Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Сутність заявленої до суду вимоги У вересні 2022 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що у шлюбі від відповідача нею народжено неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час перебуває на її утриманні. [PERSON] зазначала, що відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини майже не надає (останні два місяці взагалі не надавав грошових коштів), сина вона виховує та утримує самостійно і це потребує постійних щомісячних зростаючих витрат на нього. Також посилалася на те, що вона одна не може забезпечити належний матеріальний рівень утримання її сина, однак відповідач є особою працездатного віку без будь-яких вад здоров`я, працює і отримує неофіційний дохід (протягом останніх двох років виїжджає на заробітки за межі України) і також зобов`язаний утримувати свою дитину. Інших стягнень з відповідача за виконавчими документами не проводиться. Просила суд щомісячно стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позиція позивача, відповідача по даній справі У судове засідання 16 листопада 2022 року позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином та завчасно повідомлена, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, на задоволенні позову письмово наполягала. Надіслала на адресу суду письмову відповідь на відзив на позов відповідача, в якому зазначала про недоведеність відповідачем обставин щодо дійсного розміру його доходів та потреби його матері у постійній матеріальній допомозі від нього, а також зазначала про те, що вона вже обрала і визначила в позові вид аліментів до стягнення і заперечувала проти стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн; наполягала на задоволенні позову у повному обсязі (а.с.32-33). Відповідач [PERSON] в судове засідання 17 листопада 2022 року не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином та завчасно повідомлений. На адресу суду 01 листопада 2022 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він позовні вимоги визнав частково в розмірі 1800 грн. та зазначав, що у своїй позовній заяві позивачка зазначала, що він не надає матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] , хоча і працює за кордоном. Однак, такі твердження позивачки є безпідставними та не відповідають дійсності. Крім цього, позивачка замовчує той факт, що у нього є мати, якій він постійно надає посильну матеріальну допомогу, оскільки вона проживає сама. Також зазначив, що він офіційно не працевлаштований і перебивається випадковими заробітками, оскільки польський ринок праці перенасичений громадянами України, які були змушені виїхати до Польщі у зв`язку із російською агресією, а працюючи у Республіці Польща, він вимушений значну частину коштів витрачати на оренду житла та харчування (орієнтовно 1300 польських злотих), проїзд до місць роботи (вартість місячного проїзного квитка 340 польських злотих), витрати на мобільний зв`язок (біля 40 польських злотих на місяць), допомога для матері - орієнтовно 300 польських злотих. Факт надання матеріальної допомоги на утримання сина протягом 2021-2022 років підтверджується квитанціями про банківські перекази грошових коштів на банківську картку позивачки. Крім того, позивачкою не подано жодних доказів, які б свідчили про ухилення ним від утримання сина, а особисті амбіції батьків або одного з них відносно дитини чи будь-які конфлікти між самими батьками стосовно питання утримання і виховання дитини не можуть прийматися до уваги. Заначив, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина у сумі 1800 грн. щомісячно він визнає, більше того, він готовий сплачувати даний розмір аліментів у добровільному порядку, що і робить в даний час (а.с.15). Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2022 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 07 листопада 2022 року о 11 год 00 хв. 07 листопада 2022 року розгляд справи відкладено до 16 листопада 2022 року на 11 год 00 хв. 16 листопада 2022 року ухвалено рішення суду по суті спору. Установлені судом фактичні обставини даної справи Із 11 листопада 2016 року укладений між сторонами шлюб є розірваним в судовому порядку. До цього у шлюбі від відповідача позивачка народила сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю окремо від батька, відомості про вроджені вади здоров`я дитини чи відхилення у стані її здоров`я у матеріалах справи відсутні. Позивачка [PERSON] проживає разом із неповнолітнім сином [PERSON], є розлученою, інвалідності не має, є особою працездатного віку (а.с.6). Відповідач [PERSON] є працевлаштованим за кордоном в Республіці Польща, інвалідності не має, проживає окремо від неповнолітнього сина та його матері в Республіці Польща, зареєстроване місце його проживання в [ADDRESS] , є розлученим, періодично протягом 2021-2022 року добровільно надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, а саме: 19 червня 2021 року - 2000 грн 00 коп, 21 липня 2021 року - 2000 грн 00 коп, 20 серпня 2021 року - 4000 грн 00 коп, 23 березня 2022 року - 2000 грн 00 коп, 20 червня 2022 року - 2000 грн 00 коп, 21 липня 2022 року - 2000 грн 00 коп, 20 жовтня 2022 року - 1600 грн 00 коп (а.с.6,10,11,18-24). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Статтею 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з положеннями ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Висновки суду по суті заявленої вимоги Приймаючи до уваги майнове та сімейне становище сторін, їх стан здоров`я та їх обопільний обов`язок утримувати їх спільну дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров`я самої дитини, положення чинного законодавства, якими визначено мінімально необхідний розмір аліментів, який має забезпечувати достатній рівень матеріального забезпечення дитини, застосовуючи засади розумності та справедливості, та приймаючи часткове визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх спільного сина саме у частці від доходу відповідача в розмірі 1/4 частини із урахуванням заявленого позивачем перед судом виду аліментів до стягнення та межі заявленої вимоги. При цьому, суд зазначає, що позивачем не доведена наявність істотних фактичних обставин щодо стану здоров`я дитини, наявності у неї особливих потреб, доходів сторін по справі, які б обґрунтовували необхідність стягнення з відповідача розміру аліментів на утримання однієї малолітньої дитини саме в розмірі 1/2 частини від усіх видів його доходів (заробітку). На думку суду, визначений розмір аліментів, який підлягає стягненню на підставі даного судового рішення із урахуванням обраного позивачем виду та способу стягнення цієї виплати, має забезпечити належний життєвий рівень дитини, задовольняючи її найнеобхідніші потреби з огляду на установлені судом вищевказані обставини щодо трудової зайнятості відповідача, сімейного стану сторін та стану здоров`я й зростаючі потреби їх спільної дитини у зв`язку з дорослішанням. Підстав для стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача у твердій грошовій сумі в силу дії норми ч.3 ст. 181 СК України суд не вбачає. На думку суду, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є втручанням держави у сімейне та приватне життя [PERSON] , проте воно ґрунтується на чітких, доступних та передбачуваних для нього нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав дитини і відповідає нагальній потребі дитини на забезпечення її належного утримання батьками. Також, на думку суду, у даній справі при встановленні розумного балансу між майновим становищем батьків (в тому числі, його майнового стану платника аліментів-відповідача по справі) та інтересами дитини на належне утримання для її повноцінного розвитку й виховання, суд надає перевагу інтересам останньої, оскільки відповідач є особою працездатного віку, інвалідності не має, інших неповнолітніх утриманців не має, є працевлаштованим, тобто він є здатним сплачувати аліменти на сина [PERSON] , який в силу свого віку та рівня розвитку не здатний самостійно себе утримувати (така правова позиція суду узгоджується зі змістом п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Розподіл судових витрат по справі Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст.ст.141,142 ЦПК України, врахувавши факт часткового визнання відповідачем позову лише під час розгляду даної справи по суті, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 992 грн 40 коп судового збору.

Outcome: partial