Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якому просять стягнути солідарно з відповідачів в користь АТ «Кредобанк» 56\~283,63 грн. заборгованості за Кредитним договором №CL-100374 від 22.03.2018 року; 5\~628, 36 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також 2\~270,00 грн. судового збору, сплаченого ними при зверненні із позовом в суд. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 22 березня 2018\~року між\~Публічним Акціонерним\~товариством «Кредобанк»,\~правонаступником якого\~є Акціонерне\~товариство «Кредобанк»\~та [PERSON] \~був укладений\~кредитний договір\~№ CL-100374,\~згідно з\~яким відповідач\~отримала кредит\~у сумі\~58\~000,00\~грн.,\~на поточні\~потреби,\~строком на\~60\~місяців терміном\~до 21\~березня 2023\~року,\~зі сплатою\~44,99\~%\~річних.\~Банк свої\~зобов`язання\~за кредитним\~договором виконав\~в повному\~обсязі,\~надавши позичальнику\~кредит у\~встановленому договором\~розмірі.\~У зв`язку\~з неналежним\~виконанням\~ [PERSON] \~своїх зобов`язань\~за Кредитним\~договором станом\~на 29.07.2021\~року утворилася\~заборгованість перед\~банком в\~загальному розмірі\~56\~283,63грн.,\~яка складається\~з:\~43\~307,83грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 12\~975,80 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, зазначають, що 21.03.2018 р. між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано анкету-заяву № CL-100374 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] .. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що шляхом підписання анкети-заяви Позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого із подружжя. Позивач вказує на те, що до участі у справі слід залучити іншого із подружжя, яким є [PERSON] , стягнувши із нього та [PERSON] вказану суму заборгованості. Ухвалою судді від 12 листопада 2021 року провадження у даній справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача [PERSON] адвокат Чайнюк О.В. подала відзив на позовну заяву, у якому відповідач [PERSON] позов не визнав. Вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] не перебувають у фактичних сімейних відносинах понад 14 років. Вони не мають спільного побуту, не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету, проживають окремо з 2008 року. [PERSON] перебуває закордоном понад 12 років. [PERSON] ніколи не проживала та не проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою старости Збаразької міської ради від 26.05.2022 року №09/01/325, де проживає відповідач [PERSON] .. Житловий будинок, що розташований за вказаною адресою, належить на праві приватної власності їх синові - [PERSON] [PERSON] зареєстрований та проживає за вказаною адресою починаючи з 03.04.2008 року, про що свідчить Витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Всупереч фактичним та юридичним обставинам [PERSON] ввела в оману Банк та вказала в Анкеті-Заяві на отримання готівкового кредиту, що [PERSON] проживає, як подружжя разом із нею за адресою [ADDRESS] станом на березень 2018 року. Квартира є приватною власністю сестри [PERSON] . У [PERSON] разом з [PERSON] не було спільних справ та витрат, набуття чи відчуження майна. Про укладення спірного кредитного договору відповідач [PERSON] не повідомляла [PERSON] .. Кошти отримані за кредитним договором були використані не в інтересах сім`ї, що не підпадає під презумпцію спільних інтересів подружжя. Згідно Постанови Великої Палати Верховного суду від 30.06.2020 року у справі №638/18231/15-ц провадження №14-712цс 19 тлумачення ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередню участь в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов: договір укладено другим з подружжя в інтересах сім`ї; майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Спірний кредитний договір не був укладений в інтересах сім`ї, а тому не породжує жодних юридичних наслідків для [PERSON] .. Відтак, у задоволенні позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавала. Позивач відповіді на відзив не подавав. \~ \~ \~ \~Представник Акціонерного\~товариства «Кредобанк»\~-\~адвокат Павленко\~С.В., в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася та про причину неявки суд не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Чайнюк в судовому засіданні позовних вимог не визнали, із мотивів, наведених у відзиві, та просять суд у задоволенні вимог в частині солідарного стягнення з [PERSON] , відмовити. \~ \~ \~ \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. \~ \~ \~ \~22 березня 2018 року між Публічним Акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № CL-100374, згідно з яким відповідач отримала кредит у сумі 58 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44,99 % річних з кінцевим терміном повернення до 21 березня 2023 року. У відповідності до пункту 1 Кредитного договору [PERSON] , зобов`язалася використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. Розмір процентної ставки 44,99 % річних, процедура нарахування процентів за користування кредитом та порядок їх сплати позичальником визначені у пунктах 4.1 - 4.11 Кредитного договору. Згідно пункту 6.3 Кредитного договору, Позичальник щомісячно, здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2 Кредитного договору). Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому п. п. 6.3.1-6.3.5 Кредитного договору. За несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь - якому разі розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% (відсотків) від суми несвоєчасного виконання грошових зобов`язань ( пункт 7.1 Кредитного договору). Частиною першою статті 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статями 526,527,530\~ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України, передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 550,551\~ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.\~Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Неустойка за своєю правовою природою володіє акцесорним характером і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 29 липня 2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № CL -100374 перед банком становить в загальному розмірі 56\~283,63 грн., яка складається з: 43\~307,83 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 12\~975,80 грн. сума заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~ 13 квітня 2021 року АТ «Кредобанк» направило [PERSON] . Досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, яка залишилася без реагування. Згідно інформації, отриманої із Державної прикордонної служби України, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 09.08.2022 року, [PERSON] 12.10.2018 року перетнула державний кордон України у пункті пропуску Чоп (Тиса) та назад не поверталася. Судом встановлено, що [PERSON] не довела належними і допустимими доказами виконання належним чином зобов`язання, які виникли за Кредитним договором та про причини не погашення заборгованості за ним. Також, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77\~ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором задовольнити, стягнути з неї на користь позивача заборгованості за кредитивним договором № CL-100374 від 22 березня 2018 року в загальному розмірі 56\~283,63 грн. Щодо вимог АТ «Кредобанк» до відповідача [PERSON] про стягнення із нього заборгованості у солідарному порядку, яка виникла за кредитним договором № CL-100374 від 22.03.2018, суд приходить до переконання, що у їх задоволенні до зазначеного відповідача слід відмовити, зважаючи на наступне. Як вказує представник позивача в обґрунтування позовних вимог до відповідача [PERSON] , 21.03.2018 р. між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № СL-100374 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] . У вищевказаній [PERSON] -заяві зазначено, що шляхом підписання цієї анкети-заяви позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого із подружжя. Доказом того, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] є штамп та відомості, внесені 24.09.1977 р. у паспорті [PERSON] . Тому, позивач вбачає підстави застосувати до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №09/01-325, виданої 26.05.2022 року Збаразькою міською радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , із 2018 року зареєстрована в [ADDRESS] , проте за вказаною адресою не проживала та не проживає. Як вбачається із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ №223918, виданого 12 лютого 2008 р., житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , належить на праві приватної власності, на підставі Договору купівлі-продажу ВКЕ №393806 від 29.01.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу, за реєстровим номером 536, [PERSON] . Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 27 липня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 вересня 1977 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, за актовим записом №1205. Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка, [PERSON] суду пояснив, що його мати [PERSON] у 2018 році, тобто у момент укладення спірного правочину, із батьком [PERSON] в [ADDRESS] не проживала, спільного господарства не вела. В подальшому виїхала за межі території України, де проживає та не має наміру повертатись. В силу вимог ч.4 ст.65 СК України, договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Як зазначила Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 30.06.2020 року у справі №638/18231/15-ц, тлумачення ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередню участь в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов: договір укладено другим з подружжя в інтересах сім`ї; майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Позивачем не\~надано суду\~доказів,\~які б\~підтверджували,\~що спірний\~кредитний договір\~був укладений\~відповідачем [PERSON] \~в інтересах\~сім`ї\~та кредитні\~ кошти,\~які вона\~отримала було\~використано в\~інтересах сім`ї,\~а тому\~підстави для\~задоволення позову\~АТ «Кредобанк»\~у частині\~позовних вимог\~про стягнення\~заборгованості із\~відповідача [PERSON] ,\~відсутні.\~При цьому,\~наведеними доказами,\~у тому\~числі показами\~свідка [PERSON] \~підтверджено суду,\~що відповідачі\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~не проживали\~на момент\~укладення спірного\~кредитного договору,\~тобто на\~22.03.2018\~року спільно\~в [ADDRESS] .\~Крім цього,\~відповідач [PERSON] \~згідно витягу\~з Єдиного\~державного демографічного\~реєстру щодо\~реєстрації місця\~проживання №6116-412686-2017\~зареєстрований та\~проживає за\~адресою: [ADDRESS] \~з 03.04.2008\~року,\~що суперечить\~даним,\~які вказала\~відповідач [PERSON] \~у підписаній\~нею заяві\~анкеті на\~отримання спірного\~кредиту,\~а саме [ADDRESS] .\~ Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог АТ «Кредобанк» до [PERSON] , слід відмовити. В частині розподілу судових витрат суд приходить до наступного. Представником позивача - адвокатом Павленко С.В. заявлено вимогу про стягнення на користь АТ «Кредобанк» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10% від ціни позову, а саме 5\~628,36 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, до матеріалів справи додано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000531 на ім`я [PERSON] ; перший та останній аркуш Договору про надання правової допомоги, укладеного 11 лютого 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і Право» та попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат. Відповідно до положень частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За положеннями частин першої-четвертої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial