Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що вони з відповідачем проживали в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 07.02.2022 року. За час спільного проживання у них з відповідачем народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає коштів на утримання дітей і в добровільному порядку, вирішити даний спір не можливо. Відповідач є молодою за віком людиною, не має інших утриманців, а тому має змогу та зобов`язаний приймати участь в утриманні їх неповнолітніх дітей. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання синів у розмірі по 3000 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повнолітнього віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, її неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову та просив слухати справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2011 сторони уклали шлюб, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 07.02. 2022 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як стверджує позивачка, підтверджується довідкою № 1399/02-22 від 15.08.2022р. та не заперечив сам відповідач, діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 липня 2022 року - 2201гривень. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки на теперішній час неповнолітні діти постійно проживають разом з позивачкою, суд вважає, що вона має право на отримання аліментів від батька, який повинен виконувати свій обов`язок щодо утримання сина належним чином. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем позовні вимоги визнано. З урахуванням вищенаведеного судом не встановлено даних, які б могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є молодим працездатним чоловіком, та спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд визначає розмір аліментів у сумі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.3 ст.184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину і відповідачем визнано позовні вимоги в такому розмірі. Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом дасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 3000 грн. відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved