Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

1.Стислий виклад позовних вимог. 13 вересня 2021 року [PERSON] подано позов до Акціонерного товариства\~«Дніпровська теплоелектроцентраль» «про зобов`язання вчинити певні дії»,\~уточнив які\~позивач заявив\~позовні вимоги\~про: зобов`язання Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль», ЄДРПОУ 00130820, юридична адреса: область Дніпропетровська, місто кам`янське, вулиця Заводська, будинок № 2, виключити з обліку заборгованість попередніх власників по особовому рахунку № [NUMBER] відкритому за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , що виникла за період до 26 травня 2021 року. 2.Позиція позивача. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивачем зазначено, що він є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири від 26 травня 2021 року. Він як власник зазначеної квартири за [ADDRESS] , дізнався з сайту EasyPay про те, що за особовим рахунком № [NUMBER] , за належною йому квартирою, обраховується заборгованість за опалення в розмірі 11094 гривні 50 копійок, яка сформувалася за період до набуття позивачем права власності на неї. А тому, враховуючи, що він як споживач послуг з теплопостачання, за вказаною адресою має зобов`язання перед відповідачем лише з час виникнення у нього права власності на зазначено житло, і згідно до договору дарування не приймав у дар борги за житловою квартирою, а тому відсутні підстави для обліку за ним як за споживачем послуг з теплопостачання заборгованості у вказаному розмірі. 3.Позиція відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України. В судові засідання представник відповідача до суду не прибув, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на юридичну адресу відповідача та електронну адресу відповідача, а тому в силу ст.128-130 ЦПК України вважається доставленою. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Відзив відповідачем на позов не подано. Заяв та клопотань про проведення розгляду за їх відсутності не подано. \~ \~ \~ \~ 4.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 13 вересня 2021 року позивачем подано позовна заява до Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 13 вересня 2021 року суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Багбаєю Є.Д. винесено ухвалу про передачу справи за підсудністю. 08 листопада 2021 року справа отримана до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 15 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження. 15 листопада 2021 року ухвалою суду витребувано докази за клопотанням позивача. 03 серпня 2022 року позивачем подано уточнену позовну заяву. 12 серпня 2022 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову. Представником позивача, адвокатом Нугаєвою В.В. подано заяву про проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача, із зазначенням про згоди на ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. 25 листопада 2022 року ухвалено про проведення судового розгляду на підставі наявних доказів у справі, в порядку заочного судового розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 5.Фактичні обставини встановлені судом. Позивач [PERSON] , набув право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири від 26 травня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Солонянського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Супруненко А.М., зареєстровано в реєстрі за № 191 (а.с. 5). За адресою квартира [ADDRESS] , за послугами з теплопостачання у Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль», наявний особовий рахунок № [NUMBER] , за яким обліковується заборгованість у розмірі 11094,50 гривень. 6.Норми права застосовані судом. Відповідно до статей 66, 67, 162\~ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20\~Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322\~ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382\~ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором. 7.Висновки і мотиви судового рішення. Як встановлено судом, між сторонами виник спір щодо обліку за особовим рахунком заборгованості за надані комунальні послуги, яка виникла до набуття позивачем права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна. Судом встановлено що до 26 травня 2021 року власником квартири [ADDRESS] , була [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а позивач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , набув право власності на зазначену квартиру саме 26 травня 2021 ркоу, на підставі договору дарування квартири від 26 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 191. За договором дарування дарувальник передає або зобов`язується передати в майбутньому обдаровуваному безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування, як і договір купівлі-продажу, спрямований на припинення права власності у дарувальника й виникнення права власності в обдарованої особи з тією лише різницею, що договір дарування завжди є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдарованої особи зустрічних дій. Тому чинне законодавство чітко обумовлює, що договір, який встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Як з`ясовано під час судового розгляду, станом на час набуття [PERSON] права власності на зазначену квартиру, а саме станом на 26 травня 2021 року за особовим рахунком № [NUMBER] за квартирою [ADDRESS] , Акціонерним товариством\~«Дніпровська теплоелектроцентраль»\~ обліковується заборгованість за послуги з теплопостачання, яка виникла до 26 травня 2021 року. Враховуючи приписи статей 66, 67, 162 ЖК України, п. 1 ч. 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 5 ч. 3 статті 20 цього Закону, суд погоджується із позицією відповідача, що згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322\~ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382\~ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Як встановлено за змістом Договору дарування квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири від 26 травня 2021 року, договір не містить передачі у дар обдарованому [PERSON] заборгованостей за комунальними послугами які обліковувалися за даною адресою на час переходу права власності до позивача від попереднього власника. Але при цьому, з 26 травня 2021 року зазначений особовий рахунок № [NUMBER] обліковується за вказаною адресою за новим власником [PERSON] , що є підставою для нарахувань за послуги з теплопостачання наданими саме позивачу як споживачу зазначених послуг, та виникнення у нього зобов`язань перед Акціонерним товариством\~«Дніпровська теплоелектроцентраль»\~ починаючи з набуття ним права власності на зазначене житло, а саме з 26 травня 2021 року. Тому наявні підстави для задоволення позовних вимог заявлених позивачем як виключення заборгованість за наданні послуги з теплопостачання, які виникли до 26 травня 2021 року, тобто до набуття позивачем права власності на зазначену квартиру. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. 8.Судові витрати. Враховуючи, що позивач звертаючись із даним позовом, згідно до Закону України «Про захист прав споживачів», то в порядку ст. 141 ЦПК України відсутні витрати позивача заявлені до стягнення. При цьому ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави у передбаченому порядку, визначеному статтею 141 ЦПК України.

Outcome: approved