Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Vodafone Україна», Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування майнової шкоди фізичній особі, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позову зазначала, що 12 січня 2019 року, невідома особа, яка є абонентом мобільного оператора «Vodafone Україна», шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа грошима позивачки у сумі 12070,50 (дванадцять тисяч сімдесят гривень 50 коп), які були переведені на рахунок мобільного телефону [NUMBER] , за оренду квартири у м. Вишгород, Київської області, по оголошенню на сайті ОЛХ. 13 січня 2019 року, через дзвінок оператору «Vodafone Україна», було повідомлено про злочин та заблоковано мобільний телефон шахрая. На момент блокування, кошти знаходились на рахунку мобільного телефону [NUMBER] , та почалося безпідставне користування грошовими коштами ПрАТ «Vodafone Україна». 13 січня 2019 року після звернення до Покровського відділу поліції, відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України реєстрація заяви в ЄРДР повинна була відбутися за 24 години. Заява не була зареєстрована в ЄРДР. Рішення за заявою було прийнято з порушенням законодавчих норм, тобто не прийнято до уваги, що внаслідок цивільно - правових відносин, виникли ознаки кримінального правопорушення, а саме заволодіння коштами, шляхом обману. І тільки після звернення до суду, про бездіяльність працівників Покровського відділу поліції, на підставі ухвали суду від 07.03.2019 року, відомості про злочин, були внесені до ЄРДР за №12019050410000530 від 12.03.2019 року та почалось досудове розслідування. З моменту скоєння злочину пройшло вже більш як 20 місяців, досудове розслідування триває 18 місяців. Матеріали справи позивача неодноразово надходили де прокуратури, та в останній раз їх направили до Селидівського ВП Донецької області. Було встановлено, що місцем скоєння кримінального правопорушення є м. Донецьк, який на сьогоднішній день є тимчасово окупованою територією, де немає можливості у повному обсязі провести слідчо-розшукові дії з метою встановлення та притягнення винної особи до кримінальної відповідальності. За час досудового розслідування, позивач неодноразово зверталась до керівництва ПрАТ «Vodafone Україна». Органи досудового розслідування за межами розумного строку не завершили належним чином розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019050410000530 від 12.03.2019 року. Позивач просить повернути кошти, яких вона позбулася через кримінальну діяльність шахраїв, а також отримати компенсацію за користування грошовими коштами та відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень, за скрутне матеріальне становище позивача та душевні переживання протягом всього терміну досудового розслідування. На підставі викладеного [PERSON] просить визнати її потерпілою від кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України; притягнути до відповідальності винних осіб, повернути втрачені кошти, компенсацію за користування її майном та компенсувати моральну шкоду у розмірі 20000,00 гривень. Ухвалою судді від 26 липня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 19 жовтня 2022 року від ПрАТ «Vodafone Україна» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому вказано про те, що ПрАТ «ВФ Україна» ознайомившись з доводами викладеними в позовній заяві, вважає вимоги викладені в ній таким, що не підлягають задоволенню, адже позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення її прав товариством. Враховуючи вищевикладене просить у задоволенні позову [PERSON] до ПрАТ «ВФ Україна», Держава країна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування майнової шкоди фізичній особі, яка потерпіла від злочину відмовити в повному обсязі. 28 вересня 2022 року від Кабінету Міністрів України надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому вказано про те, що Кабінет Міністрів України проти позовних вимог, пред`явлених до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України заперечує, вказує на те, що прав позивача не порушувало, досудове розслідування триває, а тому позов є таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні позивач не зявилась, надала відповідь на відзив та заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовнаі вимоги просить задовольнити. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд установив, що 12 січня 2019 року, невідома особа, яка є абонентом мобільного оператора «Vodafone Україна», шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа грошима позивачки у сумі 12070,50 (дванадцять тисяч сімдесят гривень 50 коп), які були переведені на рахунок мобільного телефону [NUMBER] , за оренду квартири у м. Вишгород, Київської області, по оголошенню на сайті ОЛХ. 07.03.2019 року ухвалою слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області зобов`язано Покровський відділ поліції ГУ НП України в Донецькій області внести відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] , в інтересах [PERSON] за її заявою від 13.01.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та провести досудове розслідування в повному обсязі. На підставі ухвали слідчого судді від 07.03.2019 року, відомості про злочин, були внесені до ЄРДР за №12019050410000530 від 12.03.2019 року. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно дост. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди: а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду на державу. Звертаючись до суду з позовом позивач вказувала на те, що внаслідок надмірності тривалості кримінального провадження позивачу завдано моральну шкоду в сумі 20 000 грн. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди: а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду на державу. Звертаючись до суду з позовом позивач вказував на те, що внаслідок бездіяльності відповідачів позивачу моральну шкоду в сумі 20 000 грн. Позивач вважає, що моральна шкода, яка завдана протиправною бездіяльністю посадових осіб органів досудового слідства, підлягає відшкодуванню державою за рахунок Державного бюджету України. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, яка за змістом ст. 1167 ЦК України завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а також відповідно до того, яких саме втрат немайнового характеру він зазнав, обґрунтувати розмір відшкодування моральної шкоди. Недоведеність позивачем зазначених обставин по справі є підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи вищезазначені вимоги закону судом встановлено відсутність правових підстави для стягнення моральної шкоди з відповідачів, оскільки позивачем не надано доказів відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України факту заподіяння моральної шкоди та вини відповідачів у її заподіяні. За таких обставин, у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed