.2008 року про оформлення права власності на житловий будинок загальною площею 210,10 кв.м., в тому числі житлова площа 73,50 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», навіс літ. «Г», вбиральня літ. «Д», криниця №1, огорожа №2,3, який розташований за адресою [ADDRESS] за громадянином [PERSON] . Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації доручено виписати свідоцтво про право власності на житлові будинки згідно списку. Рішенням Великокучурівської сільської ради №183-42/2019 від 27.06.2019року було перейменовано назву вулиці « [ADDRESS] » на «Горблянську 32». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №302119532 від 06.06.2022 року власником житлового будинку (загальною площею 210,10 кв.м., в тому числі житлова площа 73,50 кв.м.) за адресою [ADDRESS] являється відповідач - [PERSON] , частка власності 1/1. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім?ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов?язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Враховуючи викладене та те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст.. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Враховуючи те, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, суд стягує з державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 4880(чотири тисячі вісімсот вісімдесять) гривень 20 копійок та стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved