Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому, просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у сумі 350 гривень та стягувати із відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 2003 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із відповідачем [PERSON] . [INFO] у неї з відповідачем народилась спільна дитина - дочка [PERSON] . З квітня 2009 року вони із відповідачем проживають окремо. Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 20 травня 2011 року стягнуто із відповідача на її користь аліменти в розмірі 350 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий на примусове виконання вказаного рішення суду, перебував на виконанні у Нікольському ВДВС Маріупольського району. Лише у 2012-2013 роках відповідач регулярно сплачував аліменти на утримання дитини, однак, протягом останніх дев`яти років, він ухиляється від обов`язку щодо матеріального утримання дочки. При цьому, вона позбавлена можливості отримати довідку про наявність у відповідача заборгованості за виконавчим листом про стягнення аліментів, оскільки державна виконавча служба, якою здійснюється примусове виконання виконавчого листа на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території та не працює. Неповнолітня дочка [PERSON] постійно проживала разом із нею за адресою: [ADDRESS] , однак, у травні 2022 року, у зв`язку із активними бойовими діями в місті Маріуполі, вона із дочкою змушені були виїхати у м. Тернопіль, де отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Так, позивачка зазначає, що розмір аліментів, який стягується на підставі заочного рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 20 травня 2011 року у розмірі 350 гривень є недостатнім для належного утримання неповнолітньої дочки [PERSON] та забезпечення її фізичного, інтелектуального,культурного, духовного та соціального розвитку. За вказаних обставин, позивачка вважає, що слід змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для належного забезпечення їх неповнолітньої дочки. З цих підстав просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відзиву на позов від відповідача [PERSON] до суду не надходило. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивачки не заперечила проти заочного вирішення справи. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 19 лютого 2009 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. (а.с.9). Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 20 травня 2011 року у справі №2-1116/2011 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 350 гривень, щомісячно, починаючи з 11 квітня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного рішення суду 01 червня 2011 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області видано виконавчий лист №2-1116/2011 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 350 гривень, щомісячно, починаючи з 11 квітня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дочку, позивачка обґрунтовує тим, що розмір аліментів, який стягується на підставі заочного рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 20 травня 2011 року у розмірі 350 гривень є недостатнім для належного утримання неповнолітньої дочки [PERSON] та забезпечення її фізичного, інтелектуального,культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно викладених у позові обставин, неповнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю - позивачкою аві [PERSON] . Вказане стверджується наявною у матеріалах цивільної справи копією Довідки від 31 травня 2022 року №6117-5001685764 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, згідно якої [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] , а також копією Довідки від 31 травня 2022 року №6117-5001685950 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, якою стверджується, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно із вимогами ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для зміни способу стягнення визначених раніше судом аліментів. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав малолітньої дочки сторін - [PERSON] , [INFO] на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до переконання, що з відповідача користь позивачки [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із від дня набрання чинності рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved