Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Полтави з заявою до зацікавленої особи [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою. В заяві посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , який є сином заявника був зареєстрований та проживав в належній йому квартирі на праві власності за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною та сином.. 30.07.2004 р. [PERSON] , працюючи водієм таксі при виконанні замовлення зник при невідомих обставинах. 09.08.2004 р. до Фрунзенського РВ ПМУ УМВС України в Харківській області [PERSON] подала заяву про зниклого [PERSON] , 11.08.2004 року його оголошено у розшук. Правоохоронними органами місцезнаходження [PERSON] не було встановлено. З серпня 2004 року [PERSON] не виходив на зв`язок зі своєю сім`єю, місце перебування його не відоме, тому [PERSON] просить суд оголосити померлим [PERSON] , [INFO] . Оголошення сина померлим необхідно їй для оформлення спадкових прав і для юридичної визначеності. 21.10.2022 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду. Заявник та зацікавлена особа в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені, про поважність причин неявки до суду не повідомили. Представник заявниці в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в заяві та просив її задовольнити. Між іншого повідомив, що дружина зниклого [PERSON] десь років через десять після його зникнення в судовому порядку розірвала з ним шлюб, а заявниця- мати [PERSON] тривалий час не зверталася з даною заявою до суду з тих підстав, що мала надію, що син знайдеться. Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про народження дітей Серія [NUMBER] , виданий 04.10.1977 р. Відповідно до свідоцтва про народження дітей Серія [NUMBER] від 06.07.2001 р. у [PERSON] є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Згідно до копії Договору купівлі-продажу АВМ № 934003 [PERSON] 07.08.2000 року став власником квартири [ADDRESS] . 09.08.2004 року у Фрунзенському РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області зареєстровані матеріали за фактом безвісти зниклого [PERSON] 30.07.2004 року. Разом з тим, ще 04.08.2004 року за зверненням [PERSON] , яка повідомила про те, що 30.07.2004 року в вечірній час [PERSON] незаконно заволодів належним їй автомобілем Деу ланос д.н.з. [NUMBER] була порушена кримінальна справа, проводиться досудове розслідування. Постановою старшого слідчого Фрунзенського РВХМУ ГУМВСУ в Харківській області від 17.09.2008 року [PERSON] був притягнутий в якості обвинуваченого за ст.289ч.3 КК України. Йому була обрана міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, а в подальшому судами за клопотанням органу досудового розслідування про зміну запобіжного заходу та обрання [PERSON] запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішувалось питання про дозвіл на його затримання з метою приводу до суду. Відповідно до змін, які були внесені в КПК України, 27.12.2012 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012220460000616. В рамках даного кримінального провадження 17.09.2008 року обвинуваченого [PERSON] було оголошено у розшук. 11.08.2004 р. [PERSON] , 1977 р.н. Управлінням карного розшуку ХМУ УМВС України в Харківській області було оголошено у розшук справа № 5804019 від 11.08.2004 р. Згідно до повідомлення прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова матеріали справи відносно зниклого [PERSON] було направлено до Фрунзенського РВ, в зв`язку з тим, що останнього бачили на території Фрунзенського району. Відповідно до повідомлення від 15.10.2004 № 04/1-8229-04 прокуратури Харківської області встановити місцезнаходження [PERSON] не має можливості за фактом зникнення [PERSON] заведено оперативно-розшукову справу, по якій тривають розшукові дії. Згідно до повідомлення ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в харківській області від 07.02.2022 року № 17аз/119-59/01-2022 [PERSON] , [INFO] , знаходиться у розшуку за ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, як особа яка переховується від органів досудового розслідування, за ч. 3 ст. 289 КК України. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз?яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується він від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] не надала належні та допустимі докази для встановлення обставин на підставі яких можливо б було зробити вірогідне припущення про смерть [PERSON] . В поданій заяві заявник зазначає, що [PERSON] в 2004 році пішов на роботу і зник з невідомих обставин, місце знаходження невідоме, зв`язок з сім`єю не підтримує, тоді як в повідомленні ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, зазначено, що [PERSON] є підозрюваним в кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 12012220460000616 від 27.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.11.2020 року надано дозвіл на затримання підозрюваного [PERSON] , [INFO] з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як особи, що переховується від органу досудового розслідування. Таким чином, відсутність беззаперечних доказів, наявність суперечливих доказів по справі та наявність доказів, що свідчать про можливу умисну відсутність [PERSON] за місцем свого постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності унеможливлює оголошення [PERSON] померлим, а тому в задоволенні вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed