Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

15.07.2022 року через свого представника - адвоката Конюшка Д.Б., позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 09.10.2021 року о 02 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Жмеринська, 8 у м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль «Audi A4». д.н.з [NUMBER] , який зупинився попереду та автомобіль «Dodge Journey», д.н.з [NUMBER] , який перебував у власності [PERSON] , чим порушив вимоги п.п.2.3.б), 12.1. та 13.1. ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП України. внаслідок ДТП вищезазначені транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а власнику [PERSON] (надалі - Позивач) були завдані матеріальні збитки. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2021 року (справа №759/24767/21) винною особою в скоєнні правопорушення, що мало наслідком настання вказаної ДТП, визнано [PERSON] на момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТОВ «Страхова Компанія «КРЕДО», після настання страхового випадку виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн., разом з тим, умовами полісу встановлена франшиза у розмірі 2500,00 грн. Представник позивача - адвокат Конюшко Д.Б. просив суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 257 874 грн. 56 коп., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. 00 коп., вирішити питання про розподіл судових витрат, пов`язаних зі складанням оцінки збитку в сумі 4000 грн. та отриманням правової допомоги в розмірі 10 000 грн. 20.07.2022 року ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва вищезазначену позовну заяву було залишено без руху надано строк на усунення недоліків. 08.08.2022 року на виконання вимог вищезазначеної ухвали на адресу суду від представника позивача адвоката Конюшко Д.Б. надійшла заява, разом з позовною заявою у новій редакції, в якій представник позивача просив стягнути з відповідача 97 874 грн. 56 коп. матеріальної шкоди, 20 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 1 984 грн. 80 коп. судового збору, 10 000 грн. 00 коп. на правничу допомогу та 4000 грн. 00 коп. витрати на складання оцінки збитку. 30.08.2022 року ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.09.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів у справі. 21.09.2022 року відповідачем у справі подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Самого факту ДТП відповідач не заперечував, про що зазначив у відзиві, але не погоджувався з тими доказами, які надав позивач та з розміром матеріального збитку. 22.11.2022 року на адресу Святошинського районного суду надійшло клопотання від представника відповідача - адвоката О.А. Ненади з проханням відкласти розгляд справи на більш пізній термін. Щодо вказаного клопотання суд вважає зазначити наступне. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини - в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Зважаючи на те, що справа перебуває у провадженні суду тривалий термін, відкладення судового засідання на більш пізній час буде вважатись порушенням розумних строків розгляду справи, що, відповідно, є порушенням ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. До того ж, суд вважає, що подання представником відповідача адвокатом - О.А. Ненадою вказаного клопотання є зловживанням його процесуальними правами зважаючи на те, що жодних доказів на підтвердження викладеного у клопотанні, надано не було. А тому у клопотанні представника відповідача - адвоката О.А. Ненади суд відмовляє. Позивач в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду невідомі. Представник Позивача у судове засідання не з`явився, до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не подавав, правом подачі відзиву скористався та подавав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09.10.2021 року о 02 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Жмеринська, 8 у м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль «Audi A4». д.н.з [NUMBER] , який зупинився попереду та автомобіль «Dodge Journey», д.н.з [NUMBER] , який перебував у власності [PERSON] , чим порушив вимоги п.п.2.3.б), 12.1. та 13.1. ПДР. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2021 року (справа №759/24767/21) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Постанова суду набрала законної сили. Оскільки вказана вище постанова суду є чинною і має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини [PERSON] у вказаному ДТП, відповідно до вказаної норми ч. 6 ст.82 ЦПК України, не підлягають повторному доведенню. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТОВ «Страхова компанія «КРЕДО» (поліс ОСЦПВВНТЗ № ЕР/205771149 від 07.09.2021 року). Як вбачається із матеріалів справи, страхова компанія у відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після настання страхового випадку, виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 127 500,00 грн. Відповідно до п.12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхованої суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 2 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. У свою чергу п. 36.6 ст. 36 зазначеного вище Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин. У своєму відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, посилаючись на те, що у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність, а у випадку призначення експертизи судом, також відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладений на нього обов`язків. Посилання відповідача на те, що звіт експертного дослідження авто товарознавця у даній справі, є неналежним доказом, оскільки особи, які проводили дослідження не попереджалися про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок та за відмову від виконання обов`язків судом до уваги не приймаються з огляду на наступне. Відсутність у зазначеному звіті експертного дослідження попередження експерта про кримінальну відповідальність пояснюється відмінністю між висновком експерта та висновком експертного дослідження. Так, згідно пункту 4.23 Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року N 53/5 у висновку експертного дослідження опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку. Відповідно до Звіту № 846/11-21 від 12.11.2021 року про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Dodge Journey», д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту унаслідок ДТП - 589 596,26 грн. є вищою за ринкову вартість транспортного засобу на дату ДТП - 380 664,56 грн., ремонт ТЗ є економічно необґрунтованим, відтак він вважається фізично завищеним у розумінні ст. 30 ЗУ №1961-IV. Згідно з вищезазначеним Звітом ринкова вартість КТЗ «Dodge Journey», д.н.з. [NUMBER] до ДТП на момент заподіяння шкоди складає 380 664,56 грн. Як вбачається з відповіді РСЦ ГСЦ МВС України в м. Києві від 20.07.2022 року, [PERSON] було відчужено знищений внаслідок ДТП автомобіль «Dodge Journey» на підставі договору купівлі продажу із визначеною вартістю у пошкодженому стані після ДТП, що становить 160 000, 00 грн. Відповідно різниця між вартістю фізично знищеного транспортного засобу до та після ДТП становить 380 664,56 грн. - 160 000,00 грн. = 220 664,56 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди заподіяної позивачу, що пов`язана із пошкодженням транспортного засобу «Dodge Journey» в ДТП та належно виплаченим відшкодуванням становить 220 664,56 грн. - 127 500,00 грн. = 93 164,56 грн. Відповідно до наданих Акта виконаних робіт від 09.10.2021 року, квитанція №1011367 від 09.10.2021 року, Акта виконаних робіт від 25.10.2021 року, квитанція №2898789 від 09.10.2021 року загальна вартість на евакуювання автомобіля «Dodge Journey», д.н.з. [NUMBER] склала 4 710,00 грн. Оскільки відповідач, є особою відповідальною за завдані автомобілю марки «Dodge Journey», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, збитків, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди у сукупному розмірі 93 164,56 грн. + 4710, 00 грн. = 97 874,56 грн.. Окрім того, відповідно до квитанції № 12-11-21 від 12.11.2021 року позивач понесла витрати на складання оцінки збитку в розмірі 4 000, 00 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження N 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач зазначила про те, що моральна шкода полягала у тому, що [PERSON] пошкодив її автомобіль, який був основним засобом пересування. Пошкодження транспортного засобу позивача в дорожньо-транспортній пригоді, завдало останній душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Визначаючи розмір моральної шкоди судом враховано моральний стан позивача в результаті ДТП, позивач отримала нервовий стрес, що призвело до душевних страждань,

Outcome: partial