Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

В вересні 2022 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] , відповідно до якого просила суд в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що сторони 02.06.1990 зареєстрували шлюб, який було розірвано 27.10.2020. В період шлюбу, а саме 04.04.2000, за спільні кошти сторони придбали квартиру [ADDRESS] , власником якої за взаємною згодою подружжя записаний [PERSON] , який є відповідачем у справі. Позивач вважає, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя і бажає зареєструвати право на належну їй частку, проти чого заперечує відповідач, тому змушена звернутись до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.09.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.09.2022 витребувано у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» відомості про те, за ким та на підставі чого було зареєстровано право власності за адресою: [ADDRESS] . Витребувані відомості надійшли на адресу суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги частково підтримала, просила не стягувати з відповідача сплачений нею при поданні позову судовий збір, додатково пояснила, що в порядку поділу спільного майна подружжя просить визнати право власності на 1/2 частки квартири і за позивачем, хвилюється за спірне набуте майно, оскільки відповідач став дуже віруючою людиною і може розпорядитися спільно набутим майном на свій розсуд. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання з`явився,\~повідомлявся про\~розгляд справи\~належним чином\~шляхом направлення\~ухвали про\~відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Відповідач правом на подачу відзиву не скористався. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного. У період з 02.06.1990 по 27.10.2020 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 10) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 9). В період перебування у шлюбі, а саме 20.03.2000, сторони придбали за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] . Покупцем за даним договором є [PERSON] . Договір № 53 було укладено на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» та зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим №19088 04.04.2000. Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.09.2022 відомості про реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно відсутні. Водночас згідно довідки КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.10.2022 за вих. № 792 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі Договору купівлі-продажу № 53 від 20.03.2000, укладеного на ТБ «Українська біржа нерухомості», зареєстрованого БТІ 04.04.20000. Згідно частини другої\~статті 15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» (в редакції станом на час укладення договору)\~угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] на підставах, не заборонених законом, в період шлюбу набув право власності на кв. [ADDRESS] . За статтею 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини першої, другої статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Тобто майно, набуде подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя навіть у разі здійснення державної реєстрації на ім`я лише одного з них. Аналогічні положення містяться у Главі 6 Розділу І Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинним станом на час придбання спірного нерухомого майна. Відповідно до частини першої статті 69, частини першої статті 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, то належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В пункті 22 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~№\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК України та статтею 572 ЦК України. Відповідно до статті 368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю. Враховуючи зазначені норми, суд робить висновок, що квартира [ADDRESS] , яка придбана в період шлюбу сторін, право власності на яку зареєстроване лише за [PERSON] , є об`єктом права їх спільної сумісної власності. Статтею 370\~ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно статтею 372\~ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Домовленості між співвласниками щодо розміру часток вказаної нерухомості не існує, отже ці частки є рівними. За такого, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про поділ спірної квартири підлягає частковому задоволенню, враховуючи, що вона була придбана сторонами під час перебування у шлюбі, між сторонами відсутній шлюбний договір, будь-яка домовленість про розподіл майна, а спірна нерухомість є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. А саме необхідно визнати спірну квартиру об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя та в порядку поділу спільного майна визнати за кожним із сторін право власності на 1/2 частку квартири. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягав б стягненню розмір судового збору, сплачений позивачем при подачі позову у розмірі 1\~000,00 грн. - виходячи із ціни позову, визначеної позивачем [PERSON] , оскільки будь-яких заперечень з цього приводу від відповідача не надходило, доказів того, що вартість спірного майна є іншою, суду не надано, проте за її заявою в судовому засіданні такі витрати залишаються за позивачем.

Outcome: partial