Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 16 вересня 2022 року Орган опіки та піклування Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області в інтересах [PERSON] , [INFO] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги вмотивовані наступним чином. На обліку в Службі у справах дітей виконавчого комітету Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області з листопада 2021 року перебуває родина [PERSON] як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Під час проживання однією сім`єю з [PERSON] у відповідача народився син, [PERSON] , [INFO] . Мати дитини позбавлена батьківських прав рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 січня 2022 року. Назар з 27 липня 2021 року за заявою батька знаходиться в КЗ СОР «Хоружівський центр соціально - психологічної реабілітації дітей області». 08 листопада 2021 року проведена перевірка умов проживання [PERSON] з метою з`ясування можливості повернення його малолітнього сина в родину. На момент перевірки в будинку не були створені умови для проживання дитини. На даний час ситуація не змінилася. Будинок не пристосований до проживання малолітньої дитини. У ньому порушені санітарні умови, відсутні мінімальний запас продуктів харчування, приготовлена їжа, предмети побуту такі як постіль, засоби особистої гігієни, одяг, книжки, приладдя для навчання, а також інтернет. Окрім відповідача в будинку проживає його колишня дружина [PERSON] , яка позбавлена батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей, у тому числі й [PERSON] , разом зі своїм співмешканцем [PERSON] . Під час здійснення соціального супроводу родини, [PERSON] не співпрацював з фахівцем із соціальної роботи, жоден пункт плану соціального супроводу не виконав. Відповідач не допускає комісію до обстеження умов проживання родини, не відповідає на телефонні дзвінки, спілкується в агресивній формі, рекомендації відвідувати дитину в державному закладі ігнорує. Відповідно до листа КЗ СОР «Хоружівський центр соціально- психологічної реабілітації дітей області» від 02 червня 2022 року, батько жодною разу не відвідав сина, не надав матеріальної підтримки, не забезпечував речами першої необхідності. 27 квітня 2022 року сплив термін перебування [PERSON] в реабілітаційному закладі, але [PERSON] подальшим влаштуванням дитини не цікавився. Рішенням начальника Сумської обласної служби у справах дітей термін перебування дитини в закладі подовжено до вирішення питання щодо позбавлення батька батьківських прав [PERSON] офіційно не працевлаштований, інколи має тимчасовий підробіток, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, схильний до дрібних крадіжок, вчиняє сварки в стані алкогольного сп`яніння, не виконує батьківські обов`язки, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не вживає жодних заходів для повернення дитини в родину. Посилаючись на викладені вище обставини, Орган опіки та піклування Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 23 вересня 2022 року відкрито провадження в справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження з викликом сторін на 19 жовтня 2022 року. Відповідачу та третій особі запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали подати відповідно відзив на позовну заяву та пояснення щодо позову (а. с. 25-26). Ухвалою від 19 жовтня 2022 року підготовче провадження по справі закрите, справу призначено до розгляду по суті на 03 листопада 2022 року (а. с. 47). Протокольною ухвалою від 03 листопада 2022 року розгляд справи відкладено на 14 листопада 2022 року у зв`язку з неявкою відповідача (а. с. 58). ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача - Органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області Деркачова М.Д. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 57). Відповідач [PERSON] у судові засідання жодного разу не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом вручення судових повісток, відзив на позов не подав (а. с. 28, 51). Виконуюча обов`язки директора КУ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області» В. Матвієнко надіслала листа про розгляд справи за відсутності представника закладу, позов підтримують (а. с. 60). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки під час підготовки справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про її розгляд. За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач двічі в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, про що постановлено протокольну ухвалу, відповідно до вимог статей 280 - 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Суд установив наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Так, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 3-5). Рішенням Білопільського районного суду від 25 січня 2022 року, яке набрало законної сили 25 лютого 2022 року, [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Цим же рішенням з матері стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття (а. с. 39-44). 22 липня 2021 року [PERSON] подав на ім`я начальника Служби у справах дітей Ворожбянської міської ради заяву про влаштування сина [PERSON] , 2010 року народження до Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації на період подолання складних життєвих обставин (а. с. 32). Відповідно до заяви [PERSON] від 14 березня 2022 року на ім`я директора КЗ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області», відповідач категорично заперечував проти евакуації його сина [PERSON] з закладу до будь-якої області України (а. с. 36). Рішенням начальника Сумської обласної служби у справах дітей №01-19/369 від 22 березня 2022 року термін перебування [PERSON] в закладі подовжено до вирішення питання щодо позбавлення батька батьківських прав (а. с. 37). Відповідно до рішення Органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради №35 від 23 листопада 2021 року родину [PERSON] взято на облік сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Останній попереджений про недопустимість зловживання спиртними напоями, рекомендовано пройти курс медикаментозного лікування від алкогольної залежності, наголошено на необхідність відвідувати дитину в державному закладі та надавати їй матеріальну підтримку (а. с. 34-35). За інформацією КЗ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області», [PERSON] є вихованцем закладу з 28 липня 2021 року. За час перебування [PERSON] в Центрі, його батько [PERSON] жодного разу дитину не відвідав, не телефонував, ніякої матеріальної підтримки не надавав та з фахівцями закладу не співпрацював (а. с. 16). З матеріалів справи також убачається, що в період з 08 по 12 листопада 2021 року проведено оцінку потреб сім`ї [PERSON] , визначено проблеми родини, встановлено, що основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є: перебування дитини в державному закладі; зловживання батьком алкогольними напоями; відсутність роботи; порушення умов проживання. Також встановлено, що потреби дитини в родині не задовольняються, батько потребує підтримки, останній усвідомлює проблеми та готовий до співпраці (а. с. 8-12). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08 листопада 2021 року, сім`я [PERSON] проживає в трикімнатному будинку за адресою: [ADDRESS] . Житло потребує косметичного ремонту, недостатньо умебльоване, із техніки є телевізор, немає холодильника та газової плити, є газове та пічне опалення. Речі дитини в будинку відсутні, місце для навчання та розвитку не облаштоване, відсутня постільна білизна, відсутній інтернет, недостатньо посуду. Умови для повернення дитини в сім`ю не створені. Батьку рекомендовано закодуватися від алкогольної залежності, придбати меблі для розвитку дитини та навчання, привести будинок в належний стан. На момент перевірки в будинку перебувала колишня співмешканка [PERSON] [PERSON] , яка перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння та поводила себе агресивно. В ході розмови з`ясувалося, що остання разом зі своїм співмешканцем проживає у [PERSON] . Останньому було вказано, що однією з умов повернення сина є виселення [PERSON] з її співмешканцем з будинку (а. с. 13). Згідно з актами обстеження умов проживання від 01 та 09 грудня 2021 року, під час відвідування сім`ї [PERSON] за адресою проживання, в будинок членів комісії ніхто не впустив (а. с. 14-15). Відповідно до листа фахівця із соціальної роботи Ворожбянської міської ради №276а від 14 червня 2022 року, родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з 24 листопада 2021 року. Син останнього, [PERSON] , [INFO] за заявою батька від 28 липня 2021 року перебуває в КЗ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області». 24 квітня 2022 року термін перебування [PERSON] в центрі сплив, у зв`язку з чим Службою у справах дітей Сумської ОДА погоджено продовження терміну його перебування в закладі. Мати дитини, [PERSON] , рішенням суду позбавлена батьківських прав. Соціальний супровід [PERSON] здійснюється з причин його перебування в державному закладі, з метою попередження соціального сирітства. В ході соціального супроводу родини велася робота, спрямована на подолання складних життєвих обставин та повернення дитини в сім`ю з державного закладу, зокрема, неодноразово проводилися профілактично-роз`яснювальні бесіди щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, недопущення зловживання алкогольними напоями, рекомендувалося пройти курс лікування від алкогольної залежності, надавалися консультації щодо створення в родині належних умов для повернення дитини, батьку неодноразово надавалися рекомендації відвідувати сина в державному закладі, надавати йому матеріальну підтримку, забезпечувати речами першої необхідності. Під час здійснення соціального супроводу родини батько жодним чином не виявив бажання співпрацювати з фахівцем із соціальної роботи. Жоден пункт плану соціального супроводу родини не був виконаний. Батько не допускає комісію до обстеження умов проживання родини, не відповідає на телефонні дзвінки, спілкується в агресивній формі, жодного разу не відвідав дитину в КЗ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області», не надавав матеріальної підтримки, не забезпечував речами першої необхідності. Мати, яка позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] та проживає разом із своїм співмешканцем в родині [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що визначалось в нечіткій мові, телефонує з погрозами та образами. Батько неодноразово викликався на засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо розгляду питання про стан виконання ним батьківських обов`язків. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 22 грудня 2021 року [PERSON] був попереджений про можливість позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] за неналежне виконання батьківських обов`язків (а. с. 7). Згідно з характеристикою, наданою депутатом Ворожбянської міської ради 17 червня 2022 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] зі своєю колишньою співмешканкою [PERSON] та її новим співмешканцем. За час проживання на території Ворожбянської міської ради зарекомендував себе з негативної сторони, періодично зловживає алкогольними напоями, відмовляється від медикаментозного лікування алкогольної залежності, перебивається випадковими заробітками, авторитетом серед місцевих жителів не користується, конфліктує з сусідами, на зауваження щодо зміни способу життя та належного виконання батьківських обов`язків відносно сина реагує агресивно, спосіб життя не змінює. Вдома у [PERSON] не створені необхідні житлово-побутові умови для повернення та нормального проживання дитини (а. с. 6). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради №293-а від 23 червня 2022 року та рішення Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області №56 від 23 червня 2022 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки він з сином не проживає, не приймає участі в його вихованні, матеріально не забезпечує (а. с. 17-18). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України). З змістом частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, втручання держави в сімейне життя має не тільки ґрунтуватися на нормах національного права, тобто бути законним, та переслідувати легітимну мету у виді захисту прав дитини, а й бути «необхідним у демократичному суспільстві», а саме відповідати нагальній суспільній потребі такого виняткового втручання у відносини сторін (п. п. 49-51, 59, 60). Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. В силу положень ч. 2 ст. 152 СК України, дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі №461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі №409/1865/17-ц. Судова практика у справах щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною, підстави для порушення питання про відступлення від цієї практики відсутні. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. VІ. Висновки суду 1. Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав Суд установив, що [PERSON] не бажає брати участь у вихованні та утриманні свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина тривалий час перебуває у державному закладі, батько при цьому його не відвідує, матеріально не забезпечує, не телефонує, забрати його у родину не виявляє бажання. Крім того, наразі відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. На думку суду, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які перешкоджають відповідачу виконувати обов`язки по вихованню свого сина. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення норм національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, які регулюють спірні правовідносини, встановлені судом фактичні обставини, а також виходячи з того, що відповідач у справі свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно сина, у якнайкращих інтересах дитини, з метою забезпечення його розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 2. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач [PERSON] ніде не працює, при цьому є особою працездатного віку та має задовільний стан здоров`я, а тому зобов`язаний утримувати свою дитину в обсязі, необхідному та достатньому для її гармонійного розвитку. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати сина суд не встановив. Таким чином, виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості та меж заявлених позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У даній справі до відповідача заявлено дві позовні вимоги: немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав) та майнового характеру (про стягнення аліментів). За кожну з них справляється судовий збір у розмірі по 992 грн 40 коп. При зверненні до суду з даним позовом Орган опіки та піклування Ворожбянської міської ради Сумської області був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, стягненню з відповідача до Державного бюджету підлягає судовий збір у розмірі 1 984 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved