Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

До Подільського районного суду м. Києва звернулась [PERSON] з позовною заявою до АТ «ПУМБ», в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 17034 грн. 69 коп., які були набуті відповідачем за виконавчим написом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірні грошові кошти було стягнуто під час примусового виконання у ВП №56850429 виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. №5190 від 07.06.2018 в сумі 25205 грн. 16 коп., який в подальшому постановою Вінницького апеляційного суду від 28.10.2021, яка набрала законної сили, визнаний таким, що не підлягає виконанню. Так, з позивача з моменту відкриття виконавчого провадження було стягнуто грошові кошти в розмірі 17543 грн. 93 коп., у тому числі: 509 грн. 24 коп. - витрати виконавчого провадження, а 17034 грн. 69 коп. було перераховано на користь АТ «ПУМБ». Отже, позивач вважає, що зазначені спірні кошти стягнуті без достатньої правової підстави, а тому на підставі ст. 1212 ЦК України вона просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2022 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 04.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.06.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5190, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № GP6362676 від 14.05.2014 у розмірі 25205 грн. 16 коп. З метою примусового виконання вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. 24.07.2018 відкрито виконавче провадження №56850429. З довідки приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. вбачається, що на виконання виконавчого напису №5190 від 07.06.2018, виданого приватним нотаріусом Харою Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості, з останньої стягнуто грошові кошти у сумі 17543 грн. 93 коп., які розподілено наступним чином: - 14164 грн. 17 коп. - стягнуто на користь стягувача АТ «ПУМБ»; - 350 грн. - витрати виконавчого провадження. - 2520 грн. 52 коп. - основна винагорода приватного виконавця; - 509 грн. 24 коп. - перебувають на депозитному рахунку приватного виконавця. Постановою Вінницького апеляційного суду від 28.10.2021 у справі №133/3678/20 виконавчий напис №5190, вчинений 07.06.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № GP6362676 від 14.05.2014 у розмірі 25 205,16 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили. На підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 28.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. постановою від 17.11.2021 закрито виконавче провадження №56850429. Авансовий внесок повернуто стягувачу. Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням від 28.10.2021 визнано оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а на підставі нього з позивача стягнуті грошові кошти, між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються положеннями статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України, може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2016 у справі №6-100цс15, від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19. Суд бере до уваги, що правовою підставою для набуття АТ «ПУМБ» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який постановою суду визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак, оскільки правова підстава для отримання таких коштів відпала, грошові кошти у розмірі 14164 грн. 17 коп. підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з АТ «ПУМБ» грошових коштів у розмірі 14164 грн. 17 коп. підлягають задоволенню. Разом з тим, позов в частині стягнення 350 грн. витрат виконавчого провадження та 2520 грн. 52 коп. основної винагороди приватного виконавця задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено Розділом Х Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Враховуючи те, що чинним законодавством передбачений інший порядок оскарження дій приватного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку зі стягненням винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, а тому позов в частині стягнення на користь позивача винагороди приватного виконавця в розмірі 2520 грн. 52 коп. та витрат виконавчого провадження у розмірі 350 грн. задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернення до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №6977-6909-2386-8573 від 21.01.2022. Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача АТ «ПУМБ» на користь позивача судовий збір у розмірі 823 грн. 70 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial