Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

08 серпня 2022 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, укладений та зареєстрований між ними 17 травня 2008 року. В обґрунтування позову вказала що сімейне життя між ними не склалося, виявилося, що вони різні люди і кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач нехтував сімейними цінностями і з його ініціативи постійно виникали сварки. Він не здатен підтримувати нормальні сімейні відносини, піклуватися про сприятливу побутову атмосферу, нормальні відносини між членами сім`ї. На час подання позову їх спільне проживання однією сім`єю припинено і за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Ухвалою судді від 31 серпня 2022 року в справі було відкрито провадження в спрощеному порядку. Відповідач подав відзиву, в якому вказав своє бажання розірвати шлюб, але був категорично незгоден з підставами для цього, які заявила позивачка. Зазначив, що це вона нехтувала сімейними відносинами і зраджувала йому з іншими чоловіками. Вона не присвячувала належної уваги йому та їх дітям, у вихідні дні була відсутня. Також вказав, що припинення їх спільного проживання відбулося не з його ініціативи, а в зв`язку з тим, що вони обоє є військовослужбовцями Збройних сил України, тому з початком війни були відряджені до різних військових частин у різну місцевість; хоча до липня 2022 року й перебували на постійному зв`язку. Проте від інших співслужбовців дізнався про їх інтимні відносини з його дружиною, тому вважав, що саме її аморальна та розбещена поведінка зруйнувала їх сім`ю. Також зважив на те, що через свою аморальну та розгульну поведінку вона нехтувала нормальним забезпеченням та вихованням їх сина, який залишився мешкати з нею. У судове засідання позивачка не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, направила на розгляд справи свою представницю, яка позов підтримала та просила задовольнити, вказавши, що посилання відповідача на зраду дружини є голослівними і нічим не підтверджені, а його ревнощі з цього питання стали причиною для погіршення відносин, скандалів і неможливості подальшого існування їх сім`ї. Відповідач у судовому засіданні позов щодо розірвання шлюбу визнав, наполягаючи, що підставами для його розірвання є саме аморальну поведінку дружини, стверджуючи одночасно, що він вчиняв всіх можливих дій по збереженню сім`ї, яка існувала до липня 2022 року, навіть після початку військових дій і їх відряджень в різні місцевості. Суд, заслухавши посилання та пояснення представниці позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. 17 травня 2008 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївській області, про що був вчинений актовий запис під № 251. Після укладення шлюбу прізвище позивачки було змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ". За час даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, а також і їх дітей, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд вважає, що, хоча й достовірно не було підтверджено вчинення дружиною зради своєму чоловіку, але саме з приводу шлюбної вірності дружини між подружжям виникли сварки та погіршилися відносини до того ступеню, що вони не можуть більше довіряти один одному та мати нормальні сімейні відносини, які б забезпечували добропорядність сім`ї та нормальне виховання їх дітей. Тому суд знаходить достатнім підстав для задоволення позову. В сенсі доведеності/недоведеності подружньої зради, а також нехтуванням дружиною своїх обов`язків по вихованню сина через її аморальну поведінку, на що посилався відповідач, суд вказує, що будь-які обставини, на які посилається сторона в справі, повинні буди доведені належними та достовірними доказами, як наприклад: письмовими, речовими та електронними засобами, висновкам експертів, показами свідків, що визначено ст.ст. 76-83 ЦПК України. Оскільки таких доказів суду представлено не було, то суд не може вважати достовірно доведеними ці обставини. В той же час це не спростовує висновків суду щодо неможливості подальшого існування їх шлюбу через погіршення відносин, втрату довіри, постійні сварки та скандали. За такого,

Outcome: approved