Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкування з дитиною. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.11.2018 між сторонами було укладено шлюб. Від зазначеного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини відношення відповідачки до позивача почало поступово погіршуватися, все частіше дружина почала пред`являти до позивача претензії фінансового характеру. У свою чергу, він намагався забезпечити свою сім`ю всім необхідним, працював та заробляв кошти. У цей же час батьки позивача допомагали сторонам з дитиною та дуже доброзичливо ставилися до відповідача. 09.02.2020 відповідачка пішла з дому з дитиною до своєї матері та не повернулася, після чого нею було подано позовні заяви до суду про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дитини. Протягом тривалого періоду часу відповідач чинить перешкоди у спілкуванні та у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , тому позивачем було подано заяву до органу опіки та піклування, заяву до поліції, а також був змушений звернутися з позовною заявою до суду. Позивач працює та отримує стабільну заробітну плату. Позивач вважає, що належним способом його участі у вихованні та спілкуванні із донькою - [PERSON] , [INFO] , є наступний: 1) систематичні побачення позивача із своєю донькою [PERSON] , [INFO] , кожного тижня: в неділю та понеділок, в тому числі й в денний відпочинок дитини (хоча денного сну, як відомо позивачу, у дитини немає), без присутності матері дитини, за місцем постійного або тимчасового проживання (перебування) позивача; 2) раз в місяць забирати дитину на два вихідні дні: в неділю та понеділок, для поїздки на дачу в Черкаську область. Поки дитина проживала разом з позивачем, дитина разом з родичами їздила туди кожні вихідні, починаючи з двотижневого віку; 3) в літній період забирати дитину на 20 (двадцять) днів на час відпустки позивача для оздоровлення; 4) в зимовий період забирати дитину на тиждень на зимові свята. На думку позивача зазначений вище спосіб участі у вихованні та спілкуванні із донькою, відповідає як правам та законним інтересам його, як батька дитини, так і самої дитини щодо належного батьківського виховання та розвитку доньки. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.06.2021 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.07.2021. Підготовче засідання 13.07.2021 відкладено на 29.09.2021 у зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи. 28.08.2021 від відповідачки на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказує, що на сьогоднішній день дитині лише 2 роки і 3 місяці, і той графік побачень та спілкування з донькою, який просить встановити [PERSON] не відповідає ні життєвому ритму дитини, ні її потребам, ні режиму дня, ні психологічним та фізичним потребам дитини. В два роки дитина фізіологічно та психологічно має надміцний зв`язок з єдиною людиною - матір`ю, і перебування виключно біля матері та тактильне відчуття лише матері дає дитині почуття захисту та безпеки. В два роки дитина не зрозуміє чому її відлучають від матері та передають в інше помешкання до людей (хоч і родичів), з якими вона постійно не проживає. В такому ранньому віці для дитини також важливою є побутова сталість середовища (помешкання), в якому дитина їсть, спить вдень та вночі, готується до сну, миється тощо. Зміна стабільного звичного побутового середовища також призведе до порушення життєвих ритмів дитини, психологічного та емоційного перенавантаження, руйнації її психологічного комфорту та відчуття безпеки та затишку. Відповідач вважає, що позивач, бажаючи отримати заявлений ним графік, жодним чином не думає і не піклується про потреби та інтереси своєї доньки, не враховує її вік, а ті способи участі позивача у вихованні доньки, які він просить в позовній заяві це ні що інше, як перший крок до того, щоб відібрати дитину. Відповідачка не заперечує проти того, щоб позивач бачився з донькою, але вважає, що ці зустрічі повинні бути по тривалості не обтяжливі для дитини, психологічно комфортні і дитина не повинна втрачати відчуття безпеки і відчуття присутності матері. Крім того, коли дитині всього лиш два роки, то об`єктивно неможливо визначити графік побачень та спілкування дитини з батьком, який би відповідав і в подальшому більш старшому віці дитини її бажанню, інтересам та потребам. На сьогодні, за віковим розвитком [PERSON] , ще неможливо встановити ступінь її прихильності до батька та бажання її спілкуватись з ним, а тим більше ночувати та по кілька днів перебувати в родині батька та їздити з ним на тривалий відпочинок, тим більше без матері. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, в даному випадку припущеннях про те, що в майбутньому в [PERSON] з батьком складуться такі відносини, що вона бажатиме їздити з ним на відпочинок та ночувати в нього. Питання поїздок на тривалий відпочинок та ночівель у батька можна розглядати лише тоді, коли дитина зможе висловити своє бажання чи небажання стосовно таких способів спілкування з батьком. З огляду на викладене, відповідачка вважає за доцільне просити суд встановити [PERSON] для спілкування з донькою [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною 6-річного віку наступний графік зустрічей: щотижня в неділю з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. в присутності матері [PERSON] . 31.08.2021 до суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини у справі № 754/8737/21, в якій просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб 27 листопада 2018 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Спільно однією сім`єю сторони проживали разом з батьками відповідача за зустрічним позовом в їх квартирі за адресою: [ADDRESS] . До реєстрації шлюбу сторони проживали разом, як сім`я з лютого 2018 року в цій же квартирі з батьками [PERSON] . До реєстрації шлюбу відносини між сторонами складались, можна сказати, трохи дивно, але спокійно без проявів агресії. Позивача за зустрічним позовом дивувала гіперприв`язаність відповідача за зустрічним позовом до своєї матері, яка відносно нього (дорослого чоловіка) вирішувала абсолютно все, аж до того, що він одягатиме і що повинен їсти, тощо. Після того, як [PERSON] завагітніла і сторони зареєстрували шлюб у відносинах між нею та чоловіком, а також і з його матір`ю відбулись раптові та кардинальні зміни в негативну сторону. [PERSON] здебільшого не працював і фінансуванням сім`ї замість нього займалась його мати. В ті нетривалі проміжки часу, коли його влаштовували на роботу, то заробітну плату відповідач за зустрічним позовом віддавав своїй матері, і такий стан речей [PERSON] абсолютно влаштовував. Нестримні конфлікти зі сторони відповідача за зустрічним позовом та його матері почались, коли доньці було лише два тижні від народження. Позивачка за зустрічним позовом стверджує, що [PERSON] бив її в голову, щоб не було синців, і агресивно погрожував, що відбере у неї дитину. За твердженням позивача за зустрічним позовом, перебуваючи на вулиці в людному місці, коли сторони повертались з донькою в квартиру його батьків, [PERSON] впав в чергову агресію і почав погрожувати позивачці за зустрічним позовом. Скориставшись тим, що [PERSON] зайшов на кілька хвилин в аптеку, [PERSON] почала тікати з дитиною до помешкання своєї матері, щоб врятуватись. Позивачка за зустрічним позовом вказує, що після припинення сімейних відносин вона не перешкоджала [PERSON] зустрічатись з донькою, вони ходили на спільні прогулянки, але виключно в людних місцях, щоб убезпечити себе від того, що [PERSON] силою відбере у неї дитину. [PERSON] вважає, що [PERSON] потрібні не зустрічі з [PERSON] , його абсолютно не цікавить нічого з життя і розвитку доньки, а потрібно усунути позивачку за зустрічним позовом від доньки, щоб забирати дитину в помешкання своїх батьків, до своєї матері, яка плекає мрію, що відбере [PERSON] і сама роститиме дитину. Спалах люті у відповідача за зустрічним позовом відбувся, коли він дізнався, що [PERSON] подала заяву на стягнення з нього аліментів, оскільки він жодної участі в утриманні дитини не приймав. Заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] на утримання доньки [PERSON] станом на 01 серпня 2021 року становить 38 809,20 грн., а всі телефонні розмови [PERSON] з квітня 2021 року виключно про те, щоб [PERSON] відмовилась від аліментів, бо він їх все одно сплачувати не буде. Позивачка за зустрічним позовом зазначає, що між нею та [PERSON] фактично існує спір не про перешкоди у його спілкуванні з донькою, а в тому, з ким з батьків проживатиме донька в подальшому. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.09.2021 прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву з первісним позовом; призначено підготовче засідання у справі на 29 вересня 2021 року. 07.09.2021 [PERSON] подано відповідь на відзив, в якій він підтримує позовні вимоги, вказуючи на те, що він дуже прив`язаний до дитини, як i вона до нього. При зустрічах, які іноді траплялися, дитина не хотіла розлучатися з батьком. Позивач за первісним позовом не має намір викрадати дитину, як зазначає про це відповідач, однак, як батько дитини хоче бачитися з нею частіше. До розлучення, дитина з дружиною проживали разом зі ним, а тому квартира, де він може проводити з дитиною час, є звичним побутовим середовищем для доньки. Позивач за первісним позовом вказує, що ніколи не погрожував та не бив свою колишню дружину, а те, що відповідач за первісним позовом зазначає у вiдзиві є її вигадкою. В матеріалах справи містяться довідки з поліції, де зазначено, що ніхто не звертався з приводу вказаного відповідачем за первісним позовом. Що стосується матерi [PERSON] , то вона доброзичливо ставиться до відповідачки за первісним позовом, дуже любить [PERSON] та дуже сумує за нею, як за своєю онукою. Вiдповiдачка за первісним позовом вводить суд в оману, вказуючи про те, що позивач наполягає на тому, щоб вона відмовилася від аліментів, а про те, що державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження щодо стягнення аліментів, [PERSON] дізнався тільки в травні 2021 року та не відмовляється від аліментів на дитину, а отже, після отримання офіційного листа з реквізитами банківського рахунку, має намір погасити заборгованість одразу одним платежем повністю. Наданий відповідачем за первісним позовом розрахунок заборгованості зі сплати аліментів не відповідає дійсності, оскільки відповідно до довідки про доходи позивача заробітна плата не є такою, як зазначено у розрахунку. 23.09.2021 від третьої особи надійшов лист, в якому вказано, що Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації проводиться робота для надання висновку органу опіки та піклування. У підготовчому засіданні 23.09.2021 представником відповідача за первісним позовом заявлено клопотання про допит свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Судом задоволено вказане клопотання на оголошено перерву в підготовчому засіданні до 16.11.2021. 15.11.2021 [PERSON] подано клопотання про долучення доказів та клопотання про виклик свідків. 16.11.2021 від Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист, в якому представник просить суд проводити розгляд справи 16.11.2021 без участі представника третьої особи. У підготовчому засіданні 16.11.2021 клопотання позивача за первісним позом задоволено, ухвалено викликати та допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 22.12.2021. У підготовчому засіданні 22.12.2021 [PERSON] подано клопотання про долучення доказів, яке задоволено судом. Крім того, позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просить суд визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , місце та час спілкування: 1) систематичні побачення позивача із своєю донькою [PERSON] , [INFO] , кожного тижня: в неділю та понеділок з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., в тому числі й в денний відпочинок дитини, без присутності матері дитини, за місцем постійного або тимчасового проживання (перебування) позивача; 2) один раз в місяць забирати дитину на два вихідні дні: в неділю з 08 год. 00 хв. ранку до 20 год. 00 хв., вечора понеділка, для поїздки на дачу в Черкаську область; 3) в літній період забирати дитину на 20 (двадцять) днів на час відпустки позивача для оздоровлення; 4) в зимовий період забирати дитину на тиждень на зимові свята з 1 січня з 08 год. 00 хв. ранку до 20 год. 00 хв. вечора 7 січня. Судом прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог та встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а також відкладено розгляд справи на 21.02.2022. У підготовчому засіданні 21.02.2022 оголошено перерву до 18.04.2022 у зв`язку з відсутністю висновків органу опіки та піклування щодо розв`язання спорів. 18.04.2022 від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 18 квітня 2022 року розгляд справи відкладено на 25.05.2022. 18.05.2022 від представника третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Підготовче засідання 25.05.2022 відкладено на 13.09.2022. 15.06.2022 представником третьої особи подано висновок про визначення місця проживання дитини № 102/02/38-1583 від 09.06.2022 та висновок щодо визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] № 102/02/38-1584 від 09.06.2022. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 25 травня 2022 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 листопада 2022 року. У судовому засіданні 14 листопада 2022 року сторони виступили зі вступним словом. Позивач за первісним позовом зазначив, що хоче бачитися з дитиною, регулярно сплачує аліменти та не погоджується з графіком визначеним органом опіки та піклування. Відповідачка може по два дні не брати слухавку, коли він хоче побачитись з дитиною. Агресію щодо відповідачки ніколи не проявляв. Має графік роботи з вівторка по суботу. У садочок до дитини не приходив. Наразі бачиться з дитиною раз на два тижні. Вважає, що може забезпечити належне харчування та виховання дитини без присутності матері. Дитина проживала в помешканні батька до 9 місяців, а тому, на думку позивача, їй там має бути зручно та комфортно. Представник позивач за первісним позовом вказала, що з того часу, як сторони розлучились відповідач перестала спокійно давати батьку зустрічатися з дочкою. Позивач має стабільну роботу та заробіток, хоче бачитися з дитиною та сумує за нею. Не погоджується з графіком визначеним у висновку органу опіки та піклування, оскільки він суперечать правам батька дитини. Вважає, що дружина пішла до іншого чоловіка. Наразі дитина достатньо доросла і може бачитись з батьком без присутності матері. Представник позивач за первісним позовом не заперечує щодо задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідачка за первісним позовом вказує, що не довіряє позивачу, а тому не хоче залишати з ним дитину наодинці. Відповідачка зазначає, що перший раз позивач вдарив її, коли вона була вагітною, а потім, коли дитині було місяць. Відповідачка вказує, що не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною після того, як вони перестали жити разом. Відповідачку викликали в поліцію та до органу опіки та піклування і вона пояснила, що позивач до цього бачився з дитиною. Гроші під час спільного життя позивач їй не давав. Відповідачка повідомляла позивачу, в який садочок ходить дитина, який дитина відвідувала регулярно до початку війни. Коли у відповідачки вихідний, вона телефонує та пропонує побачитись з дитиною. Відповідачка зазначає, що у дитині гарні стосунки з дідом - батьком позивача. Представник відповідача за первісним позовом вказала, що батько бачиться з дитиною, а забирати дитину до себе в помешкання - це для бабусі. Позивач орієнтується на бабусю, свою матір. Коли дитина стане старше вона зможе самостійно висловити свою думку, але у віці трьох років дитина може злякатися нових для себе людей, однак позивач цього не розуміє. Висновок органу опіки та піклування, на думку представника, є обґрунтований. Крім того, позивач допустив значу заборгованість зі сплати аліментів в той час, коли відповідачка перебувала в декретній відпустці. Представник зазначає, що кут проблеми сконцентрований на позивачу та його сім`ї без урахування інтересів дитини. Щодо заявлених зустрічних позовних вимог представник зазначає, що мати відповідача за зустрічним позовом займала домінуючу позицію в сім`ї, а також вказує на спонтанні сплески агресії [PERSON] в бік позивачки за зустрічним позовом, а сам первісний позов спрямований на те, щоб забрати дитину у матері, оскільки бабуся та батько погрожували [PERSON] це зробити, тому зустрічний позов був поданий для захисту інтересів дитини. Також судом допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Судом оголошено перерву до 21.11.2022. У судовому засіданні 21.11.2022 представник відповідача за первісним позовом не наполягав на допиті інших свідків. Позивач за первісним позовом та його представник підтримали вимоги первісної позовної заяви, з урахуванням поданих уточнень та просили суд її задовольнити, щодо задоволення зустрічних позовних вимог не заперечували. Представник відповідача за первісним позовом не заперечувала щодо часткового задоволення первісної позовної заяви та просила суд задовольнити зустрічну позовну заяву повністю. Представник третьої особи не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 27.11.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від зазначеного шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 22 травня 2019 року, виданим Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, [PERSON] в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2021 у справі № 754/16715/20. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 березня 2021 року у справі № 754/16811/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини у всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Наразі рішення суду перебуває на виконанні та станом на 01.08.2021 у [PERSON] існував борг зі сплати аліментів в розмірі 38 809,20 грн., який станом на 01.11.2021 погашений (а.с. 128, 129, 131). [PERSON] 15.03.2021 звертався з заявами до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. 29.03.2021 Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надано відповідь, що з [PERSON] проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду. Під час бесіди [PERSON] пояснила, що не заперечує, щоб [PERSON] та його батьки бачились з дитиною, але в її присутності, оскільки дитина маленька і вона хвилюється за її здоров`я та безпеку. Крім того, пояснила, що останній раз [PERSON] бачився з дитиною 07.03.2021. Також [PERSON] 19.03.2021 звертався з заявами до Деснянського УП ГУНП щодо зобов`язання [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкування з дитиною. 02.04.2021 Деснянським УП ГУНП було надано відповідь, що даний спір відноситься до цивільно-правових відносин. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] працює у ТОВ «Рошен-трейд» на посаді експедитора та має стабільний дохід. За даними органу опіки та піклування [PERSON] фактично проживає в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та фахівцем із соціальної роботи Деснянського районного в місті Києві центру соціальних служб проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та з`ясовано, що санітарно-гігієнічний стан у квартирі дотримано, в квартирі чисто, умови проживання задовільні. В квартирі наявні необхідні меблі, побутова техніка. Свідок [PERSON] є матір`ю позивача за первісним позовом. Свідок вказує, що хоче бачити онуку без нікого. Дитина не знає діда та бабу, але тягнеться до діда та [PERSON] . Свідок добре ставилась до [PERSON] , але колишня невістка її ненавидить. [PERSON] проживає разом з нею у помешканні, а [PERSON] з дитиною не проживають з 09.02.2020. Перестали бачитись, коли [PERSON] подала позов на аліменти. [PERSON] сказала, що вони (сім`я [PERSON] ) будуть бачитись з дитиною тоді, коли вона захоче та відмовляється приходити до них в гості. [PERSON] весь час з бабусею (матір`ю [PERSON] ), а не з мамою. Свідок з 5 днів від народження опікувалася онукою. Свідок вважає, що, якщо дитина буде плакати, то батько зможе відвести її до матері, але зараз батько не може бачитись з дитиною наодинці без присутності матері. Свідок [PERSON] є знайомою сім`ї [PERSON] та має будинок поряд з їх будинком в Черкаській області. Свідок вказує, що спочатку в стосунках сторін все було добре, але в якийсь момент пішло все не так. [PERSON] народила [PERSON] . [PERSON] та його батьки багато часу проводили з дитиною. Родина кожні вихідні приїжджала в будинок. Будинок просторий та [PERSON] там подобалось. Свідок бачила, як [PERSON] одного разу зателефонувала [PERSON] , коли він був на дачі, і сказала, що дитина хоче його бачити, [PERSON] зібрався і поїхав в Київ. Свідок останній раз бачила [PERSON] , коли [PERSON] було 8-9 місяців. Свідок [PERSON] є матір`ю [PERSON] та була свідком скандалів та частих сварок в сім`ї. [PERSON] забороняли спілкуватися з усіма. [PERSON] ніде не працював, фінансово [PERSON] не забезпечував. Свекруха ображала [PERSON] та говорила, що через неї всі проблеми та скандали. Була велика сварка, коли [PERSON] та [PERSON] розійшлися і дочка прийшла додому заплакана. Потім сім`я [PERSON] приходила вмовити [PERSON] провернутися. Свідок вказує, що [PERSON] не дуже сильно тягнеться до батька, інколи на нього ображається за те, що тато кричить. Ніхто не забороняв [PERSON] бачитись з дитиною. [PERSON] перестала ходити до сім`ї [PERSON] після того, як [PERSON] почав писати в різні інстанції. Дитина зустрічалась з батьком в присутності матері. У садочок дитина почала ходити у вересні 2021 року, орієнтовно з 08:00 до 16:30. У садочок дитину заводила мати, а забирала свідок. Дочка наразі працює. Свідок [PERSON] є хрещеною мамою [PERSON] . Познайомилась з [PERSON] , коли вони разом працювали в «Сільпо». Перед декретною відпусткою [PERSON] одного разу свідок бачила суперечку між сторонами, а саме [PERSON] наполягав, щоб [PERSON] йшла додому. [PERSON] сказала, що ще 10 хвилин, а [PERSON] вирвав рюкзак і кинув їй в живіт та смикав за руку, щоб [PERSON] йшла додому. Рік тому зустрілися сім`ями прогулятися з дітьми, [PERSON] постійно докоряв [PERSON] , що вона щось не так робить щодо дитини. Свідок бачила, як [PERSON] схопив [PERSON] за горло та почав здавлювати, а після зауваження відповів, що нічого такого не робив. Раніше, коли свідок хотіла зустрітися з [PERSON] , [PERSON] відповідав, що вони зайняті, вони з батьками. Свідок почала нормально спілкуватися з [PERSON] та з похресницею, коли [PERSON] почала жити у матері. Щодо вимог позивача за первісним позовом про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] суд зазначає таке. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до частин першої, третьої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України). Частиною першою, другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції, охоплює і зв`язки між батьками та дітьми. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04, § 54) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 175/5360/13 (провадження № 61-37709св18) вказано, що «при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2020 року у справі № 727/3856/18 (провадження № 61-5323св19) вказано, що «вирішуючи спори у цій категорії справ, суд має враховувати низку чинників: ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Верховний Суд зауважує, що першочергове значення під час ухвалення рішення суд надає інтересам дитини, враховуючи її думку». Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини відповідну заяву. Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його до органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Враховуючи вік та інтереси дитини Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, у висновку щодо визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] №102/02/38-1584 від 09.06.2022 вказала, що вважає за доцільне визначити наступні способи участі батька у виховані дитини та спілкуванні з дитиною: - кожну першу, та третю неділю місяця з 10.00 год до 12.00 год, в присутності матері; - кожну другу, та четверту неділю місяця з 16.00 год до 18.00 год, в присутності матері; - кожний понеділок місяця з 17 год до 19 год забирати дитину із садочка разом із матір`ю; - в літній період забирати дитину на 20 (двадцять) днів на час відпустки батька для оздоровлення дитини, в присутності матері; - в зимовий період забирати дитину на тиждень на зимові свята, в присутності матері. На засіданні комісії органу опіки та піклування [PERSON] , повідомив, що не заперечує, проводити зустрічі його із дитиною у присутності матері, [PERSON] . Однак в судовому засіданні заперечував щодо проведення зустрічей з дитиною у присутності [PERSON] . З досліджених доказів судом не встановлено обставин, які б давали підстави не погодитися з висновком органу опіки та піклування щодо визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, а тому з огляду на вік та інтереси малолітньої дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаного висновку. Отже, вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню. Щодо вимог зустрічної позовної заяви про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] суд зазначає таке. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Як вбачається з положень ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року у справі № 336/1205/19 (провадження № 61-2560св20) зроблено висновок, що «рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах». Аналогічний висновок міститься і в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2020 року у справі № 574/886/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 206/532/18, від 23 вересня 2020 року у справі № 359/3580/18, від 12 лютого 2019 року у справі № 461/3144/17. Згідно з висновком про визначення місця проживання дитини №102/02/38-1583 від 09.06.2022 державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . Під час розгляду справи судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , вже досить тривалий час проживає разом із матір`ю, члени комісії не встановили обставин, які б давали підстави до зміни місця проживання дитини, в той же час матір забезпечує інтереси, духовний та фізичний розвиток дитини, а також враховуючи, що батько дитини [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю, тому суд приходить до висновку про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . За таких обставин, зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial