Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з даним позовом до суду, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина. Мотивує свій позов тим, що від шлюбу з [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач будь-якої матеріальної допомоги не надає, до сина не приїжджає, у вихованні та розвитку дитини участі не приймає. Оскільки відбувається постійний ріст цін на товари першої необхідності, дитина потребує значних коштів на своє утримання. Позивачка зазначає, що не має достатньої можливості сама утримувати спільного сина, який потребує належного харчування, забезпечення одягом, взуттям, предметами гігієни, ліками та відповідним оздоровленням. Позивачка вказує, що відповідач є фізично здоровим та працездатним чоловіком. Враховуючи, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину, може надавати матеріальну допомогу, позивачка просить позов задовольнити та стягувати з останнього аліменти в розмірі 2800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просив позов задовольнити частково, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач визнає, що є батьком неповнолітнього [PERSON] та має встановлений законом обов`язок утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Проте, він зазначив, що забезпечує дитину усім необхідним та не згідний з тим, щоб дитина проживала разом з позивачкою та перебувала на її утриманні. Відповідач 05 серпня 2022 року звільнився зі служби в Національній поліції України. На даний час ніде не працює, проживає в будинку своїх батьків та займається домашнім господарством. Окрім того, його батько після перенесеного у 2021 році інфаркту міокарда є непрацездатним, часто хворіє та проходить лікування в умовах стаціонару, що змушує відповідача забезпечувати його необхідними ліками. У зв`язку з вищенаведеними обставинами відповідач не має можливості сплачувати аліменти в користь позивачки у розмірі 2800 гривень щомісячно. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 26 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. В засідання суду 23.11.2022 позивачка не з`явилась, у поданій суду заяві від 02.11.2022 р. просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В засіданні суду 23.11.2022 відповідач не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі. При цьому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Дана обставина\~підтверджується свідоцтвом\~про народження\~серії [NUMBER] (а.с.7). Дитина проживає з матір`ю, що відповідачем не заперечується та про що свідчить довідка виконавчого комітету Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області від 22 серпня 2022 року №108, згідно якої до складу сім`ї [PERSON] , жительки с.Скірче Луцького району Волинської області входить, зокрема, син [PERSON] , 2018 року народження (проживає без реєстрації)(а.с.9). Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого, яка видана комунальним некомерційним підприємством «Мар`янівська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» від 18.08.2022, [PERSON] , [INFO] , є здоровим (а.с.8). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час не працює, 05 серпня 2022 року був звільнений зі служби в поліції. Дана обставина стверджується трудовою крижкою серії ХМ №223206 від 17 серпня 2015 року. Проживає [PERSON] в [ADDRESS] зі своїми батьками, зокрема, батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] . За вказаною адресою прописаний син [PERSON] . Вказані обставини стверджуються довідкою виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області від 16.08.2022 №496. Випискою з медичної карти стаціонарного хворого №13017 [PERSON] (батько відповідача) стверджується той факт, що останній у 2010 році проходив лікуванні у Волинській обласній клінічній лікарні з діагнозом оклюзія обох внутрішніх артерій, залишкові явища після перенесених неодноразових інфарктів головного мозку. Випискою №13316 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] стверджується перебування останнього у стаціонарі за період з 14.10.2021-29.10.2021 та призначене лікування. Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їхнього малолітнього сина, тобто між ними існує спір з цього питання. При прийнятті рішення суд виходив з наступного. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184\~СК\~України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно абз. 3 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.\~182\~СК\~України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище сторін і малолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на його утримання. При цьому, на позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню. На відповідача покладається обов`язок довести відсутність можливості надати таку допомогу. Частиною 3 ст.12\~ЦПК\~України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК\~України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України). Як передбачено ст.ст.\~79,\~80 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При прийнятті рішення суд враховує, що відповідач здоровий, є особою працездатного віку, інших утриманців не має, інформація про доходи та працевлаштування останнього на день звернення позивача з позовом до суду та розгляду справи судом в матеріалах справи відсутня. При визначенні розміру аліментів суд частково бере до уваги надані відповідачем виписки медичних установ про стан здоров`я його батька, потребу матеріальної допомоги останньому через проблеми зі здоров`ям, проте звертає увагу, що даними виписками встановлено лише діагноз [PERSON] та лікувальні рекомендації хворого, проте вони не свідчать про непрацездатність останнього. Відповідачем також не надано суду доказів, що захворювання батька є таким, що потребує постійних значних коштів на лікування. Окрім цього, доказів перебування батька відповідача [PERSON] на утриманні відповідача матеріали справи не містять. Малолітній [PERSON] здоровий, на обліку у лікарів не перебуває, доходів не має, доказів іншого позивачкою суду надано не було. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. на дитину щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд врахував, що позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що відповідач здатний сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину. Згідно ч.1 ст.\~191\~СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивачка звернулась 25.08.2022 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430\~ЦПК\~України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок. На підставі ст. ст.\~180, 181, 182, 184,\~191 СК України,

Outcome: partial