Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Послалася на те, що вона є єдиною спадкоємицею своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який розташовується в [ADDRESS] , який був придбаний [PERSON] 22 травня 2002 року. При зверненні позивача до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на домоволодіння у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Крім цього, було з`ясовано, що житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] належить [PERSON] , який на підставі договорів купівлі-продажу від 29 березня 2017 року та від 22 березня 2017 року придбав по Ѕ частці домоволодіння у [PERSON] . Однак домоволодіння вибуло незаконним шляхом з власності позивача на підставі неіснуючих документів. Тому позивач змушена звернутися до суду та просила суд визнати недійсним рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчука Р.В. №33269263 від 29 грудня 2016 року та скасувати запис №18399308 від 27 грудня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , а також визнати недійсним рішення приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є №34400197 від 22 березня 2017 року та скасувати запис №19579416 від 22 березня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також визнати недійсним рішення приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. №34512923 від 29 березня 2017 року та скасувати запис №19697892 від 29 березня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на свою користь спірне домоволодіння. 2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 31 грудня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.93 т.1). Представник Бориспільської міської ради Борисенко В. направив на адресу суду заяву (а.с.126-128 т.1), в якому заперечив проти задоволення позову, оскільки Бориспільська міська рада не є належним відповідачем. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 30 травня 2022 року (а.с.153-154 т.1) було витребувано у КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» реєстраційну справу та документи на підставі яких було здійснено запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18399308 від 27 грудня 2016 року про реєстрацію права власності [PERSON] на спірний житловий будинок. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав до суду відзив, в якому заперечив проти задоволення позову (а.с.215-218 т.1) та зазначив, що вже розглядалась інша цивільна справа №359/5011/17, в якій розглядався ідентичний позов [PERSON] , і рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції у задоволенні позову їй було відмовлено. Тому існують підстави для закриття провадження у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 30 серпня 2022 року (а.с.30-31 т.2) було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Також встановлено, що Бориспільським міськрайонним судом розглядалась справа №359/5011/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Бориспільської міської ради Київської області, КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дідок В.В., [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно в порядку спадкування. У справі № 359/11887/21 [PERSON] змінив процесуальний статус і є відповідачем, а не третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. А отже, позови у справах №359/5011/17 та № 359/11887/21 не є тотожними і підстав для закриття провадження у справі немає. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову, зазначив, що [PERSON] є добросовісним набувачем. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися та про своє ставлення до пред`явленого позову суд не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 22 травня 2002 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу (а.с.191 т.1), за яким [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Зі змісту довідки директора КП «Бориспільське БТІ» №529 від 24 травня 2017 року (а.с.192 зворот т.1) вбачається, що на підставі вказаного договору 28 травня 2002 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 липня 2009 року (а.с.183 т.1). Рішенням Бориспільської міської ради №42-2-VII від 17 грудня 2015 року [ADDRESS] у м. Бориспіль була перейменована на [ADDRESS]. 29 грудня 2016 року рішенням державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчука Р.В. №33269263 за [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно №77419369 від 29 грудня 2016 року (а.с.3 т.2). 22 березня 2017 року [PERSON] , діючи від імені [PERSON] , уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку (а.с.1-2 т.2), за яким [PERSON] відчужив у власність [PERSON] Ѕ частку в житловому будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . На підставі цього договору рішенням приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. №34400197 від 22 березня 2017 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на Ѕ частку у спірному домоволодінні. Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №88505241 від 31 травня 2017 року (а.с.45 т.1). 29 березня 2017 року [PERSON] , діючи від імені [PERSON] , уклав з [PERSON] ще один договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку (а.с.220-221 т.1), за яким [PERSON] відчужив у власність [PERSON] іншу Ѕ частку в житловому будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . На підставі цього договору рішенням приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. №34512923 від 29 березня 2017 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на іншу Ѕ частку у спірному домоволодінні. Ця обставина також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №88505241 від 31 травня 2017 року (а.с.45 т.1). Таким чином, після укладення обох договорів [PERSON] став одноосібним власником житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.21 та п.22 постанови №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України. У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутись до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їх волі іншим шляхом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту інформаційної довідки зі спадкового реєстру №47813446 від 23 травня 2017 року (а.с.189 зворот т.1) вбачається, що за час свого життя [PERSON] не склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що на підставі ч.2 ст.1223 ЦК України після її смерті спадкування здійснюється за законом. [PERSON] є рідною дочкою та спадкоємицею першої черги за законом. Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 жовтня 1972 року (181 зворот т.1) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11 жовтня 1991 року (а.с.182 т.1), а також копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 27 червня 1970 року (а.с.185 зворот т.1) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 3 березня 1978 року (а.с.186 т.1). Зі змісту довідки КП «ЖЕК-1» від 23 травня 2017 року (а.с.185 т.1) вбачається, що [PERSON] постійно проживала разом з її матір`ю [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , та набула право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . У в`язку з тим, що на підставі ч.5 ст.1268 ЦК України право власності на спірне домоволодіння виникло у позивача ще 2 липня 2009 року, рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчука Р.В. №33269263 від 29 грудня 2016 року суперечить ч.1 ст.319 ЦК України та порушує право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Крім того, зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно №77419369 від 29 грудня 2016 року (а.с.3 т.2) вбачається, що право власності на спірне домоволодіння було зареєстровано за [PERSON] на підставі таких документів: технічного паспорту, виданого 25 травня 2016 року ФОП [PERSON] ; договору на право користування землею від 21 січня 2003 року та рішення Бориспільської міської ради Київської області №130 від 23 лютого 2004 року. Однак з копії листа виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області №12-33-545 від 8 лютого 2018 року (а.с.52 т.1) вбачається, що у володінні цього органу місцевого самоврядування відсутній договір на право користування землею від 21 січня 2003 року щодо земельної ділянки по [ADDRESS] . 23 лютого 2004 року засідання сесії Бориспільської міської ради та виконавчого комітету не проводилось. Крім того, зі змісту іншого листа Бориспільської міської ради Київської області №12-33-1169 від 19 березня 2019 року (а.с.50 т.1) вбачається, що до реєстраційної служби взагалі не надходила реєстраційна справа та документи, на підставі яких за [PERSON] було зареєстровано права власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Ці обставини свідчать про те, що державна реєстрація за відповідачем права власності на спірне домоволодіння була проведена на підставі неіснуючих документів. З огляду на це суд висновує, що з метою відновлення законності та порушеного права позивача за [PERSON] належить визнати право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , а також визнати недійсним рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчука Р.В. №33269263 від 29 грудня 2016 року та скасувати запис №18399308 від 27 грудня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з тим, що [PERSON] не набув у встановленому законом порядку право власності на домоволодіння по [ADDRESS] , він не мав права розпоряджатись цим об`єктом нерухомого майна, зокрема відчужувати його у власність [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку, укладений між відповідачами 22 березня 2017 року, а також договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку, укладений між відповідачами 29 березня 2017 року, суперечить ч.1 ст.319 ЦК України, що є підставою для недійсності цих правочинів на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України. Водночас, [PERSON] та [PERSON] не перебували у договірних правовідносинах щодо відчуження спірного домоволодіння. Як вбачається з правових позицій, викладених в п.21 та п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в такому випадку єдиним ефективним способом захисту права позивача на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] є витребування цього об`єкта нерухомого майна з чужого незаконного володіння [PERSON] за правилами, передбаченими ч.1 ст.388 ЦК України. Зі змісту п.5 договорів купівлі-продажу Ѕ часток житлового будинку, укладених між відповідачами 22 та 29 березня 2017 року (а.с.220-221 т.1, а.с.1-2 т.2), вбачається, що кожну з означених часток у домоволодінні було придбано [PERSON] за грошові кошти в розмірі 75000 гривень 00 копійок. Крім того, зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №77419369 від 29 грудня 2016 року (а.с.222 т.1) вбачається, що право власності на домоволодіння по [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] . Тому [PERSON] не міг знати про те, що [PERSON] не мав права розпоряджатись вказаним об`єктом нерухомого майна. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем в розумінні ч.1 ст.388 ЦК України, а спірний житловий будинок з надвірними спорудами вибув з володіння [PERSON] поза її волевиявлення. З огляду на це суд вважає, що з метою остаточного відновлення порушеного права позивача належить визнати недійсним рішення приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є №34400197 від 22 березня 2017 року та скасувати запис №19579416 від 22 березня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також визнати недійсним рішення приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. №34512923 від 29 березня 2017 року та скасувати запис №19697892 від 29 березня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. А також з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] належить витребувати житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] . 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 4540 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 25 листопада 2021 року (а.с.18). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати.

Outcome: approved