Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що вона та [PERSON] є співвласниками квартири під номером [ADDRESS] . На підставі ордеру на житлове приміщення та договору купівлі продажу частки квартири, їй належить дві третіх частки вказаної квартири. [PERSON] є власником 1/3 частки вказаної квартири. Відповідач [PERSON] була зареєстрована у зазначеній квартирі 5 вересня 2018 року після укладення шлюбу з її сином [PERSON] . [INFO] її син [PERSON] помер. Відповідач після його смерті успадкувала 1/3 частку квартири, яку в подальшому 17 березня 2021 року продала їй. Місце реєстрації\~відповідача на\~цей час\~залишаться за\~адресою:\~квартира під\~номером [ADDRESS] ,\~хоча фактично\~вона з часу продажу своєї частки не проживає, тривалий час не є членом сім?ї власника квартири, спільним побутом з нею не пов?язана, будь якиї намірів проживати у квартирі не виявляла. Не дивлячись\~на відсутність\~перешкод з\~її боку\~у користуванні\~квартирою, відповідач без поважних причин не проживає у квартирі, інтересу до неї, як до житла, не проявляє. Фактом реєстрації відповідача в квартирі, співвласником якої вона є, порушуються її права як власника житла, оскільки це створює їй перешкоди у розпорядженні ним, впливає на сплату комунальних послуг та оформлення субсидії. Просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 12 вересня 2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 3 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Аргументи учасників справи В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. В обґрунтування заявлених вимог послалася на обставини, які викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що після смерті сина відповідач продала свою частку квартири їй та, ймовірно, виїхала до Польщі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася судовими повістками, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому порядку. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є співвласником 1/3 частини квартири під номером [ADDRESS] та сином позивача. Відповідач [PERSON] проживала в квартирі допоки був живий його брат [PERSON] , з яким відповідач перебувала у шлюбі. Після смерті брата відповідач продала успадковану після його смерті частку квартири позивачу та виїхала. З того часу в квартирі не проживає. Вважає доцільним визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки інтересу до житла вона не проявляє, її реєстрація в квартирі створює перешкоди їм з позивачем, як власникам квартири, у здійсненні права власності. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення\~ стала відсутність [PERSON] за зазначеним місцем проживання. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відповідачі не з`явилася до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надала, враховуючи правила статей\~223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Допитана як свідок [PERSON] показала, що проживає в квартирі під номером [ADDRESS] , є сусідкою позивача. Відповідач [PERSON] була невісткою позивача, проживала у квартирі під номером [ADDRESS] , співвласником якої є позивач. Засвідчила, що відповідач після смерті її чоловіка [PERSON] , певний час проживала у квартирі, а з весни 2021 року не з?являлася за місцем проживання. Аналогічні показання надала свідок [PERSON] , яка проживає в квартирі під номером [ADDRESS] , та є сусідкою позивача. Фактичні обставини справи Судом встановлені такі фактичні обставини. Позивач [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були співвласниками квартири під номером [ADDRESS] у розмірі 1/3 частки кожен. Після реєстрації шлюбу з [PERSON] місце проживання відповідача [PERSON] було зареєстроване з 5 вересня 2018 року за адресою: квартира під номером [ADDRESS] . За вказаною адресою відповідач проживала, як член сім?ї співвласника квартири. Після смерті [INFO] [PERSON] відповідач, в порядку спадкування за законом, набула права власності на 1/3 частку спірного житла, на підставі свідоцтва про право власності за законом, виданого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. 17 березня 2021 року, за реєстровим номером 690. 17 березня 2021 року відповідач продала належну їй 1/3 частку квартири під номером [ADDRESS] позивачу [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються даними ордеру на жиле приміщення № 325, виданого Миронівською міською радою народних депутатів 15 січня 1988 року (а.с. 11), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1952589, виданого 10 листопада 2003 року Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації (а.с. 12), договору купівлі продажу 1/3 частки квартири [ADDRESS] , посвідченого 17 березня 2021 року приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Товмач О.М. (а.с. 13-14), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 248667662 від 17 березня 2021 року (а.с. 15), довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 02-14/2018, виданої Миронівською міською радою 4 серпня 2022 року (а.с. 16), свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 23 липня 2020 року (а.с. 17). Відповідач не проживає у будинку позивача понад один рік, що підтверджується даними актів обстеження, складених за участі представника органу місцевого самоврядування та в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] 29 липня 2021 року за № 02-49/2139, 29 серпня 2021 року за № 02-49/2608, 24 вересня 2021 року за № 02-14/3140, 25 жовтня 2021 року за № 02-49/3584, 22 листопада 2021 року за № 02-49/3659, 15 грудня 2021 року за № 02-49/4297, 24 січня 2022 року за № 02-14/335, 21 лютого 2022 року за № 02-14/741, 24 березня 2022 року за № 02-14/864, 21 квітня 2022 року за № 02-14/997, 27 травня 2022 року за № 02-14/1195, 24 червня 2022 року за № 02-14/1419, 26 липня 2022 року за № 02-14/1640 (а.с. 18-30). Факт непроживання відповідача за адресою: квартира під номером [ADDRESS] , з березня 2021 року підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їхні пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, заслухавши вступне слово позивача, пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже,\~стаття 15 ЦК України\~визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.\~\~ Статтею 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність чи відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб. За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.\~ Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень вказаних норм власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Власник житла має право вимагати від колишнього власника усунення перешкод у користуванні власністю, зокрема, вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування. При цьому, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла (стаття 346 ЦК України). Відповідач є особою, яка набула права користування належним позивачеві житловим приміщенням, вселилася у нього у встановленому порядку як член сім`ї власника, згодом набула право спільної часткової власності на квартиру та відчужила належну їй частку у жиьтловому приміщенні позивачу. З моменту продажу частки у квартирі право власності відповідача є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності припиняється також правомочність користування житлом, яка нерозривно пов`язана з власністю. На даний час відповідач не є співвласником квартири під номером [ADDRESS] та членом сім?ї співвласників зазначеного житлового приміщення. У березні 2021 році відповідач залишила своє місце проживання та не з`являється у житловому приміщенні до даного часу без поважних причин, тобто строком понад рік. Висновки за результатами розгляду Під час з?ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов?язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце. Позивачем належними та допустимими доказами доведено ті факти, що вона є співвласником квартири під номером [ADDRESS] , реєстрація місця проживання відповідача, як члена сім?ї, була проведена у вказаній квартирі у 2018 році. Проте, відповідач перестала бути членом сім?ї позивача, успадкувала частку у квартирі після смерті чоловіка, у 2021 році відчужила свою частку у праві спільної часткової власності на квартиру позивачу, залишила місце проживання і з того часу не проживає за місцем реєстрації без поважних причин строком понад один рік, інтересу до квартири, як до постійного місця проживання, не проявляла.

Outcome: approved