Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено постанову «Про відкриття виконавчого провадження» ВП № 61837370 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем та зареєстрованого в реєстрі за № 6767, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», ідентифікаційний код юридичної особи 41346335, місцезнаходження: 49044, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 12А, заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 2620462 від 20.08.2019 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] . Згідно з виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 10.10.2019 року по 31.01.2020 року, а сума заборгованості за кредитним договором до стягнення становить 23910,36 (двадцять три тисячі дев`ятсот десять гривень 36 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 11900,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 12010,36. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувана у розмірі 1400,00 грн., яка також заявлена до стягнення. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувана становить 25310,36 гривень (двадцять п`ять тисяч триста десять гривень 36 копійок). Також, 15.04.2020 року Приватним виконавцем було винесено постанови про арешт майна та коштів боржника [PERSON] , згідно яких накладено арешт на все майно та грошові кошти боржника, що містяться на банківських рахунках останнього на суму боргу, з урахуванням стягнення основної винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження, у розмірі 28841,40 грн., а 13.05.2020 року була винесена постанова Приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] згідно якої звернуто стягнення на заробітну плату Боржника по ВП № 61837370. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України Про нотаріат виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - де обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові № 645/1979/15-ц від 23 червня 2020 року, Верховного Суду України, викладеної у постанові №6-887цс17 від 05.07.2017 року, з урахуванням приписів статей 15. 16. 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В першу чергу, прошу звернути увагу суду на те, що сам Перелік передбачає «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами», тобто договір, на якому може бути вчинено виконавчий напис повинен бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ч. 1 розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» вказаного переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім цього, згідно з ч. 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями» (в редакції до 28.04.2022 року) для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. З огляду на вказані обставини слід також зазначити наступне. Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не дотримався умов, за якими виконавчий напис може бути вчинений, зокрема відсутні нотаріально посвідчений договір та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Позивачеві невідомо на підставі якого розрахунку було вчинено виконавчий напис, оскільки жодної вимоги про погашення боргу з розрахунком [PERSON] не отримувала. Якщо розрахунок існує, то він є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача і не може бути доказом безспірності грошових вимог стягувача до Позивача. Засвідчену Стягувачем виписку з рахунку Боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою Стягувача про непогашення заборгованості [PERSON] також не отримувала. Як вбачається з заяви Стягувача/Відповідача про примусове виконання рішення від 07.04.2020 року вих. № б/н, серед документів, наданих товариством нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, а Договір про надання кредиту № 2620462 від 20.08.2019 року не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису № 6767 від 04.04.2020 р. нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у Стягувача. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено умови вчинення виконавчого напису, а саме, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України, а також якщо нотаріусу не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, що вбачається з даного позову. Враховуючи викладене, виконавчий напис, вчинений 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем та зареєстрований в реєстрі за № 6767, підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню. Слід зазначити, що в ході виконавчого провадження № 61837370 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 04.04.2022 року Приватним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № 6767, на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 13.05.2020 р. ВП №61837370 стягнуто з боржника [PERSON] на користь стягувана ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» грошові кошти у сумі 20 290.56 грн.. що підтверджується листом-відповіддю Приватного виконавця від 20.09.2022 р. № 8444, наданої на адвокатський запит № 3 від 16.09.2022 р., та копіями платіжних доручень АТ КБ «ПриватБанк» про щомісячне перерахування вказаних грошових коштів на рахунок стягувана - ТОВ «Алекскредит». Зазначені грошові кошти утримано з доходу [PERSON] , отриманого у вигляді заробітної плати в Управлінні освіти Чернівецької міської ради, код ЄДРПОУ: 02147345, адреса місцезнаходження якої: 58029, Чернівецька область, місто Чернівці, вулиця Героїв Майдану, будинок 176. Отже кошти, що стягнуті та перераховані на користь стягувана ТОВ «Алекскредит» на загальну суму 20290.56 грн. по виконавчому провадженню № 61837370 є безпідставно набутими Відповідачем та підлягають поверненню Позивачу, враховуючи наступне. У зв`язку із тим, що правові підстави для стягнення з Позивача 20 290,56 грн. на виконання виконавчого напису за реєстровим № 6767 від 04.04.2020 року вчиненого Приватним нотаріусом відсутні, виконавчий напис нотаріуса оспорюється в суді з підстав порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та повинен бути визнаний як такий, що не підлягає виконанню, отже отримані Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 20 290.56 грн. підлягають поверненню Позивачу на підставі статті 1212 ЦК України. Заходи досудового врегулювання спору не проводились. Розмір судових витрат, які Позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, становить 10984.80 грн. із них: судовий збір 1984,80 грн. за подання позову; витрати, пов`язані з розглядом справи - витрати на професійну правничу допомогу 9000,00 грн. На підставі викладеного, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем та зареєстрований в реєстрі за № 6767, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 2620462 від 20.08.2019 року на загальну суму 25310,36 гривень. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в сумі 20290,56 (двадцять тисяч двісті дев`яносто гривень 56 копійок) та судові витрати по справі покласти на відповідача, а саме: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн.. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 11.10.2022 суддя ухвалою прийняла та відкрила провадження у цивільній справі № 727/8846/22 та призначила до розгляду. 08.11.2022 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» не погоджується з позовною заявою, вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем укладений Договір про надання кредиту № 2620462 від 20.08.2019 року. На підставі укладеного Договору позивачу були надані кредитні кошти у тимчасове, строкове, платне користування. У зв`язку з невиконанням взятих на себе кредитних зобов`язань, за Договором виникла заборгованість, яка не була погашена позивачем. Зауважуємо, що відповідачем направлено претензію позивачу з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту. Позивач її отримав, але не виконав. Будь-яких заперечень не надав, що свідчить про визнання вимоги відповідача в повному обсязі, наслідком чого стало звернення відповідача до приватного виконавця для вчинення виконавчого напису. Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні вимогах, оскільки незаконність вчинення нотаріусом виконавчого напису, крім тверджень позивача, нічим об`єктивно не підтверджена. Позивач до матеріалів позовної заяви не долучив будь-які докази, які б свідчили про спірність суми заборгованості за кредитним договором, який він не оспорює. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Таким чином, Відповідач звернувся до приватного нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису на договорі. Для цього приватному нотаріусу було надано, зокрема оригінал договору про надання кредиту, укладений між Позивачем та Відповідачем і додатками до нього і засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашену заборгованість. Звертаємо увагу, що сума заборгованості зазначена з урахуванням здійснених Позивачем платежів (у разі наявності таких). З виписки нотаріусом встановлено, що заборгованість за договором існує, її розмір, здійснення Позичальником платежів на погашення суми заборгованості та те, що не минуло три роки з дня виникнення права вимоги. На підставі отриманих документів, які в повному обсязі відповідають вимогам Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року (яка маг статус на офіційному веб-порталі ВРУ - чинна) приватний нотаріус вчинив виконавчий напис. Відповідач дотримується позиції, що всі вчинені ним дії були здійснені у відповідності до положень чинного законодавства України, а тому відсутні підстави для витання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом нотаріуса зазначив, що 20.08.2019 [PERSON] на веб-сайті Кредитора оформив заявку про надання кредиту. Після прийняття Кредитором рішення щодо надання Кредиту за вищевказаною заявкою, Заявнику було направлено паспорт споживчого кредиту, посилання на Пропозицію укласти договір (оферта) щодо надання кредиту № 2620462 від 20.08.2019 (далі - Оферта), що містить всі істотні умови договору та одноразовий ідентифікатор. Заявник ознайомився з Правилами, що знаходяться у вільному доступі на офіційному веб-сайті Кредитора, з паспортом споживчого кредиту та Офертою, погодившись з якими підписав паспорт споживчого кредиту, акцептував Оферту та підписав Договір про надання кредиту № 2620462 від 20.08.2019 року (далі - Договір) шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Примірник Договору в електронному вигляді був направлений Кредитодавцем на адресу електронної пошти Позичальника. На підставі укладеного Договору Кредитодавець перерахував 20.08.2019 року на картковий рахунок Позичальника кредитні кошти (кредит), а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до графіку платежів. У зв`язку з невиконанням позичальника взятих на себе кредитних зобов`язань, за Договором виникла заборгованість, яка не була погашена Позивачем. Отже, твердження Позивача щодо безпідставно набутих коштів є необґрунтованими. Зазначені грошові кошти в сумі 20 290,56 грн. були набуті Відповідачем на підставі укладеного Договору та зараховані на часткове погашення заборгованості за Договором, за яким Позивач не здійснив жодного платежу з моменту його укладення та по цей час, чим порушує права та законні інтереси Відповідача. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не Вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Таким чином, обов`язок доводити суду наявність спору з приводу наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором покладено саме на боржника, який в даному випадку є позивачем по справі. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, на думку Товариства, стороною позивача не доведено обґрунтованість позовних вимог, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову та справу розглядати без участі представника відповідача. 10.11.2022 позивач надав відповідь на відзив, де зазначив, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (пункт 95 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відсутність правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 20290,56 грн., що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем ТОВ «Алекскредит» кошти в сумі 20 290,56 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦK України. Просив суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі. 22.11.2022 позивач надав заяву про розгляд справи без участі позивача та без участі її представника. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву, в якій просила справу розглядати справи без її участі та без участі її представника. Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, позов не визнав, з підстав, зазначених у відзиві. Справу просив розглядати без участі представника відповідача. Третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає встановленими наступні фактичні обставини. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з виконавчим написом, посвідченим Приватним нотаріусом Броварського районного округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, зареєстрованого в реєстрі за №6767 від 04.04.2020 року, стягнуто з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», заборгованість за кредитним договором № 2620462 від 20.08.2019. Стягнути з [PERSON] за період з 10.10.2019 по 31.01.2020 включно, суму у розмірі: - заборгованість за тілом кредиту 11900,00 грн.; - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом 12010,36 грн., Загальна сума яка підлягає стягненню становить 23910,36 грн. За вчинення виконавчого запису 1400,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника - 25310,36 грн. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2020 року ВП №61837370, Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошевич Вірою Леонідівною відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №6767 від 04.04.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» грошові кошти. Згідно з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.05.2020 року ВП №61837370, Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошевич Вірою Леонідівною звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Згідно з довідкою №18-03/130 від 03.10.2022 року, наданою закладом дошкільної освіти (ясла-садок) Комбінованого типу №44 «Журавлик» Чернівецької міської ради [PERSON] за період з 01.06.2020 по 31.03.2022 року сума утримань 20 % із заробітної плати за постановою від 13.05.2020 ВП №61897370, виданої за виконавчим написом №6767 від 04.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем. Загальна сума відрахувань складає 23821,60 грн. Згідно з договору про надання кредиту № 2620462 від 20.08.2019 [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» уклали договір на умовах: сума кредиту складає 11900,00 грн., базова процентна ставка за один день користування кредитом -1,7%, акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом - 1,02%, спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту - 3,00 %. Строк повернення кредиту 20 календарних дня до 09.09.2019. Згідно з додатковою угодою від 09.09.2019 до договору №2620462 від 20.08.2019 [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» змінено графік платежів, а саме: позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом за період з 20.08.2019 по 09.09.2019 у розмірі 2427,60 грн., а також плату за продовження строку повернення кредиту у розмірі 150,00 грн. 10.09.2019 позичальник сплачує проценти за користування кредитом за ставкою 1,02 в день від основної суми кредиту на період провадження договору. Орієнтована сукупна вартість кредиту збільшується на 3791,40 грн. Мотивувальна частина Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем на підставі ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ 29.06.1999 року за №1849, видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6767. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Зважаючи на те, що укладений між ТОВ «Алекскредит» та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально; беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості, то суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Слід зазначити, що саме до такого висновку прийшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у своїй постанові від 21 жовтня 2020 року по справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд уважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення безпідставно набутих коштів слід зазначити наступне. Судом встановлено, що згідно з довідкою №18-03/130 від 03.10.2022 року, наданою закладом дошкільної освіти (ясла-садок) Комбінованого типу №44 «Журавлик» Чернівецької міської ради [PERSON] за період з 01.06.2020 по 31.03.2022 року сума утримань 20 % із заробітної плати за постановою від 13.05.2020 ВП №61897370, виданої за виконавчим написом №6767 від 04.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем. Загальна сума відрахувань складає 23821,60 грн. Щодо стягнення з ТОВ «Алекскредит» безпідставно набутих коштів на суму 20290,56 гривень, суд враховує, що згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Позивач звернулася до суду з позовом про повернення безпідставно стягнутих з неї сум заборгованості за виконавчим написом, який визнається судом таким, що не підлягає виконанню. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підстави статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Як свідчить аналіз матеріалів справи, в рахунок погашення боргу по виконавчому напису із доходу позивача, який вона отримувала у Закладі дошкільної освіти (ясла-садок) Комбінованого типу №44 «Журавлик» Чернівецької міської ради утримано за період червень 2020 - березень 2022 суму 23821,60 грн., які пішли на погашення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса, який визнається судом таким, що не підлягає до виконання. Тому, враховуючи вказане, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення 20290,56 грн. з відповідача ТОВ «Алекскредит» на користь позивача. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2-7 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18. На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, позивачем до суду договір про надання правової (правничої) допомоги №8/09-22 від 16.09.2022, розрахунок суми винагороди за надану правову (правничу) допомогу від 27.10.2022, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 27.10.2022, меморіальний ордер №@2HL895962 від 30.09.2022 на суму 5000,00 грн., меморіальний ордер №@2HL889248 від 30.09.2022 на суму 4000,00 грн., квитанція №0.0.2691681366.1 від 30.09.2022 на суму 5000,00 грн., квитанція №0.0.2691676054.1 від 30.09.2022 на суму 4000,00 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Бурала В.С., ордер на надання правничої допомоги. Згідно з п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд, зазначає, що за умовами акту приймання - передачі виконаних робіт від 27.10.2022, та розрахунку суми винагороди за надану допомогу від 27.10.2022 вартість виконаних робіт складає 9000 грн., позивач документально підтвердив та довів витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн., тому вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу підлягають повному задоволенню в розмір 9000 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №1156-3863-8273-9410 від 05.10.2022 року про сплату судового збору в сумі 992,40 грн. та квитанцією №1118-1893-4216-7494 від 05.10.2022 року про сплату судового збору в сумі 992,40 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь позивача судовий збір у сумі 1984,80 грн.

Outcome: approved