Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 15 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її дядька [PERSON] , який помер [INFO] на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, розміром 1,996 га, кадастровий номер 0523982600:05:000:0581, яка розташована на території Липівської сільської ради Тульчинського району, Томашпільської ОТГ та земельну ділянку, розміром 1,4169 га, кадастровий номер 0523982600:05:000:0582, яка розташована на території Липівської сільської ради Тульчинського району, Томашпільської ОТГ. Даний позов обґрунтовано наступним. [INFO] в с.Гнатків, Тульчинського району помер [PERSON] - дядько позивача. Після його смерті залишилося спадкове майно до якого входять Ѕ частина земельної ділянки розміром 2,7774 га., яка розташована на території Липівської сільської ради Тульчинського району, Томашпільської ОТГ - державний акт на право власності на землю серія ВН №088647, Ѕ частина земельної ділянки розміром 3,5267 га., яка розташована на території Липівської сільської ради Тульчинського району, Томашпільської ОТГ - державний акт на право власності на землю серія ВН №088648. Дані земельні ділянки були успадковані [PERSON] і матір`ю позивача після смерті баби позивача померлої [INFO] . На даний час позивач дізналася про наявність спадкового майна після смерті дядька і вирішила оформити своє право на спадкове майно. Позивач вказує, що вона є спадкоємцем після смерті дядька. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 02 вересня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 04 жовтня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 04 жовтня 2022 року підготовче засідання відкладено на 19 жовтня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 19 жовтня 2022 року підготовче засідання відкладено на 11 листопада 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 11 листопада 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 25 листопада 2022 року. Доводи учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак представник позивача, адвокат Щетніцький В.С. надіслав до суду заяву, згідно якої просив про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують, та просять їх задовольнити. Представник відповідача, Томашпільської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, розглянувши заяви сторін, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності. Судом встановлено, що [INFO] в с. Гнатків, Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] . До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] . В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно довідки Гнатківського старостинського округу Тульчинського району Вінницької області вих. № 14-18-14/475 від 15.07.2022 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилося спадкове майно, яке складається з Ѕ частини приватизованої земельної ділянки розміром 3,5267 га та належало померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , де її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00036022904 від 02.07.2022 року, де дошлюбним прізвищем [PERSON] значиться [PERSON] , копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , згідно якого дошлюбним прізвищем [PERSON] значиться [PERSON] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00036022768 від 02.07.2022 року, згідно якого дошлюбним прізвищем [PERSON] значиться [PERSON] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00036022868 від 02.07.2022 року, згідно якого батьками [PERSON] значаться [PERSON] та [PERSON] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00036023040 від 02.07.2022 року, згідно якого батьками [PERSON] значаться [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 1265 ЦК України- п`ята черга спадкоємців за законом - у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Отже, [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги спадкування на майно, що залишилося після смерті [PERSON] . Як вбачається зі ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема прийняття спадщини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2005 зареєстрованого в реєстрі № 1926, спадкова справа № 148/2004 спадкоємцем майна гр. [PERSON] померлої [INFO] є син [PERSON] , спадкове майно на яке видано свідоцтво складається із Ѕ частини приватизованої земельної ділянки розміром 2,7774 га, яка розташована на території Липівської сільської ради Вінницької області, яка належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №088647, виданого Томашпільською райдержадміністрацією 28 лютого 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 642. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2005 зареєстрованого в реєстрі № 1925, спадкова справа № 148/2004 спадкоємцем майна гр. [PERSON] померлої [INFO] є син [PERSON] , спадкове майно на яке видано свідоцтво складається із Ѕ частини приватизованої земельної ділянки розміром 3,5267 га, яка розташована на території Липівської сільської ради Вінницької області, яка належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №088648, виданого Томашпільською райдержадміністрацією 28 лютого 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 643. Згідно витягу з державного земельного кадастру на земельні ділянку № НВ -0500771662022 від 29.07.2022 року, щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0523982600:05:000:0582, інформація про зареєстроване право власності в державному земельному кадастрі відсутня. Згідно витягу з державного земельного кадастру на земельні ділянку № НВ -0500771682022 від 29.07.2022 року, щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0523982600:05:000:0581, інформація про зареєстроване право власності в державному земельному кадастрі відсутня. Згідно відповіді Відділу №6 Головного управління Держгеркадастру у Вінницькій області на запит адвоката Щетніцького В.С., земельна ділянка площею 2,7774 га з кадастровим номером 0523982600:05:000:0078 знаходилась на території Липівського старостинського округу Томашпільської ОТГ Тульчинського району Вінницької області, надана у власність гр. [PERSON] , згідно державного акта серії ВН №088647, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю від 28.02.2003 року за №642 виданий на підставі Розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 06.02.2003 року №51. В результаті поділу земельної ділянки площею 2,7774 га утворилось дві земельні ділянки площею 1,4169 га, кадастровий номер 0523982600:05:000:0582 та площею 1,3606 га, кадастровий номер: 0523982600:05:000:0547. Земельна ділянка площею 3,5267 га з кадастровим номером 0523982600:05:000:0079 знаходилась на території Липівського старостинського округу Томашпільської ОТГ Тульчинського району Вінницької області, надана у власність гр. [PERSON] , згідно державного акта серії ВН №088648, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю від 28.02.2003 року за №643 виданий на підставі Розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 06.02.2003 року №51. В результаті поділу земельної ділянки площею 3,5267 га утворилось дві земельні ділянки площею 1,9996 га, кадастровий номер 0523982600:05:000:0581 та площею 1,5272 га, кадастровий номер: 0523982600:05:000:0548. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2018 зареєстрованого в реєстрі № 35, спадкова справа № 381/2017 спадкоємцем майна гр. [PERSON] померлої [INFO] є дочка [PERSON] , спадкове майно на яке видано свідоцтво складається із земельної ділянки, площею 1,3606 га, яка розташована на території Липівської сільської ради, Томашпільського району, Вінницької області, яка належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ №678733, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 09 серпня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010628600029. Кадастровий номер земельної ділянки: 0523982600:05:000:0547. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2018 зареєстрованого в реєстрі № 34, спадкова справа № 381/2017 спадкоємцем майна гр. [PERSON] померлої [INFO] є дочка [PERSON] , спадкове майно на яке видано свідоцтво складається із земельної ділянки, площею 1,5272 га, яка розташована на території Липівської сільської ради, Томашпільського району, Вінницької області, яка належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ №678734, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 09 серпня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010628600028. Кадастровий номер земельної ділянки: 0523982600:05:000:0548. Згідно довідки Гнатківського старостинського округу Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області вих. № 14-18-14/669 від 14.11.2022 року після смерті гр. [PERSON] , померлого [INFO] , який постійно проживав в с.Гнатків, Тульчинського району, Вінницької області залишилось спадкове майно, яке складається із : земельної ділянки розміром 1,9996 га, кадастровий номер: 0523982600:05:000:0581, земельної ділянки розміром 1,4169 га, кадастровий номер: 0523982600:05:000:0582. Спадкоємцями за законом залишилися племінниця - [PERSON] , яка проживає в с.Яришівка, Тульчинського району. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори від 15.11.2022 року на заяву [PERSON] , останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори від 04.11.2022 року на ухвалу суду від 02.09.2022 року, спадкова справа після померлого [PERSON] не відкривалась. Висновки суду за результатом розгляду справи. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судових розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За наведених обставин, враховуючи, що позивачем доведено, що вона є спадкоємцем за законом після смерті свого дядька [PERSON] , відповідачем визнано позовні вимоги [PERSON] , визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що за [PERSON] може бути визнано в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , що складається із земельної ділянки, розміром 1,9996 га, кадастровий номер 0523982600:05:000:0581, яка розташована на території Липівської сільської ради Тульчинського району, Томашпільської ОТГ та земельної ділянки, розміром 1,4169 га, кадастровий номер 0523982600:05:000:0582, яка розташована на території Липівської сільської ради Тульчинського району, Томашпільської ОТГ. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем [PERSON] при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. (а.с.1), а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 496,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved