Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Посилається на те, що на підставі Договору купівлі-продажу від 02.02.2022 він набув у власність житловий будинок, що по [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у вказаному будинковолодінні не проживають, однак в ньому зареєстровані. Реєстрація відповідачів у вказаному будинку перешкоджає йому оформити субсидію, саме тому, просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, обгрунтував його вищенаведеним. В судове засідання призначене на 01.12.2022 позивач та його представник не з`явилися, в заяві до суду просять розгляд справи провести у їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не вказали, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення до суду від них не надходило. Про розгляд справи повідомлялися належним чином - судовими повістками, однак до суду повернулися конверти із відмітками Украпошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Оскільки відповідно до приписів ч.8 ст.128, ч.2 ст.130 ЦПК України відповідачі вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про розгляд справи у їх відсутності та відзиву на позов від них також не надходило, а тому справу, зі згоди представника позивача розглянуто в порядку заочного розгляду та ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Вказане вбачається із копії Договору купівлі-продажу від 02.02.2022 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.02.2022 (а.с.10-12, 81-82). Згідно копій довідок Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №№ 566, 567 від 18.08.2022 , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають із 2019 року та 2012 року відповідно (а.с. 14-15). Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] являлась власником житлового будинку , що розташований в [ADDRESS] . [PERSON] не проживає в селі протягом чотирьох років, а [PERSON] протягом десяти років. Протягом вказаного часу вони і не приїжджають до села. Свідок [PERSON] в суді вказала , що являється дружиною позивача. [PERSON] та [PERSON] в будинку, що по [ADDRESS] не проживають протягом чотирьох років, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , а [PERSON] в [ADDRESS]. Встановлено, що на сьогоднішній день позивач [PERSON] не може реалізувати своє право на отримання субсидії через реєстрацію відповідачів [PERSON] та [PERSON] у його будинковолодінні, що по [ADDRESS] . Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, то обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, що по [ADDRESS] обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved