Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

01 грудня 2021 року ТОВ «Прості\~ Займи» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором надання фінансових послуг №1833447073020 від 30 листопада 2018 року в загальному розмірі 70819 гривень 77 копійок, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 листопада 2018 року між позивачем ТОВ «Прості Займи» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №1833447073020 на суму 3000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60 гривень за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Позивач виконав свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, шляхом перерахування на банківську картку відповідача платіжною системою ТОВ «Вей Фор Пей». Таким чином, згідно кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 3000 гривень та сплатити проценти у розмірі 960 гривень у строку 16 днів до 15 грудня 2018 року. Крім того, відповідач взяв на себе зобов`язання, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно кредитного договору. Враховуючи, що на 15 грудня 2018 року термін платежу за договором настав, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти. Станом на 26 жовтня 2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором склала: 3000 гривень 00 копійок сума кредиту; 62794 гривні 14 копійок проценти за користування кредитом; 1355 гривень 86 копійок пеня; 711 гривень 62 копійки індекс інфляції за весь період прострочення; 2958 гривень 15 копійок три проценти річних від простроченої суми, що в загальному становить 70819 гривень 77 копійок, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. 28 грудня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у вказаній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судовий розгляд, роз`яснено відповідачу право на подання до суду відзиву на позовну заяву, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Представник позивача ТОВ «Прості Займи» у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу місця проживання, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не направила. З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію позивача, яка викладена у його заяві про розгляд справи без її участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Судом встановлено, що 30 листопада 2018 року між ТОВ «Прості Займи» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг №1833447073020, у режимі онлайн, шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети для отримання кредиту на сайті позивача, згідно умов якого відповідач отримав кредит на особисті потреби у розмірі 3000 гривень 00 копійок строком на 16 днів до 15 грудня 2018 року та зобов`язалася його повернути і сплатити проценти у розмірі 960 гривень 00 копійок. Розмір процентів: 2% за кожен день користування кредитом, (730 відсотків річних). Дата початку нарахування процентів за користування кредитом розпочинається з 30 листопада 2018 року. При виникненні заборгованості позичальник також зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 % у порядку, передбаченому розділом 4 Умов. Крім того, відповідачем зазначено номер особистого карткового рахунку, яким є [NUMBER] . У інформаційній довідці щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій містяться дані відповідача [PERSON] , її прізвище, ім`я та по батькові, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адреса реєстрації та місця проживання, дата народження, номер телефону, відомості про місце роботи, щомісячний дохід та сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку [NUMBER] , на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти. Відповідно до п.4-6 зазначеного договору, відповідач підтвердила, що доступ до заповнення від її імені заяв-анкет на офіційному сайті pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua належить лише їй, ні які інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві. Всі заяви-анкети, що надходять від його імені на сайт pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua, є дійсними та надані нею особисто. Всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто. Згідно наданого позивачем ТОВ «Прості Займи» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником [PERSON] отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети. ТОВ «Прості Займи» прийнято позитивне рішення про надання кредиту та 30 листопада 2018 року через платіжну систему за допомогою ТОВ «Вер Фор Пей» здійснено переказ кредитних коштів в сумі 3000 гривень 00 копійок на платіжну картку відповідача. Згідно довідки №782 від 03 листопада 2021 року, ТОВ «Вей Фор Пей» на банківську кредитну картку [NUMBER] , вказану відповідачем при оформленні заяви-анкети 30 листопада 2018 року, перераховані кошти за кредитним договором у розмірі 3000 гривень 00 копійок, деталі транзакції: номер картки [NUMBER] , власник картки (емітент) банк JOINT STOCK COMPANY STATE SAVINGS BANK OF UKRAINE, категорія картки: MasterCard, час запиту: 30.11.2018 року о 15:07:33, Сума 3000 Валюта UAH. Як вбачається з інформації, яка отримана від АТ «Державний ощадний банк України» на виконання ухвали суду про витребування доказів, банківська картка № [NUMBER] , яка видана АТ «Державний ощадний банк України», належить відповідачу [PERSON] . Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. З змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором кредиту №1833447073020 від 30 листопада 2018 року не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається з: 3000 гривень 00 копійок сума кредиту; 960 гривень 00 копійок - проценти за користування кредиту в межах строку кредитування за період з 30 листопада 2018 року по 15 грудня 2018 року, а всього 3960 гривень 00 копійок. При цьому, як вбачається з матеріалів справи та про це вказує у позовній заяві ТОВ «Прості Займи», відповідач [PERSON] 16 грудня 2018 року за вказаним договором сплати 925 гривень 86 копійок. Таким чином, вищевказана загальна заборгованість [PERSON] за договором кредиту №1833447073020 від 30 листопада 2018 року становить 3034 гривень 14 копійок та саме така заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Договором про надання фінансових послуг №1833447073020 від 30 листопада 2019 року передбаченого, що при виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язалася сплатити пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 % у порядку, передбаченому розділом 4 Умов, внаслідок чого вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь пені у сумі 1355 гривень 86 копійок є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Разом з тим, положеннями статей 1046, 1049 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору №1833447073020 від 30 листопада 2018 року ТОВ «Прості Займи» надало позичальнику [PERSON] суму позики строком на 16 днів, тобто до 15 грудня 2018 року. Таким чином, позикодавець за вказаним договором має право нарахування та стягнення процентів у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 15 грудня 2018 року, в зв`язку з чим вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентах за користування кредитом з 16 грудня 2018 року у сумі 61834 гривні 14 копійок є безпідставною, внаслідок чого задоволенню не підлягає. Також, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунків збитків від інфляції та розрахунку 3 відсотків річних по кредитному договору №1833447073020 від 30 листопада 2019 року, за період з 16 грудня 2018 року по 26 жовтня 2021 року ТОВ «Прості Займи» нарахував відповідачу [PERSON] збитки від інфляції 711 гривень 62 копійки за весь період прострочення та 2958 гривень 15 копійок три проценти річних від простроченої суми. Однак, вищевказані суми нараховані ТОВ «Прості Займи» з врахуванням відсотків за користування кредитом, що були нараховані за період з 16 грудня 2018 року по 26 жовтня 2021 року. Враховуючи, що станом на день припинення дії договору, тобто 15 грудня 2018 року, [PERSON] мала загальну заборгованість у сумі 3960 гривень 00 копійок, та приймаючи до уваги, що 16 грудня 2018 року вона повернула позивачу частину заборгованості у сумі 925 гривень 86 копійок, внаслідок чого з 16 грудня 2018 року загальна заборгованість за договору становить 3034 гривень 14 копійок, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути індекс інфляції за весь період прострочення, тобто з 16 грудня 2018 рок по 26 жовтня 2021 року, в сумі 562 гривні 07 копійок та 3% річних в сумі 260 гривень 60 копійок. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №5434 від 08 листопада 2021 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2270 гривень 00 копійок. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ТОВ «Прості Займи» підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог. Так, 5212 гривень 67 копійок (загальна сума, яка підлягає стягнення з відповідача на користь позивача) відповідає 7,36% від заявленої ціни позову - 70819 гривень 77 копійок, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (7,36% від 2270 гривень становить 167 гривень 07 копійки). На підставі викладеного, відповідно до ст.525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та

Outcome: partial