Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач звернулася із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2009 вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі є попердніми власниками даного помешкання, однак добровільно знятись із реєстрації не бажають. Відповідачі створюють перешкоди у розпорядженні, користуванням житлом, так як вона несе витрати пов`язані з користуванням і утриманням квартири, а також як власник житла не має змоги вільно розпоряджатись цим житловим приміщенням. Просить визнати\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивач та його представник в судове засіданні подали заяви в якій просять розгляд справи проводити у їхній відсутності, позов задоваольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили суд про причину неявки, не подавали клопотань про відкладення розгляду справи, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Позивач набула право власності на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2009, згідно з яким вона купила дану квартиру у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Із будинкової книги виданої на квартиру [ADDRESS] вбачається, що у даному житлі зареєстровані попередні власники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї позивача [PERSON] , котра є новим власником житла і вона не надавала згоди відповідачам на користування цим житлом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 383 ЦК та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 1 ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування житловим приміщенням у членів її сім`ї, тобто право членів сім`ї власника будинку на користування цим житлом є похідним від прав власника будинку. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Факт реєстрації відповідачів створює перешкоди позивачу, як власнику житла, оскільки вона не може вільно користуватись, розпоряджатись, володіти житлом. Оскільки позивач є новим власником спірного будинку, а відповідачі є попередніми власниками даного житла і не є членами сім`ї позивача, і позивач не надавала згоди відповідачам на користування цим житлом (не укладала договорів найму), тому з припиненням права власності попередніх власників житла у відповідачів припинилось право на користування цим житлом і їх слід визнати такими, що втратили право на користування цим житлом. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved