Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

В грудні 2021 року керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Національна служба здоров`я України, про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що Ізмаїльським ВП ГУНП в Одеській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12020160150001110 від 28.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у якому направлено обвинувальний акт до суду стосовно [PERSON] . Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 10.02.2021 року обвинуваченого [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України звільнено на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження стосовно [PERSON] закрито на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим. Судом встановлено, що 28.09.2020 року o 09 годині 40 хвилин в м. Ізмаїл Одеської області водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21099», реєстраційний номер [NUMBER] , і рухаючись по придворовій дорозі з боку будинку № 1 по вул. Шевченка в напрямку вул. Шевченка, в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме: п. 2.3-б, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п. 16.11 згідно з яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перетину проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, водій [PERSON] , при виїзді на вул. Шевченка, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, не надав перевагу у русі мотоциклу «YAMAHА YZF-R1», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який наближався до вказаного перехрестя по вул. Шевченка по головній дорозі з боку вул. Рєпіна, в результаті чого на перехресті скоїв з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію мотоциклу «YAMAHA YZF-R1», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці в середній третині зі зміщенням відламків, яке не викликало загрозливих для життя явищ, але, при звичайному своєму перебігу тягне розлад здоров`я строком більше 3 тижнів (більше ніж 21 день), і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Цивільний позов у кримінальному провадженні про стягнення з [PERSON] , коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, не заявлявся. З отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» з 28.09.2020 року по 09.10.2020 року, що складає 3 ліжко-дня у вересні, 8 ліжко-днів у жовтні, загальною кількістю 11 ліжко-днів. На лікування потерпілого від злочину [PERSON] вищевказаною лікарнею витрачено кошти в загальній сумі 16 356, 53 грн. Відповідно до листа КНП ІМЦІРОО «ІМЦЛ» від 29.09.2021 року № 01/06-768 повідомлено, що вищевказаний розрахунок проведено виходячи з фактичних витрат коштів на лікування [PERSON] за рахунок коштів НСЗУ у сумі 16 097,02 грн. та коштів, виділених з бюджету Ізмаїльської міської ради на сплату комунальних послуг, у сумі 259,51 грн. З огляду на викладене, керівник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області просить суд стягнути з [PERSON] на користь держави в особі комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» кошти, витрачені лікарнею на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] у сумі 16 097,02 грн., та стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області кошти, витрачені лікарнею на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] у сумі 259,51 грн. В судовому засіданні представник Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Представник комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання сповіщений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Національної служби здоров`я України, в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання сповіщений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 та п.8 ч.2\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 10.02.2021 року обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження стосовно [PERSON] закрито на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим (а.с.18-19 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 10.02.2021 року встановлено, що 28.09.2020 року o 09 годині 40 хвилин в м. Ізмаїл Одеської області водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21099», реєстраційний номер [NUMBER] , і рухаючись по придворовій дорозі з боку будинку № 1 по вул. Шевченка в напрямку вул. Шевченка, в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме: п. 2.3-б, згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п. 16.11 згідно з яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перетину проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, водій [PERSON] , при виїзді на вул. Шевченка, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, не надав перевагу у русі мотоциклу «YAMAHА YZF-R1», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який наближався до вказаного перехрестя по вул. Шевченка по головній дорозі з боку вул. Рєпіна, в результаті чого на перехресті скоїв з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію мотоциклу «YAMAHA YZF-R1», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці в середній третині зі зміщенням відламків, яке не викликало загрозливих для життя явищ, але, при звичайному своєму перебігу тягне розлад здоров`я строком більше 3 тижнів (більше ніж 21 день), і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з вищевказаної ухвали суду, потерпіла особа з цивільним позовом в межах кримінального провадження не зверталася. Відповідно до довідки розрахунку вартості лікування [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня» з 28.09.2020 року по 09.10.2020 року, що складає 3 ліжко-дня у вересні, 8 ліжко-днів у жовтні, загальною кількістю 11 ліжко-днів. На лікування потерпілого від злочину [PERSON] вищевказаною лікарнею витрачено кошти в загальній сумі 16 356, 53 грн. (а.с.63 т.1). Відповідно до листа КНП ІМЦІРОО «ІМЦЛ» від 29.09.2021 року № 01/06-768 повідомлено, що вищевказаний розрахунок проведено виходячи з фактичних витрат коштів на лікування [PERSON] за рахунок коштів НСЗУ у сумі 16 097,02 грн. та коштів, виділених з бюджету Ізмаїльської міської ради на сплату комунальних послуг, у сумі 259,51 грн. (а.с.92 т.1). Згідно з листом КНП ІМЦІРОО «ІМЦЛ» від 30.04.2021 року №01/06-377 добровільного відшкодування лікарні [PERSON] витрат на стаціонере лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] не здійснено (а.с.22 т.1). Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що між злочинними діями [PERSON] , який спричинив тілесні ушкодження потерпілому [PERSON] та перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок, тому відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати, які поніс заклад охорони здоров`я, у зв`язку із перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні. Ухвалюючи рішення суд також зазначає, що витрати КНП ІМЦІРОО «ІМЦЛ» понесені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину скоєного [PERSON] , слід стягувати із відповідача на користь закладу охорони здоров`я. Крім того, витрати, понесені ІМР на комунальні послуги також підлягають стягненню з [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1206\~ч.\~1\~ЦК України передбачає, що особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п.3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженого П, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 868 ( 868-2012-п ) від 19.09.2012 у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до вищевказаного порядку, сума витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Як вбачається з п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи не надано доказів на підтвердження відшкодування витрат лікарні на лікування потерпілого з боку відповідача у справі, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Згідно з ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 1,6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved