Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

21.02.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. В обґрунтування позову зазначає, що 10.04.2001 року між нею та [PERSON] , яка діяла також в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Зазначений договір був посвідчений в Універсальній товарно-сировинній біржі «Південь». Оскільки вказаний договір не був свого часу нотаріально посвідчений, вона позбавлена можливості отримати документи, які підтверджують її право власності на квартиру. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10.04.2001 року, укладений в Універсальній товарно-сировинній біржі "Південь" між нею та [PERSON] , [PERSON] .. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі та участі позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] причину неявки суду не повідомили, про день, місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому\~ст. 128 ЦПК України. На підставі ч.2\~\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до наступного. Під час розгляду справи по суті встановлено, що 10.04.2001 року між [PERSON] та [PERSON] , яка також представляла на біржі інтереси неповнолітньої доньки [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований 10.04.2001 року Універсальною товарно-сировинною біржею «Південь» за № 21, що підтверджується копією даного договору (а.с. 4). Нотаріусом даний договір не посвічувався. Згідно п. 1 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.04.2001 року [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , продала, а [PERSON] відповідно умов цього договору придбала квартиру [ADDRESS] . Квартира була продана за 1000 (одну тисячу) гривень, які отримані продавцем до реєстрації даного договору (п. 5 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.04.2001 року). Вищезазначена квартира належала продавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.07.1998 року органом приватизації житла ВП «ЮУ АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом». Технічний паспорт на дану квартиру перереєстрований на ім`я [PERSON] (а.с. 6-7). Стаття 9 Житлового Кодексу України\~вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. Відповідно до п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст.ст.\~57,\~58 Конституції України,\~ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п.4 Прикінцевих і\~перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Договір купівлі-продажу від 10.04.2001 року укладено сторонами під час дії\~Цивільного кодексу Української РСР 1963 року\~(далі\~ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири (житлового будинку), якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно\~ст. 47 цього Кодексу, недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Приписами\~ст. 224 ЦК УРСР\~встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. При укладанні договору купівлі-продажу від 10.04.2001 року сторони керувались ч.2\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. У відповідності до ч.2\~ст. 47 ЦК УРСР\~та п.4 Постанови\~\~Пленуму\~\~Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. В укладеному 10.04.2001 року договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови договору. Усі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору не оскаржено і ніким не оспорюється. Відповідно до ч.2\~ст. 220 ЦК України\~(2003), якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У зв`язку з тим, що сторони за договором купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконали свої обов`язки по цьому договору, однак не мають можливості його нотаріально посвідчити, то суд вважає необхідним вказаний договір визнати дійсним. Так як договір купівлі-продажу нерухомого майна є правочином, тому суд вважає що [PERSON] на законних підставах набула право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , а тому позов в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним, підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, вимог щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача.

Outcome: approved