Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

29 червня 2022 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , визначивши третьою особою Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР із вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а. с. 2-6). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є матір`ю відповідача. 17 жовтня 1986 року виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська було видано ордер № 229 серії І на її ім`я, на право зайняття житлового приміщення площею 27,65 кв.м, яке складається з двох житлових кімнат, за адресою: [ADDRESS] , на склад сім`ї, тобто 3 осіб. Відповідно до технічного паспорту, який складено ФОП [PERSON] , загальна площа квартири 50,7 кв.м., житлова площа 28,1 кв.м. До складу сім`ї, на яких видано ордер, входять: [PERSON] основний квартиронаймач, [PERSON] її чоловік та [PERSON] її син. На час звернення із даним позовом до суду квартира є неприватизованою та знаходиться на балансі ОСББ «Янгеля 22». [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . З 2007 року [PERSON] за власним бажанням залишив своє постійне місце проживання за вказаною адресою, теперішнє місце проживання останнього позивачці не відоме. 22 червня 2022 року позивачка звернулась до Чечелівського відділення поліції ГУ НП в Дніпропетровській область із заявою про розшук [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із його довгостроковою відсутністю за місцем проживання (реєстрації). Отже відповідач не проживає у кв. [ADDRESS] понад 6 місяців без поважних причин, що дає підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Необхідність у знятті з реєстрації [PERSON] необхідне для приватизації квартири. З тих підстав, що відповідач не проживає у вказаній квартирі, вважає, що на підставі норм ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, має право на задоволення позовних вимог (а. с. 2-6). Ухвалою суду від 04 липня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 17 серпня 2022 року (а. с. 28). Вказана ухвала суду надіслана учасникам справи 04 липня 2022 року за вихідним № 10466/22-вих/2/204/1668/22 (а. с. 29). Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якому позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити (а. с. 63). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, будь-яких письмових заяв та клопотань суду не надав, причини неявки суду не відомі (а. с. 64). Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, також у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 34-35). З урахуванням викладеного, спираючись на норми ст. ст. 247, 280 ЦПК України, суд розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими письмовими доказами, суд доходить висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] , що підтверджується ордером № 229 серії І (а. с. 10). Позивачка є матір`ю відповідача, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 02 серпня 1979 року (а. с. 14). У вказаній квартирі крім позивачки зареєстрований, але не проживає, відповідач [PERSON] , що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації з 2007 року (а. с. 16), та довідкою начальника ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції Білокриницького В. від 13 липня 2022 року, про те що тривають розшукові дії відносно [PERSON] (а. с. 47). Відповідач [PERSON] залишається зареєстрованим у квартири [ADDRESS] , проте в ній не мешкає, особистих речей в ній не має, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи. У судовому засіданні 27 жовтня 2022 року свідок [PERSON] пояснила, що вона шкільна подруга позивачки, тому добре знає її сім`ю. Проживає неподалік від позивачки та буває у неї вдома по святах, проте відповідача бачила в останнє у 2007 році. У сина з матір`ю були натягнуті відносини. Після того як відповідач пішов з квартири, позивачка його шукала, подавала заяви до поліції, питала у родичів та друзів чи відомо їм його місцезнаходження але це так і не дало результатів. Документи сина залишились вдома. У судовому засіданні 27 жовтня 2022 року свідок [PERSON] пояснила, що вона з позивачкою знайома з 1988 року, оскільки вони разом працювали та в них склалися дружні стосунки. Зазначила, що заходить до позивачки у гості та знає, що остання проживає одна, оскільки чоловік помер, а син [PERSON] - зник. В останнє бачила відповідача приблизно 15 років тому. Приписами ч.\~1\~ст.\~13 ЦПК\~України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормою ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового кодексу УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду у разі: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України\~від 11\~грудня 2003\~року «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.\~7\~цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. З наведеним норм чинного законодавства та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивачка є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , ордер на яку видано на її ім`я. На теперішній час у цій квартирі зареєстрована вона та її син [PERSON] , який є відповідачем у справі. Відповідач у квартирі не мешкає з 2007 року тобто понад 15 років, комунальні послуги не сплачує, житлом не цікавиться. З цих підстав, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги позивачки цілком обґрунтовані, підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами, через що їх слід задовольнити. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивачки підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 992 гривні 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved