Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

06 січня 2022 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася, в особі свого представника, позивач [PERSON] до Харківської міської ради про встановлення факту спільного проживання однію сім`єю її з [PERSON] з 2004 року по день смерті останнього - [INFO] . Визнати право власності за позивачем на 27/100 частин житлового будинку та надвірних будівель, які знаходяться за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в порядку спадкування за законом у четверту чергу. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 січня 2022 року позовну заяву [PERSON] до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, та визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишено без руху. Надано строк для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. 20 січня 2022 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява із усуненням вказаних в ухвалі суду недоліків. В обґрунтування позову зазначила, що з [PERSON] вони проживали з 1989 року. 29.06.1989р. вони зареєстрували шлюб, який 29.09.1992р. було розірвано. Проте, після розірвання шлюбу вони продовжували проживати разом як і раніше однією сім`єю, мали спільне господарство, єдиний на двох бюджет, підтримували інтимні відносини, піклувалися один про одного, разом харчувалися, разом ремонтували житло і підтримували його в належному санітарно-технічному стані. За договором купівлі-продажу від 15.04.2000р. [PERSON] і [PERSON] купили в рівних частинах кожний 54/100 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель під [ADDRESS] . Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 лютого 2014 року по цивільній справі № 2-579/2011р. за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Харківської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою [PERSON] , [PERSON] на 54/100 виділено в користування земельну ділянку площею 344,5 кв.м., що на 135 кв.м. менше, ніж покладено на їх ідеальну частку співвласників. Фактично в користуванні [PERSON] і [PERSON] був житловий будинок літ. "Б-1" за адресою [ADDRESS] , в якому є один вхід, дві житлові кімнати, одна з яких прохідна, є один туалет, одна ванна кімната, одна кухня із газовою плитою, були встановлені один прилад лічильника газу, один прилад лічильника води, одна газова колонка для опалення всього приміщення в будинку, яке вони займали разом. [INFO] [PERSON] помер. На час смерті [PERSON] разом з [PERSON] були зареєстровані і фактично проживали за адресою: [ADDRESS] . Усі дії по похованню, документальному оформленню таких дій здійснила [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - частка в праві власності на домоволодіння по [ADDRESS] . 20.05.2021 року [PERSON] подала заяву ПН ХМНО [PERSON] про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була відкрита спадкова справа № 67681417. Проте листом від 14.09.2021р. вих.№ 208/02-14 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трофіменко Є.В. було рекомендовано [PERSON] звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, що буде підставою для прийняття спадщини в порядку ст. 1264 ЦК України. Позивач вважає, що вона має право на вищевказане нерухоме майно. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 вересня 2022 року підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Єна Л.А., діюча на підставі ордеру № 1048563 від 12.10.2021 року подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача і представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 31.12.2021 № 08-21/4348/2-21, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Харківської міської ради, та просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 1989 року, актовий запис № 769 зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. 29 вересня 1992 року шлюб було розірвано, актовий запис № 539, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 13.04.2021р. № 00030340313 (а.с. 108, 109-111). Згідно наданого договору купівлі-продажу 54/100 частин домоволодіння від 15.04.2000р., [PERSON] , як продавець з однієї сторони, з другої сторони [PERSON] та [PERSON] , що мешкали в [ADDRESS] , як покупці уклали договір про наступне: продавець продала, а покупці купили в рівних частинах кожний 54/100 частин домоволодіння із відповідною частиною надвірних будівель під [ADDRESS] (а.с.14). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 278476134 від 06.10.2021р. підтверджується право власності [PERSON] на 27/100 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] і [PERSON] на 27/100 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] (а.с. 15-17). До придбання частини житлового будинку по [ADDRESS] , [PERSON] і [PERSON] були зареєстровані за однією адресою по [ADDRESS] , що підтверджується записом в Будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] щодо адреси вибуття. Відповідно до запису в Будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] [PERSON] і [PERSON] були зареєстровані 16.06.2000 року за адресою [ADDRESS] (а.с. 18-22). Згідно Інформаційній довідці з Реєстру територіальної громади міста Харкова № 12-0004843-2021 від 17.11.2021р. [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 16.06.2000 по 20.04.2021 (а.с.76). [PERSON] з 16.06.2000р. по сьогоднішній день зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується відповідним штемпелем в паспорті на ім`я позивача серії [NUMBER] виданим Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області (а.с. 9-10). За рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 лютого 2014 року по цивільній справі № 2-579/2011р. за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Харківської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою [PERSON] , [PERSON] на 54/100 виділено в користування земельну ділянку площею 344,5 кв.м., що на 135 кв.м. менше, ніж покладено на їх ідеальну частку співвласників (а.с.59-60). Крім того, позивачем надані заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 01.04.2016р., в якій зазначено абонентом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , кількість зареєстрованих осіб - 2, перелік газових приладів: опалювальні - 1 шт., плита газова - 1 шт., а також заяву-зобов`язання на ім`я [PERSON] про дозвіл на користування водою і відкриття рахунку, яка також містить інформацію про кількість проживаючих - 2, наявні сантехнічні прилади - по одному (а.с. 41-42). Матеріали цивільної справи містять квитанції оплати комунальних платежів за період 2009-2019р.р., здійснені, як [PERSON] , так і [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; світлини із зображенням [PERSON] , так і [PERSON] з відпочинку, сумісних подорожей, в домашніх умовах, медичні документи і довідки щодо стану здоров`я [PERSON] і [PERSON] , документи на підтвердження придбання побутової техніки (а.с. 28-40, 43-58, 63-74). Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Надані позивачем докази є належними та допустимими, з точки зору закону, підтвердження факту її проживання однією сім`єю з [PERSON] , наявності спільного побуту, спільних друзів, спільного відпочинку, придбання ними послуг та ведення спільного господарства, піклування один про одного. Згідно до ч. 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Даючи оцінку вищезазначеним доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2000 року проживали однією сім`єю в спільно придбаному житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний побут, разом відпочивали, дбали один про одного. Отже, на думку суду, в стосунках [PERSON] та [PERSON] наявні ознаки шлюбних відносин. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини при розгляді справи «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) встановив, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. За загальним правилом дії законів та інших правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Відповідні положення містяться у постанові КЦС ВС від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц. Отже, суд приходить до висновку про встановлення факту проживання позивача [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року по [INFO] , день смерті останньої. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.03.2021 року (а.с.75). Похованням [PERSON] займалася позивач, у зв`язку з чим на її ім`я була виписана 28.02.2021р. довідка про смерть [PERSON] до форми № 106/щ № 82, нараховано і виплачено допомогу на поховання, що підтверджується листом і довідкою ГУ ПФ України в Харківській області від 13.04.2021р. № 4024-6788/Ж-02/8-2000/21 (а.с.77,78). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 27/100 частин будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . 20.05.2021р. позивач звернулася до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Є.Трофіменко із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить відомості Витягу про реєстрацію с Спадковому реєстрі від 20.05.2021р. № 64812710. З листа Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Є.Трофіменко від 14.09.2021р. № 208/02-14 вбачається, що відповідно до наявних у спадковій справі № 25/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , документів заповіт [PERSON] не складався, отже право на спадкування належить спадкоємцям за законом. Відповідно до поданої заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] зазначено, що є спадкоємцем згідно зі статтею 1264 Цивільного кодексу України, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такі особи належать до четвертої черги спадкоємців за законом. Для спадкоємців за законом підставою для закликання до спадкоємства є доказ родинних та інших відносин зі спадкодавцем, якими відповідно до п.п. 4.2 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України можуть бути: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про становлення факту родинних та інших відносин. Згідно п.п. 4.4 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Отже, для встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем необхідно звернутися до суду (а.с.80). За змістом листа Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Трофіменко Є.В. № 55/02-14 від 27.09.2022р. [PERSON] є єдиною особою, яка подала заяву про прийняття спадщини (а.с.154). Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи № 25/2021 (а.с. 99-100). За інформацією Новобаварського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 12.01.2022 року № 34/24.27-10 наявний актовий запис про шлюб № 769 від 29.06.1989р., складений Новобаварським відділом ДРАЦ у місті Харкові Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків) стосовно [PERSON] та [PERSON] . Шлюб розірвано, актовий запис про розірвання шлюбу № 539 від 29.09.1992р., складений Новобаварським відділом ДРАЦ у місті Харкові Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків). Актових записів про народження дітей, батьком яких є [PERSON] , [INFO] не виявлено (а.с.109-110). Відтак підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] з часу розірвання їх шлюбу інших шлюбів не реєстрували. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Положення п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкуванн" визначає, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відтак, враховуючи відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON] , доведеність факту проживання позивача [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року по 28 лютого 2021 року, що дає право позивачу на спадкування за законом четвертої черги, суд вважає необхідним за позивачем визнати право власності в порядку спадкування за законом на 27/100 частин житлового будинку та надвірних будівель, які знаходяться за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] На підставі викладеного та

Outcome: approved