Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просить позбавити останніх батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги позову обґрунтовує тим, що 08.07.2007 у [PERSON] та [PERSON] , які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, народився син - [PERSON] , котри є позивачем по справі. При цьому з грудня 2016 за спільною згодою відповідачів, позивача тимчасово переселили до [PERSON] , яка є двоюрідною бабою [PERSON] . Однак, в подальшому відповідачі перестали цікавитись фізичним та духовним розвитком дитини, а також надавати кошти на його утримання, а відтак самоусунулись від виконання батьківських обов`язків щодо сина. Позивач зазначає, що відповідачі не цікавились його успішністю в навчанні та не сприяли в своєчасному наданні медичної допомоги дитині. Згідно з рішенням виконавчого комітету Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 30.09.2021 [PERSON] було призначено законним представником позивача. З підстав викладеного, [PERSON] вимушений звернутись до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. 08.09.2022 від позивача надійшла заява,відповідно до якої останній просить суд при вирішенні питання позбавлення батьківських прав одночасно прийняти рішення щодо стягнення аліментів на утримання дитини, із застосуванням норм ст. 166 СК України. Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.04.2022 постановлено визначити Деснянський районний суд м. Києва для забезпечення розгляду позовної заяви [PERSON] . Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 16.05.2022 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Кулік В.М. 03.08.2022 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, а саме в частині зазначення дати народження відповідача [PERSON] 20.09.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялись належним чином шляхом розміщення судового виклику на офіційному веб-порталі Судової влади України. Третя особа в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, не подали до суду відзив та не повідомили причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.07.2007 виконавчим комітетом Гаспринської селищної ради м. Ялта,актовий запис № 51.(а.с.5) У відповідності до Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої Романівською селищною радою в тому, що за адресою: [ADDRESS] до складу сімї (зареєстрованих) входять: [PERSON] (власник), [PERSON] (підопічний), [PERSON] (підопічна), [PERSON] (внук) (а.с.7) Позивач навчається у 8-му класі Романівського ліцею № 1 Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області з 11.01.2017, що підтверджується довідкою № 60 від 31.01.2022.(а.с.9) Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Романівської селищної ради» проінформовано щодо підписання декларації з сімейним лікарем дитини [PERSON] зверталась бабуся [PERSON] , при цьому батьки дитини - мати [PERSON] та батько - [PERSON] до сімейного лікаря [PERSON] не звертались.(а.с.8) Рішенням № 194 Романівської селищної ради Виконавчого комітету Житомирського району від 30.03.2021 призначено [PERSON] , [INFO] законним представником неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.10) Рішенням № 34 Романівської селищної ради Виконавчого комітету Житомирського району від 22.03.2022 надано [PERSON] , [INFO] статус дитини позбавленої батьківського піклування.(а.с.12) Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Романівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 29.06.2022 Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.33-34) Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч.2 п. 16 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати надежні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх прав не звільняє батьків від обовязку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. Згідно зі ст 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається та не спростовано під час судового розгляду, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток свого сина, не забезпечують дитину матеріально, не спілкуються з дитиною та не цікавляться її життям. Зазначені обставини підтверджують належними, допустимими та достатніми доказами, наявними в матеріалах справи, а також висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Романівської селищної ради від 29.06.2022 № 86. В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які перешкоджають відповідачам виконувати обов`язки по вихованню дитини. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивачем при зверненні до суду заявлено вимогу про позбавлення батьківських прав, однак, в подальшому [PERSON] подано заяву, відповідно до якої просить при розгляді справи застосувати нори права, що містяться в ст. 166 СК України, та стягнути аліменти з відповідачів на утримання дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст. 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 1 ЦПК України та з урахуванням положень ч.4 ст. 10 ЦПК України (яка на даний час кореспондується з ч.1 ст.13 ЦПК України), вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Наприклад, суд має право вийти за межі заявлених вимог і з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав (ч.2 ст. 166 СК України). Суд, враховуючи викладене, виходячи із необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, вважає за можливе вийти за межі позовних вимог і з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини в порядку вимог ст. 166 СК України Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідачами не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження свого матеріального стану, який унеможливлює сплату аліментів на утримання дитини. Доказів перебування на їх утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, а також на підтвердження наявності або відсутності майна суду не надано. З урахуванням вказаного, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та найкращі інтереси дитини, суд приходить до висновку про стягнення з обох відповідачів на користь [PERSON] аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 27 квітня 2022 року ( з моменту подачі позову до суду) у відповідності до ст. 191 СК України. Суд вважає за необхідне вирішити питання щодо перерахування аліментів на особистий рахунок дитини з відкриттям законного представника дитини особистого рахунку у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Судові витрати покласти на відповідачів у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліменитів у междах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України).

Outcome: approved