Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

30.08.2022 позивач звернувся з позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] 2800 (дві тисячі вісімсот) доларів США та витрати зі сплати судового збору. У обґрунтування позову вказує, що 14.08.2019 він надав у позику відповідачеві грошові кошти в розмірі 2800 доларів США, які останній зобов`язався повернути в строк до вересня 2019 року, що підтверджується відповідною розпискою, яка написана відповідачем власноруч. Однак, відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання та у зазначений термін кошти не повернув. На неодноразові звернення про сплату боргу відповідач не реагує, а після останньої розмови перестав спілкуватись. 30.08.2022 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить до вирішення спору по суті накласти арешт на майно та грошові кошти в розмірі 2800 доларів США, в тому числі такі, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, до моменту вирішення спору у даній справі. Ухвалою від 31.08.2022 року Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області заяву про забезпечення позову задоволено. 29.09.2022 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] грошових коштів відмовити. В обґрунтування відзиву вказує, що жодних грошових коштів 14.08.2019 року у [PERSON] він не отримував. Вказана розписка не є письмовим договором позики, з якого б вбачалось що позивач йому надав у позику вказані грошові кошти, оскільки, слово «позичаю» (теперішній час дієслова) не свідчить про виконану дію отримання грошових коштів. 14.08.2019 року [PERSON] не передавав йому грошові кошти в розмірі 2800 доларів США, тому і відсутня дата повернення грошових коштів. Тобто, дана розписка не є належним та допустимим доказом у підтвердження обставин, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог. 02.11.2022 позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій наполягає на задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Зазначає, що заперечення відповідача у відзиві факту отримання ним 14.08.2019 року грошових коштів в сумі 2800 доларів США не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, згідно статті 1046 Цивільного кодексу України, яка регулює визначення слова «передає» та «зобов`язується повернути» вживаються в теперішньому часі, як і в розписці від 14.08.2019 року, що спростовує заперечення відповідача, що вказана розписка не є договором позики. Позивач подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позов просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності сторін, за наявними у матеріалах справи доказами. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Встановлено, що згідно розписки від 14.08.2019 року [PERSON] одержав у борг від [PERSON] 2800 (дві тисячі вісімсот) доларів США та зобов`язався повернути їх у вересні. Згідно вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З урахуванням обмеженої сфери використання іноземної валюти та установленого способу виконання зобов`язання (у національній валюті), сума боргу, яка виникла в іноземній валюті та підлягає стягненню з відповідача повинна визначатись за правилом ч.2 ст.533 ЦК України, тобто в іноземній валюті, але з виконанням в національній валюті. Згідно п.12 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.1 3 ст.533 ЦК України. Разом із тим як за пред`явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. У зв`язку з тим, що відповідач зобов`язання за договором не виконав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі визначеному позивачем 2800 (дві тисячі вісімсот) доларів США, в межах заявлених вимог підлягають задоволенню. Згідно відомостей Національного банку України офіційний курс 1 американського долара станом на 24.11.2022 (день постановлення рішення) становить 36,5686 грн., а тому сума, що підлягає стягненню буде еквівалентна 102392,08 грн. ( 2800 доларів х 36,5686 грн.). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved