Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Коневалик А.В., звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з ПАТ«Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь [PERSON] страхове відшкодування пов`язане з заподіяною моральною шкодою в розмірі 14169,90 грн.; страхове відшкодування пов`язане з втратою годувальника в розмірі 157490,30 грн.; витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 09 лютого 2020 року по вул. Радивилівській в м. Почаїв водій автомобіля марки «ЗАЗ-110307», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , яка рухалася в попутному з автомобілем напрямку. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинула. Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 29.06.2022 року [PERSON] визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок загибелі матері її дочці - [PERSON] завдано моральну шкоду та шкоду пов`язану з втратою годувальника. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ-110307», д.н.з. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» згідно полісу №АМ9758492, а тому ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Позивачу, як доньці загиблої, належить виплатити моральну шкоду в розмірі 14169,90 грн. Крім цього, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди і загибелі [PERSON] , а саме 09.02.2020 року, [PERSON] , [INFO] була неповнолітньою і внаслідок загибелі матері втратила годувальника. Таким чином, розмір відшкодування пов`язаного з втратою годувальника становить 170 028,00 грн. Однак, ліміт відповідальності ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 200 000 грн. ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» по даному страховому випадку вже було відшкодовано загальну суму в розмірі 28 339,80 грн. і залишок ліміту страхового відшкодування становить 171 660,20 грн. Таким чином, з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» підлягає стягненню на користь [PERSON] 14169,90 грн моральної шкоди та 157490,30 грн (до ліміту відповідальності) шкоди заподіяної втратою годувальника. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.10.2022 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення сторін. Залучено [PERSON] в якості третьої особи. Копію ухвали від 24.10.2022 відповідач отримав 31.10.2022, що підтверджується відповідною відміткою на повідомленні про вручення. Станом на день розгляду справи відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. Третя особа [PERSON] копію ухвали від 02.11.2022 отримала 02.11.2022, що підтверджується відповідною відміткою на повідомленні про вручення. Станом на день розгляду справи письмові пояснення щодо позову до суду не надходили. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 09 лютого 2020 року о 08 год. 45 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ-110307, д.н.з. [NUMBER] та рухаючись вулицею Радивилівська м. Почаїв, в напрямку м.Кременець, вчинила наїзд на [PERSON] , внаслідок чого остання загинула, про що свідчить обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно [PERSON] , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12020210000000092 від 09.02.2020. Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 червня 2022 року [PERSON] визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання призначеного цим вироком з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України. Вирок набрав законної сили 28.09.2022. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області 10.02.2020 року та лікарським свідоцтвом про смерть №113 від 10.02.2020 року. Позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою загиблої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 26 вересня 2018 року. Станом на 09.02.20202 (день дорожньо-транспортної пригоди) [PERSON] було 15 років. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 9758492. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами слід застосувати наступні норми матеріального права. Спірні правовідносини урегульовані нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини. Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У пункті 1.3 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого. Пунктом 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.3 статті 27 Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц вказала, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (страхового випадку) настала смерть потерпілої [PERSON] , застосуванню підлягає саме ст. 27 Закону України № 1961-ІV, яка передбачає відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого. З урахуванням встановлених вище обставин, вимог п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю матері в розмірі 14 169.90 гривень, оскільки дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула пішохід [PERSON] , трапилась за участю водія [PERSON] , яка керувала транспортним засобом марки «ЗАЗ-110307», державний номерний знак [NUMBER] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Загальний розмір відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних зарплат у місячному розмірі, що станом на 09.02.2020 становить 56 676.00 грн. (4 723.00 грн. х 12 = 56 676.00 грн.) та з урахуванням того, що право на страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , мають інші члени сім`ї загиблої по 14 169.90 грн. на кожного. Відносно позовної вимоги про стягнення відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, суд зазначає наступне: Відповідно до п.27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» cтраховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Судом встановлено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди і загибелі [PERSON] , а саме [INFO] , її донька [PERSON] , [INFO] , була неповнолітньою (виповнилося 15 років), а тому внаслідок загибелі матері втратила годувальника. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, що станом на 09.02.2020 становить 170 028,00 грн. (4 723.00 грн. х 36 = 170 028,00грн.). Однак, ліміт відповідальності ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого становить 200 000 грн. ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» по даному страховому випадку вже було відшкодовано загальну суму в розмірі 28 339,80 грн. і залишок ліміту страхового відшкодування становить 171 660,20 грн. Таким чином, з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» підлягає стягненню на користь [PERSON] 157 490,30 грн. (до ліміту відповідальності) шкоди заподіяної втратою годувальника (171 660,20 - 14 169,90 (стягнена моральна шкода)= 157 490,30). Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 11.12.2019 року у справі №465/4287/15 зазначила що: «у Законі №1961-ІV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону чи звернутися безпосередньо до суду». За таких обставин, позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь [PERSON] страхове відшкодування пов`язане з заподіяною моральною шкодою в розмірі 14 169 ,90 грн. та страхове відшкодування пов`язане з втратою годувальника в розмірі 157 490, 30 грн. Відносно позовної вимоги про стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 15000 гривень, то слід зазаначити наступне: Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведення експертизи. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, до матеріалів справи додано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж-591 від 30.09.2022 року та детальний опис робіт від 07.10.2022 в розмірі 15000 гривень. В питанні критеріїв також слід послатися на висновки Великої Палати Верхового Суду у справі № 755/9215/15ц, викладені у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З врахуванням вищевикладеного, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки 15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1716, 60 грн.

Outcome: approved