Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

У грудні 2021 року заявниця звернулась до суду із даною заявою. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.12.2021 року відкрито провадження у справі. Заявник просить встановити юридичний факт постійного проживання зі спадкодавицею [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] до дня смерті останньої. Заявниця подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, підтримала доводи заяви, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина. З матеріалів спадкової справи № 75/2018 заведеної 16.03.2018 року Лиманською районною державною нотаріальною конторою Одеської області встановлено, що єдиним спадкоємцем що подав заяву про прийняття спадщини є [PERSON] . У матеріалах справи наявний акт від 24.11.2021 року депутатів Крижанівської сільської ради Одеського району Одеської області, які показали суду, що фактично до дня своєї смерті [PERSON] постійно проживала за місцем свого мешкання з [PERSON] . У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. З урахуванням вказаного, суд дійшов до висновку про необхідність встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавицею [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] до дня смерті останньої, оскільки встановлення цього факту необхідне для вирішення спадкових прав. На підставі наведеного,

Outcome: approved