Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Смоли», в якій посилається на те, що він по переводу працює на АТ «Смоли», про що свідчить трудова книжка від 31 березня 1977 року, видана на ім`я [PERSON] , 1958 року народження. З липня 2021 року відповідач не сплачує йому заробітну плату, у зв`язку з чим, станом на березень 2022 року, виникла заборгованість по заробітній платі в розмірі 28351 грн. 73 коп. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 року № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України з 01.04.2022 року, на час дії воєнного стану в Україні, призупинено дію його трудового договору з ДП «Смоли», згідно наказу № 29/К від 31.03.2022, про що свідчить зазначений наказ та витяг із додатку до наказу. Оскільки, відповідач в повному обсязі заборгованість не виплачує, він змушений звернутися до суду. Просить стягнути з Акціонерного товариства «Смоли» на його - [PERSON] , користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 28351 (двадцять вісім тисяч триста п`ятдесят одна) грн. 73 коп. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Від представника відповідача Акціонерного товариства «Смоли» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому пояснив, що незважаючи на зміну організаційно-правової форми, підприємство залишається підприємством державного сектору економіки, заснованим на державній формі власності, жодних коштів з державного або з будь-яких інших бюджетів до підприємства вже багато років не надходить взагалі, і підприємство намагається здійснювати свою діяльність у дуже складних фінансових умовах функціонування, розраховуючи виключно на кошти, які отримані від власної господарської діяльності, маючи при цьому значну кількість обумовлених чинним законодавством щомісячних грошових зобов`язань. Так склалось, що внаслідок об`єктивних, незалежних від підприємства причин, у тому числі і політичних, підприємство втратило великі сегменти ринку збуту, що призвело до значного скорочення обсягів реалізації продукції і вплинуло на значне скорочення обігових коштів підприємства. Окрім того, більш як півтора роки Державною службою експортного контролю України на підставі ст. 10 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» до всіх іонообмінних смол виробництва підприємства застосовувались процедури державного експортного контролю, що мало наслідком неможливість здійснення вільного експорту продукції підприємства і необхідність тривалого і складного за процедурою отримання відповідного дозволу на експорт за кожним окремим контрактом. Зазначені обставини поставили підприємство в неконкурентне становище порівняно з іншими виробниками іонообмінних смол (зокрема, зарубіжними), суттєво нашкодили діловій репутації підприємства і спричинили втрату споживачів продукції і відмову від подальшої співпраці. Внаслідок вищевказаного підприємство працює у режимі постійних тривалих простоїв, є збитковим та вже тривалий час не має змоги належним чином фінансово забезпечувати свою поточну діяльність, що спричиняє об`єктивну неможливість підприємства належним чином виконувати своє зобов`язання із виплати заробітної плати працівникам та інші існуючі щомісячні зобов`язання. Окрім того, 24 лютого 2022 року і дотепер на території України триває військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (із відповідними змінами щодо продовження строку воєнного стану). Торгово-промислова палата України у відкритому листі від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 офіційно визнала вищевказану військову агресію форс - мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) для всіх суб`єктів господарської діяльності з 24 лютого 2022 року до її офіційного закінчення та зазначила, що ці обставини є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними і спричиняють неможливість виконання у встановлений термін договірних умов, податкових зобов`язань, а також законодавчих чи інших нормативних актів. Такі обставини суттєво негативно вплинути на і без того складні умови функціонування та скрутне фінансове становище АТ «Смоли», адже підприємство, яке має експортно орієнтований характер, внаслідок військових дій втратило логістичні можливості і зв`язки із потенційними споживачами продукції. Все вищезазначене спричиняє постійну наявність та зростання заборгованостей підприємства за існуючими зобов`язаннями, у тому числі і заборгованості із виплати заробітної плати працівникам. Зазначають, що АТ «Смоли» жодним чином не уникає необхідності виконання своїх зобов`язань, розуміє та усвідомлює їх, і постійно намагається вживати всіх можливих у даний складний час заходів з метою отримання фінансової можливості погашення заборгованості із виплати заробітної плати працівникам, та за наявності таких коштів обов`язково буде здійснена виплата заробітної плати Позивачу. Просили суд врахувати даний відзив під час прийняття рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі за наявними у справі матеріалами. Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжка від 31 березня 1977 року, виданої на ім`я [PERSON] , 1958 року народження, він працює в АТ «Смоли», що не заперечується відповідачем (а.с. 5-6). Згідно наказу № 29/К від 31.03.2022, відповідно до Закону України від 15.03.2022 року № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України з 01.04.2022 року, на час дії воєнного стану в Україні, призупинено дію трудового договору з [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до Довідки № 133, яка видана АТ «Смоли», заборгованість по заробітній платі [PERSON] з липня 2021 року по березень 2022 року складає 28351 грн. 73 коп. ( а.с. 4). Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР№ 2148-VIIIвід 19.10.1973 р., держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці»\~визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1\~ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положенням ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5\~статті 97 КЗпП України\~передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до\~ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Обов`язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності Статтею 233 КЗпП України\~визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. У суду відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості перед позивачем із заробітної плати станом на момент винесення рішення. Оскільки відповідач не спростував доводи викладені [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved