Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

07 лютого 2022 року адвокат Захарчук Ярослав Володимирович, який представляє інтереси [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, у якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивачів страхове відшкодування у розмірі 283380 грн., 00 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Nissan Pathfinder», н.з. [NUMBER] , здійснюючи рух по вул. Замарстинівська поблизу будинку №82 в напрямку до вул. Липинського, що у м. Львові, порушив правила дорожнього руху здійснивши наїзд на пішохода [PERSON] , яка переходила дорогу по пішоходному переходу, внаслідок чого [PERSON] загинула. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП [INFO] була застрахована сертифікатом міжнародного автомобільного страхування «Зелена карта» серія [NUMBER] . За фактом вказаної ДТП [INFO] відомості були внесені до ЄРДР за №12020140000000604 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На утриманні у загиблої [PERSON] перебували її батьки, які є особами похилого віку, зокрема: батько [PERSON] , [INFO] , інвалід ІІ групи, має статус «Дитина війни», пенсіонер; мати [PERSON] , [INFO] , має статус «Дитина війни», пенсіонер. 08 жовтня 2020 на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах [PERSON] та [PERSON] . Сума страхового відшкодування для [PERSON] та [PERSON] (батьків потерпілої) становить: 283380,00 грн., з яких: витрати на поховання, на виготовлення і спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 56676,00 грн., моральна шкода у розмірі 56676,00 грн., виплата страхового відшкодування утриманцям потерпілої у розмірі 170028,00 грн. 12 січня 2021 року листом Моторного (транспортного) страхового бюро України було повідомлено представника позивачів, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийняте після отримання відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП, з яким сторона позивача не погоджується, оскільки внаслідок ДТП загинула [PERSON] , а тому цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Nissan Pathfinder», н.з. [NUMBER] -NZN [PERSON] , в силу вимог ст. ст. 1166, 1187 ЦПК України настає незалежно від вини. У зв`язку із вищенаведеним змушені звернутися до суду з даним позовом. 04 травня 2022 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позивачем не надано достатньо доказів, які би беззаперечно доводили особу - винуватця ДТП, у результаті дій якого загинула [PERSON] , тому на сьогодні не можна стверджувати про настання цивільно-правової відповідальності когось із учасників такої пригоди. Вважає, що МТСБУ жодних прав позивачів не порушувало, оскільки не відмовляло у виплаті відшкодування у цій справі, та у випадку завершення відповідними органами влади розслідування обставин та причин настання ДТП, зокрема встановлення винуватця ДТП, МТСБУ повернеться до прийняття рішення по цій справі. У зв`язку із вищенаведеним просить у задоволенні позову відмовити. 06 травня 2022 на адресу суду від представника позивачів Захарчука Я.В. надійшла відповідь на відзив, у якому зазначає, що відповідач вчинив не передбачені Законом дії - призупинив розгляд заяви на виплату страхового відшкодування, чим фактично позбавив позивачів права на отримання такої страхової виплати у строки, встановлені Законом. У судове засідання [PERSON] , [PERSON] та їх представник Захарчук Я.В. не з`явилися, проте від представника позивачів на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, просив задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання, у відзиві на позовну заяву у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Оскільки, сторонами подано докази на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги, сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів та скористалися правом подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, суд дійшов переконання про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу Судом встановлено, що [INFO] мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Nissan Pathfinder», н.з. [NUMBER] , здійснюючи рух по вул. Замарстинівська поблизу будинку №82 в напрямку до вул. Липинського, що у м. Львові, порушив правила дорожнього руху здійснивши наїзд на пішохода [PERSON] , яка переходила дорогу по пішоходному переходу, внаслідок чого [PERSON] загинула. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди [INFO] відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020140000000604 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05 липня 2022 у вказаному кримінальному провадженні, [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, та застосовано до нього ст. 75, 76 КК України. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року, вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 05 липня 2022 залишено без змін. Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 05 липня 2022 набрав законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди [INFO] була застрахована сертифікатом міжнародного автомобільного страхування «Зелена карта» серія [NUMBER] . Щодо стягнення страхового відшкодування з Моторного (транспортного) страхового бюро України, то суд приходить такого. Приписами п. 41.2 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; б) власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат "Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду; в) транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". 08 жовтня 2020 на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах [PERSON] та [PERSON] . Сума страхового відшкодування для [PERSON] та [PERSON] (батьків потерпілої) становить: 283380,00 грн., з яких: витрати на поховання, на виготовлення і спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 56676,00 грн., моральна шкода у розмірі 56676,00 грн., виплата страхового відшкодування утриманцям потерпілої у розмірі 170028,00 грн. 12 січня 2021 року листом Моторного (транспортного) страхового бюро України було повідомлено представника позивачів, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийняте після отримання відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП. Суд встановив, що станом на день розгляду справи виплати страхового відшкодування проведено не було. Частинами першою-третьою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до частини першої статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно із пунктом 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого», включає, зокрема, моральну шкоду, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Пунктом 27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19 (провадження № 61-6775св20), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц, провадження № 61-14226св21. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно- правова презумпція заподіювача шкоди. У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України). Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Суд приходить висновку про те, що ДТП, яка сталася [INFO] за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої загинула жінка, яка є донькою позивачів - [PERSON] є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом, яка пов`язана зі смертю потерпілої, а її розмір було визначено відповідно до положень пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За вказаних обставин позивачі мають право на відшкодування внаслідок загибелі [PERSON] . Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у серпні 2020 року мінімальна заробітна плата становила 4723,00 грн. на місяць. Батьками померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] були понесені витрати на поховання та виготовлення надгробного пам`ятника у загальному розмірі 77838,00 грн., що стверджується наявними в матеріалах справи товарних чеків на вказану суму, однак відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір таких витрат відшкодовується в межах 12 мінімальних заробітних плат, що в даному випадку становить 56676,00 грн. Крім того, згідно п. 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її батькам. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Таким чином, на підставі п. 27.3, 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, а також відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її батькам, який не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, яка становить 113352,00 грн. (56676,00 грн. (12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі) + 56676,00 грн. (12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів у повному обсязі. Крім того, згідно п.27.2. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. За пунктом 27.5. статті 27 вказаного Закону, відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Зі змісту вказаної норми закону слідує те, що дана норма закону чітко встановлює перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди. Зокрема встановлено, що: один з батьків (усиновлювачів) або другий з подружжя чи інший член сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - мають право на відшкодування шкоди по втраті годувальника до досягнення дитини, брата, сестри чи внука померлого чотирнадцяти років. Основними доказами на отримання такого відшкодування є документ, яким встановлено дату народження та родинний зв`язок осіб щодо яких здійснюється догляд, а також документ яким встановлено, що особа, яка здійснює догляд, є безробітною. Отже, з наведеного вище вбачається, що основним доказом наявності права позивача на отримання відшкодування по втраті годувальника є наявність родинних відносин. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками померлої [PERSON] , пенсіонерами за віком, що стверджується пенсійними посвідченнями № [NUMBER] та № [NUMBER] відповідно, крім того у [PERSON] наявна інвалідність ІІ групи, тому на думку суду у відповідності до п.27.2. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачі мають право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю їх доньки - потерпілої [PERSON] , на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України у розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що становить суму у розмірі 170028,00 грн. (4723,00 грн. грн. (1 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі) х 36 (мінімальних заробітних плат у місячному розмірі) = 170028,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів у повному обсязі. З огляду на вище наведене, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелами підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водієві транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на МТСБУ у повному обсязі. Таким чином, з відповідача на користь позивачів слід стягнути 283380,00 грн., які складаються з моральної шкоди у розмірі 56676,00 грн., витрат на поховання та виготовлення надгробного пам`ятника у розмірі 56676,00 грн. та страхового відшкодування утриманцям потерпілої (батьки пенсіонери похилого віку) у розмірі 170028,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивачі при подачі позову звільнені від сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2833,80 грн.

Outcome: approved