Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

13.07.2021 року до Октябрського районного суду м. Полтави звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, в якому просила встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , без шлюбу в період часу з грудня 2001 року по 30 квітня 2004 року. Визнати автомобіль марки ВАЗ, модель 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , та квартиру [ADDRESS] , об`єктами права спільної сумісної власності колишнього подружжя [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . В порядку поділу спільного майна колишнього подружжя: Залишити за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на автомобіль марки ВА3, модель 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; Стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , грошову компенсацію замість Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , в сумі 47 400 грн.; Визнати за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Стятнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , загальну суму сплаченого судового збору в розмірі 6193 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з грудня 2001 року вона та [PERSON] почали проживати однією сім`ю, не перебуваючи у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. З грудня 2001 року по грудень 2002 року сторони спільно проживали в орендованій однокімнатній квартирі в м. Бельці республіки Молдова. З грудня 2002 року по серпень 2004 року сторони спільно проживали в квартирі батьків позивача, разом з батьками позивача, в м. Бельці республіки Молдова. 04 березня 2004 року за спільні кошти сторони на підставі договору купівлі-продажу придбали квартиру [ADDRESS] . Квартира на Токарному була оформлена на відповідача. 30 квітня 2004 року в м. Бельці республіки Молдова сторони зареєстрували шлюб. В серпні 2004 року сторони переїхали на постійне місце проживання в Україні на квартиру на Токарному. 29 вересня 2017 року сторони на підставі договору купівлі-продажу 5341/2017/644875 придбали автомобіль марки ВАЗ, модель 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Авто також було оформлено на відповідача. Згідно консультаційного висновку від 30 червня 2021 року вартість авто складає 94 800 грн. З моменту придбання і по сьогоднішній день, авто користується відповідач. В квартирі на Токарному сторони проживали до 25 лютого 2020 року. 20 лютого 2020 року сторони продали квартиру на Токарному. 20 лютого 2020 року сторони на підставі договору купівлі-продажу придбали квартиру [ADDRESS] . Квартира на [PERSON] також була оформлена на відповідача. Квартиру на [PERSON] з будівельно-технічної точки зору поділити в натурі неможливо, оскільки це трикімнатна квартира на 7-му поверсі в багатоповерховому будинку. Можливо в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за позивачем право власності на відповідну частку в квартирі на [PERSON] . Згідно звіту № 3006-03 з незалежної оцінки майна від 30 червня 2021 року вартість квартири на [PERSON] становить 1 053 000 гри.. 25 травня 2021 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/2275/2021 шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. З моменту розірвання шлюбу і по сьогоднішній день, між сторонами гострим та невирішеним залишається питання поділу спільного майна: відповідач не визнає за позивачем права спільної сумісної власності на майно в рівних частках ні на авто ні на квартиру на [PERSON] , та ухиляється від підписання договору про поділ майна в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 372 ЦК України. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22.05.2019 прийнято до розгляду вказану справу, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 09.09.2021 відповідачем до суду подано зустрічний позов, відповідно до якого відповідач просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м. Визнати за ним право на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у складі: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 31,8 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, гаража літ B1, огорожі №1,2, колодязя №3, водогону №4 по [ADDRESS] . Визнати за ним право на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2495 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: 5323486404:04:001:0084 по [ADDRESS] . Визнати за ним право на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,3596 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5323486404:04:001:0085 по [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічного позову вказував, що вважає, що первісні позовні вимоги пілягають частковому задоволенню, а саме щодо квартири [ADDRESS] зазначав, що остання була придбана ним в основному за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири [ADDRESS] , яка була придбана до шлюбу із позивачкою за його особисті кошти до яких позивачка не мала жодного відношення. Лише різниця вартості вказаних квартир у розмірі 223\~488 грн. була сплачена за рахунок їх спільних із позивачкою коштів. Так вважав, що квартира [ADDRESS] не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є його особистою приватною власністю. Вказував, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка площею 0,2495 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: 5323486404:04:001:0084, земельна ділянка площею 0.3596 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5323486404:04:001:0085, що розташовані по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак частки сторін у праві власності на них складають по Ѕ. Позивач за первісним позовом не вказала вказані об`єкти нерухомого майна серед спільно набутого нами майна, хоча його загальний обсяг має значення для справи, що і змусило його звернутися до суду із зустрічним позовом. Не заперечує щодо віднесення до спільної сумісної власності подружжя автомобіля марки ВАЗ 111740, днз [NUMBER] , 2008 року випуску, не погоджуюсь із вартістю визначеною позивачем на підставі консультаційного висновку ФОП [PERSON] від 30.06.2021 року - 94800 грн., оскільки, як вбачається, цей висновок носить виключно консультаційний характер, визначалася лише середня вартість об`єкта дослідження на вторинному ринку, огляд об`єкта дослідження оцінювачем не проводився, вартість визначена без урахування фактичного пробігу автомобіля та його технічного стану. На його замовлення ФОП [PERSON] було надано звіт з оцінки майна - колісного транспортного засобу ВАЗ 111740, реєстраційний номер [NUMBER] від 18 серпня 2021 року, відповідно до якого оціночна вартість спірного автомобіля складає - 69800 грн. За таких обставин, вважаю, що при вирішенні справи до уваги має бути взята ринкова вартість автомобіля ВАЗ 111740, реєстраційний номер [NUMBER] - 69800 грн., визначена ФОП [PERSON] . Позовні вимоги позивача в частині встановлення факту проживання однією без шлюбу в період часу з грудня 2001 року по 30 квітня 2004 року не визнавав. 11.10.2021 року від представника позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, де остання просила суд відмовити в задоволенні вимог відповідача щодо визнання за ним права особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м., щодо задоволення інших позовних вимог не заперечувала. Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у ньому Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні підтримали та просили задовольнити зустрічний позов . Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України\~\~передбачено, що кожна сторона повинна довести\~\~ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що між [PERSON] та [PERSON] 30.04.2004р. було зареєстровано шлюб, міським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Бєльці республіка Молдова, актовий запис 178., до цього вони перебували коден в іншому шлюбі. Згідно копії рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 25.05.2021, що набрало законної сили по справі №554/2275/2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] 07 [INFO] . Судом встановлено, що за час спільного проживання сторонами було набуто наступне майно: Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; Земельна ділянка площею 0,2495 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер: 5323486404:04:001:0084. Земельна ділянка площею 0,3596 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , кадастровий номер: 5323486404:04:001:0085. Квартира [ADDRESS] , загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м. Автомобіль марки ВАЗ, модель 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ч.1\~ст.82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, оскільки сторонами визнано факт набуття вищезазначеного майна в період шлюбу, а тому згідно ч.1\~ст.82 ЦПК України\~зазначений факт не підлягає доказуванню. 29 вересня 2017 року сторони на підставі договору купівлі-продажу 5341/2017/644875/ придбали автомобіль марки ВАЗ, модель 111740,2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Згідно звіту з оцінки майна колісного транспортного засобу ВАЗ 111740, реєстраційний номер [NUMBER] , ФОП [PERSON] від 18 серпня 2021 року відповідно до якого оціночна вартість спірного автомобіля складає 69800 грн. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В численних правових позиціях Верховного Суду (постанови Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 199/3645/17, від 27 червня 2018 року у справі № 757/45050/15 та від 12 червня 2019 року у справі\~\~№ 595/324/17) вказано, що зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Подібна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Таким чином, судом встановлено та не спростовано відповідачем, що на час укладення договору купівлі - продажу транспортного засобу перебував у спільній власності подружжя. Відповідно до\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно до\~ст.65 СК України\~дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3.\~ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно\~ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу», підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб. Відповідно до ст.ст.81,\~83,\~84 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. 20 лютого 2020 року сторони на підставі договору купівлі- продажу придбали квартиру [ADDRESS] . Відповідач заперечує факт спільного проживання однією сім`єю без шлюбу в період з грудня 2001 року по 30 квітня 2004 року, також вважав, що квартира [ADDRESS] не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є його особистою власністю. Зазначає, що 20 лютого 2020 року за договором купівлі-продажу ним було продано квартиру [ADDRESS] за 475420 грн. і того ж дня придбано квартиру [ADDRESS] за 698 908 грн. Різниця у вартості між проданою та придбаною квартирою складає 223 488 грн. Квартиру [ADDRESS] він продавав як свою особисту приватну власність, яка не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, про що є відповідна відмітка в тексті договору купівлі-продажу від 20.02.2020 року. За таких обставин, незважаючи на те, що квартира [ADDRESS] була придбана в зареєстрованому шлюбі з позивачкою, вона була придбана в основному за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири [ADDRESS] , яка була придбана до шлюбу із позивачкою за йог особисті кошти. Лише різниця між вартістю вказаних квартир у розмірі 223 488 грн. була сплачена за рахунок їх спільних із позивачкою коштів. Згідно п. 3 ч.1\~\~ст. 57 СК України, - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до положень ч.1\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення Вирішуючи питання щодо правового режиму майна подружжя, суди повинні встановлювати факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. При цьому суд зазначає, що відповідно до роз`яснень, що містяться у п. п. 22, 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України. Відповідно до вимог\~ст. 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Під час розгляду даної справи судом надана оцінка всіх доказів, як зі сторони позивача, так і відповідача на підтвердження своїх доводів та заперечень, і суд зазначає. Згідно положень\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, дослідивши всі надані сторонами докази у їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що\~\~позовні вимоги первісного та зустрічного позову підлягають частковому задоволенню, щодо поділу майна, про яке до суду представлені відомості про їх належність на праві спільної сумісної власності, а саме: за позивачем визнати право власності на 4/25 частки квартири [ADDRESS] . Залишити за відповідачем право власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , стягнувши грошову компенсацію замість її Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, номер кузова: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , в сумі 34\~900 грн. Визнати за відповідачем право власності на 21/25 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м., на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами у складі: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 31,8 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., літньої кухні літ. В, сараю літ. В, гаража літ B1, огорожі Л1,2, колодязя М3, водогону № 4 по [ADDRESS] , на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2495 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: 5323486404:04:001:0084 по [ADDRESS] , на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,3596 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5323486404:04:001:0085 по [ADDRESS] . Відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-2565цс16, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4-5\~статті 71 СК України\~щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою\~статті 71 СК України\~дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.\~\~Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.\~\~Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні не встановлено домовленості між сторонами щодо поділу спільного сумісного майна подружжя та\~\~погодження суми компенсації. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Як обставини, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти також випадки, коли один із подружжя не мав поважної причини (навчання, догляд за дітьми, хвороба, ведення домашнього господарства тощо) самостійного заробітку чи доходу. Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Відповідно до ч. 1, 2, 5ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, згідно з ч.1ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судом вирішується питання розподілу судових витрат.

Outcome: partial