Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

06.10.2020 ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що відповідачкою [PERSON] не виконуються зобов`язання за кредитним договором від 24.07.2008 року № Ск-544-001460/7-2008 укладеним з ВАТ «РОДОВІД БАНК» за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 17 454,40 (Сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні 40 копійок) строком дії до 24 липня 2010 р. (включно) зі сплатою 7 % річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 17454,40 грн. (Сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні 40 копійок). 04 липня 2019 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «РОДОВІД БАНК» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № Ск-544-001460/7-2008 від 24.07.2008 року. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] , а ПАТ «РОДОВІД БАНК» втратив такі права. За період користування кредитними коштами, позичальником [PERSON] здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Рішенням суду від 15.03.2022 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ: 36799749, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) заборгованість за кредитним договором № Ск-544-001460/7-2008 від 24.07.2008 року у розмірі 35463,77 грн. (тридцять п`ять тисяч чотириста шістдесят три гривні 77 копійок). Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ: 36799749, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок). Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ: 36799749, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) понесені витрати на правочинну допомогу у розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок). 24.09.2021 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Тимошенко А.В. подано заяву про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 15.03.2022. Ухвалою суду від 10.01.2022 року поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2021 року. Заяву представника [PERSON] адвоката Тимошенко А.В. про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2021 року - задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/8455/20 від 15.03.2021 року за позовом ТОВ «Вердикт Капітал»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № СК-544-001460/7-2008 від 24.07.2008 року - скасоване. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.10.2022 року справу призначено до слухання. У судове засідання представник позивача не з`явився. 10.10.2022 року до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Вердикт Капітал» Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Тимошенко А.В. у судове засідання не з`явились. 15.11.2022 року до канцелярії суду надійшла заява адвоката Тимошенка А.В. про розгляд справи за їх відсутності та без фіксування технічними засобами. Просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав зазначених у заяві про скасування заочного рішення, а саме у зв`язку з незаконністю нарахованої суми заборгованості за кредитним договором у зв`язку із не наданням позивачем первинної бухгалтерської документації та розрахунків з первісним кредитором, а також на пропуск позивачем строків позовної давності. Крім цього, відповідачка заперечувала щодо внесення нею платежів після закінчення строку дії кредитного договору. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» не підлягають задоволенню зважаючи на наступне. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що між [PERSON] та ВАТ «Родовід Банк», 24.07.2008 був укладений Кредитний договір № СК-544-001460/7-2008, за умовами п.1.1.5. якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 17 454 гривень 40 копійок строком дії до 24 липня 2010 року (включно) зі сплатою 7% річних. 04 липня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №23 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором №СК-544-001460/7-2008 від 24.07.2008. Таким чином, право грошової вимоги до відповідача набуло ТОВ «Вердикт Капітал» а ВАТ «Родовід Банк» втратив такі права. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 31.08.2020, відповідно до розрахунку заборгованості становить 35 463 гривень 77 копійок з яких: - 15 028 гривень 17 копійок заборгованість по основній сумі кредиту (тіло кредиту); - 1 934 гривень 86 копійок заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; - 9 575 гривень 88 копійок заборгованість з комісії; - 1 249 гривень 40 копійок нараховані відсотки; - 1 354 гривень 18 копійок розрахунок боргу 3% річних; - 2 957 гривень 54 копійок інфляційні збитки; - 3 363 гривень 74 копійок пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. У розрахунку заборгованості зазначено платіж в розмірі 300 гривень за 20.11.2019 без вказання даних платника. Бухгалтерської документації щодо зазначеного платежу позивачем надано не було. У статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями у кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. Згідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно до ст. 77 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження вимог про стягнення боргу позивачем надано копію кредитного договору № СК-544-001460/7-2008 від 24.07.2008 р., копію договору № 23 про відступлення права вимоги за кредитним договором, а також, розрахунок заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт капітал». Платіж, зазначений у розрахунку заборгованості в розмірі 300 гривень від 20.11.2019 заперечується відповідачкою та аргументується недоцільністю такої виплати у зв`язку із ліквідацією ВАТ «Родовід Банк» 20.12.2017. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц. Проте, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (фінансової установи). ТОВ «Вердикт капітал» не надало доказів здійснення вищевказаного платежу відповідачкою [PERSON] , розрахунок заборгованості зазначених відомостей не містить. Первинної бухгалтерської документації щодо здійснення вищевказаного платежу суду, також, не надано. Виходячи з наведеного, суд розцінює як неналежний доказ, наданий позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] , оскільки, в ньому не зазначено з яких документів первісного кредитора - ВАТ «Родовід Банк» отримано інформацію щодо нарахування та формування заборгованості відповідачки із зазначенням періоду, сплачених позичальником грошових коштів, порядку погашення тіла кредиту, нарахованих відсотків, тощо. Тобто, цей доказ не містить в собі будь якої суттєвої інформації для можливості проведення судом перевірки вірності розрахунку. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Аналогічний по суті висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16. Відповідно п.1.1.5 кредитного договору № СК-544-001460/7-2008 від 24.07.2008 банк надає держателю споживчий кредит у розмірі 17 454 гривень 40 копійок строком дії до 24 липня 2010 року (включно). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. В даному випадку, згідно до умов кредитного договору, боржник узяв на себе зобов`язання повернути суму кредитів з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами). Строк остаточного розрахунку визначено 24 липня 2010 року, в договорі відсутні посилання на збільшення строку позовної давності. За положеннями статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідачкою заявлено суду про застосування строків позовної давності. Відповідно до штампу суду, позов ТОВ «Вердикт Капітал» було подано 06.10.2020 року. Суд визнав неналежним доказом розрахунок заборгованості, в якому позивачем зазначено єдиний платіж в розмірі 300 гривень за 20.11.2019 р. З наведеного слід, що строк позовної давності не переривався, тобто позов було подано поза межами строку позовної давності, який сплив 24 липня 2013 року. \~ \~ \~ \~ Разом з цим, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] , що є самостійною підставою для відмови в позові, а тому, відсутня необхідність в застосуванні судом позовної давності. \~ \~ \~ \~На підставі ст. ст. 4 , 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 274-279, ЦПК України, ст. ст. 254, 257, 264, 267 ЦК України, суд,-

Outcome: dismissed