Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

27 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства "СК "Євроінс Україна" в якому просив стягнути з відповідача 36000 грн відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, 4350.00 грн - витрат на поховання та 10000.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, мотивуючи позов тим, що 19.11.2021 року о 13 год.40 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «FORD FOCUS С-МАХ» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по площі Героїв Майдану м.Бахмач Ніжинського району Чернігівської області, при здійсненні маневру повороту ліворуч на вул. Соборності м.Бахмач Ніжинського району Чернігівської області, скоїв наїзд на велосипедиста [PERSON] , яка рухалась в зустрічному напрямку. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 12021270000000558 від 20.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР. Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Євтушенка В.М. від 31.08.2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021270000000558 від 20.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрито на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України. Відповідно до полісу № 204576108 обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних засобів, укладеного 03 червня 2021 року між страховиком ПрАТ «СК «Євроінс Україна» і страхувальником [PERSON] , відповідальність останнього, як водія автомобіля марки -FORD FOCUS С-МАХ» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована. Внаслідок загибелі матері позивач зазнав моральних страждань. Загальний розмір страхового відшкодування особам, стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами та становить 60000,00 грн. Відповідачем сплачено на користь позивача суму 40350 грн, проте позивач не згоден з таким розміром страхового відшкодування та вважає, що стягненню підлягають 36000,00 грн - доплата моральної шкоди та 4350,00 грн - доплата витрат на поховання. Крім того просить стягнути 10000 грн. витрат на правничу допомогу. 16 листопада 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач та його представник - адвокат Антоненко І.Є. в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримують позовні вимоги та не заперечують проти винесення заочного рішення. Представник відповідача - ПрАТ "СК "Євроінс Україна" в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений, і не подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У визначений судом строк відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача у своїй заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Норми ст.4 ЦПК України вказують, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 19 листопада 2021 року о 13 годині 40 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «FORD FOCUS С-МАХ» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по площі Героїв Майдану м.Бахмач Ніжинського району Чернігівської області, при здійсненні маневру повороту ліворуч на вул. Соборності м.Бахмач Ніжинського району Чернігівської області, скоїв наїзд на велосипедиста [PERSON] , яка рухалась в зустрічному напрямку. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 12021270000000558 від 20.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР. Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Євтушенка В.М. від 31.08.2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021270000000558 від 20.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрито на підставі п.2 ч. І ст.284 КПК України (11-14). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Відповідно до копії про народження [PERSON] доводилась матір`ю позивача [PERSON] (а.с.9). На момент ДТП відповідно до полісу № 204576108 обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних засобів, укладеного 03 червня 2021 року між страховиком ПрАТ «СК «Євроінс Україна» і страхувальником [PERSON] , відповідальність останнього, як водія автомобіля марки «FORD FOCUS С-МАХ» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована.(а.с.16) 16.02.2022 року позивач звернувся з заявою до ПрАТ "СК "Євроінс Україна" про виплату страхового відшкодування (а.с.17). Позивач вказує, що в досудовому порядку на рахунок позивача від відповідача надійшли кошти в розмірі 40350,00 грн, з яких : 36000грн. відшкодування моральної шкоди та 4350.00 грн. витрат на поховання, що підтверджується листом №7568/ДВЗ від 25.10.2022 року за підписом заступника начальника відділу врегулювання збитків ПрАТ "СК "Євроінс Україна" Сторчеус В.А. (а.с.24). Відповідно до повідомлення про прийняте рішення по справі №48678/1-1 за підписом заступника начальника відділу врегулювання збитків ПрАТ "СК "Євроінс Україна" Сторчеуса В.А. за страховим випадком, що стався 19.11.2021 року згідно договору №018006-2311-204576108 та страхового акту №48678/1-1/2022 ПрАТ "СК "Євроінс Україна" прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 40350 грн., розмір заявлених вимог було зменшено на 50% у відповідності до п.36.3 ст.36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» (а.с.21) Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Згідно з положеннями статті 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Зменшуючи розмір виплати потерпілому моральної шкоди та витрат на поховання на 50 % страховик послався на вимоги положень п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Тобто, дане положення застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - велосипеда та автомобіля). У даній ситуації, смерть потерпілої настала в результаті наїзду на неї автомобіля (джерела підвищеної небезпеки). Отже положення п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в даному випадку не можуть бути застосовані. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18). Відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Євтушенка В.М. від 31.08.2022 року про закриття кримінального провадження № 120212700000000558 умисел потерпілої [PERSON] заподіяти собі смерть або наявність непереборної сили не встановлена. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «…Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Згідно з п.5 вказаної постанови Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В ДТП загинула мати позивача, а відтак безспірним є той факт, що позивач в результаті ДТП зазнав, як моральних страждань, так і інших негативних явищ, і ці фактори мають незворотній характер. На підставі ч. 2 ст. 5 ЦПК України суд відповідно до викладених в позові вимог вважає ефективним і таким, що не суперечить закону саме такий спосіб захисту порушених прав позивача. Це не виходить за межі заявлених позовних вимог і не порушує вимог ст. 5 ЦПК України. У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява N 40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Враховуючи характер і обсяг заподіяних моральних страждань позивачу у зв`язку зі смертю рідної людини, а саме: матері, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] недоплачену моральну шкоду у розмірі 36000 гривень 00 копійок. Що стосується витрат позивача на поховання матері [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 27.4 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює виплату відшкодування витрат понесених на поховання за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. [PERSON] було підтверджено належними доказами та не спростовано відповідачем понесені витрати на поховання, а тому позовні вимоги в частині доплати на відшкодування витрат на поховання в розмірі 4350,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, позивачі від сплати судового збору звільняються. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, із відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір виходячи з ціни позову в розмірі 992,40 грн. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу. З приводу судових витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем до стягнення з відповідача у розмірі по 10000 грн. 00 коп. на його користь, суд враховує, що дані витрати здійснені згідно договору про надання правової допомоги від 24.10.2022 року (а.с.25), акту прийняття - передачі наданих послуг на виконання умов Договору від 24.10.2022 року з детальним описом наданих послуг (а.с.26), та квитанції про перерахування [PERSON] коштів за надану правову допомогу у розмірі 10000 грн. 00 коп.(а.с. 27). Розрахунок розміру плати за надану професійну правничу допомогу суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідає процесуальному законодавству, укладеним договорам і обсягу наданих послуг та їх вартості. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved