Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

14 серпня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до Деражнянського районного суду із позовом про скасування рішень Деражнянської районної ради. В обґрунтування позовної заяви, позивачка зазначає, що згідно розпорядження голови Деражнянської районної державної адміністрації Мельник Тетяні Петрівні передано в постійне користування, земельну ділянку, площею 32,9 га, для ведення селянського (фермерського) господарства на території с. Слобідка - Шелехівська, Яблунівської сільської ради. Позивачка є «засновником», «власником» та «головою» Фермерського Господарства «Мельник Тетяна Петрівна». Земельна ділянка, площею 32,9 га, яка розташована на території Яблунівської сільскої ради, за межами населеного пункту, використовується для вирощування сільськогосподарської продукції [PERSON] , оскільки земля передана в постійне користування фізичній особі (громадянину) для ведення селянського (фермерського) господарства. З метою проведення інвентаризації земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні [PERSON] , вона звернулась із заявою в архівний відділ Деражнянської районної державної адміністрації про отримання копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 32,9 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради та на підставі якої видавався Державний акт на право постійного користування землею. Згідно архівного витягу Деражнянської районної державної адміністрації від З0.06.2020 року №04-06/472/2020 рішенням Деражнянської районної ради від 28 жовтня 1998 року №13 «Про припинення права користування частинами земельних ділянок наданих для ведення селянського (фермерського) господарства» припинено право користування частиною земельної ділянки розміром 29,0 га [PERSON] , а рішення Деражнянської районної ради від 23 грудня 1998 року №4 «Про припинення права користування земельною ділянкою наданою для ведення селянського (фермерського) господарства» припинено право користування земельною ділянкою розміром 3,9 га. Вважає,\~що вказані\~рішення Деражнянської\~районної ради\~є незаконними та протиправними, оскільки [PERSON] не відмовлялась в добровільному порядку від земельної ділянки, площею 32,9 га, (29,0 га та 3,9 га), - яка перебувала (перебуває) в її постійному користуванні та не подавала заяви про припинення права постійного користування. Так, в пункті 4 рішення Деражнянської районної ради від 28 жовтня 1998 року №13 «Про припинення права користування частинами земельних ділянок наданих для ведення селянського (фермерського) господарства» зазначено «припинити право користування частиною земельної ділянки розміром 29,0 га [PERSON] , яка розташована на території Яблунівської сільскої ради згідно поданої заяви, залишивши в постійному користуванні 3,9 га» Пунктом 2 рішення Деражнянської районної ради від 23 грудня 1998 року №4 «Про припинення права користування земельною ділянкою наданою для ведення селянського (фермерського) господарства» встановлено «припинити право користування земельною ділянко, розміром 3,9 га [PERSON] , яка розташована на території Яблунівської сільстої ради, зі`ідно поданої заяви». Разом з тим, жодної заяви про припинення права постійного користування частиною земельної ділянки, площею 29,0 га та земельною ділянкою, площею 3,9 га [PERSON] не подавала, тобто волевиявлення постійного користувача на припинення права відсутнє. Крім того, оскаржувані рішення не скріплені (засвідченні) гербовою печаткою районної ради, що ставить під сумнів легітимність (законність) таких рішень. Позивач зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень, слугували надумані заяви які нібито подані нею, [PERSON] , що не відповідає дійсності та нічим не підтверджується. Враховуючи те, що відсутня підстава для припинення права постійного користування земельною ділянкою, а саме: добровільна згода постійного землекористувача, рішення районної ради являються незаконними. 26 серпня 2021 року справа №673/1075/20 надійшла до Летичівського районного суду Хмельницької області для розгляду за розпорядженням голови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року, відповідно до ч.4 ст.31, ч.3 ст.41 ЦПК України, у зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду після задоволення відводу суддів. 26 серпня 2021 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. 07 листопада 2022 представник Деражнянської міської ради подав пояснення щодо позову, відповідно до яких зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реальний захист, та просить справу розглянути у їхню відсутність. 15 листопада 2022 року позивачка [PERSON] подала заяву про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження, позовні вимоги підримує та просить їх задовільнити. Представник Хмельницької районної ради Хмельницького району (яка є правонаступником Деражнянської районної ради у зв`язку із реорганізацією районних рад), будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні, в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило Суд, заслухавши пояснення учасників справи та розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] був виданий Державний акт на право постійного користування землею від 11 березня 1997 року, серії ХМ №000061, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №85. Відповідно до вказаного акту, на підставі розпорядження районної державної адміністрації Ради народних депутатів Деражнянського району Хмельницької області від 27 січня 1997 року № 440 їй надається у постійне користування земельна ділянка площею 32,9 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с. Сл.Шелехівська Яблунівської сільської ради. Відповідно до архівного витягу №04-06/472/2020 від 30 червня 2020 року, в пункті 4 рішення Деражнянської районної ради від 28 жовтня 1998 року №13 «Про припинення права користування частинами земельних ділянок наданих для ведення селянського (фермерського) господарства» зазначено «припинити право користування частиною земельної ділянки розміром 29,0 га [PERSON] , яка розташована на території Яблунівської сільської ради згідно поданої заяви, залишивши в постійному користуванні 3,9 га». Пунктом 2 рішення Деражнянської районної ради від 23 грудня 1998 року №4 «Про припинення права користування земельною ділянкою наданою для ведення селянського (фермерського) господарства» встановлено «припинити право користування земельною ділянко, розміром 3,9 га [PERSON] , яка розташована на території Яблунівської сільської ради, згідно поданої заяви». 02 березня 2020 року [PERSON] звернулась до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 32,9 га, яка знаходиться у її користуванні на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ХМ №000061 від 11.03.1997 року, зареєстрованого за № 85, та наказом від 30 березня 2020 року їй відмовлено. ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО МЕЛЬНИК ТЕТЯНИ ПЕТРІВНИ зареєстровано 05.02.1996 року, код ЄДРПОУ юридичної особи 22772097, засновником та керівником є [PERSON] , про що надано виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копія статуту. Згідно розпорядження Деражнянської РДА № 110 від 19 січня 1996 року затверджено проект відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку площею 32,9 га орних земель з земель запасу Яблунівської сільської ради громадянину [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства. Відповідно до розпорядження Деражнянської районної державної адміністрації №440 від 24.01.1997 року, задоволено заяву [PERSON] про вихід із складу селянського (фермерського) господарства, задоволено заяву [PERSON] про затвердження її головою селянського (фермерського) господарства, внесено зміни до державних актів на право постійного користування землею. Згідно рішення Яблунівської сільської ради № 23 від 16 вересня 1998 року [PERSON] передано у власність земельну частку (пай) у розмірі 3,9 га із земель селянського (фермерського) господарства, головою якого вона являється Відповідно до листа архівного відділу Деражняньскої районної державної адміністрації №04-05/24/2020 від 19 серпня 2020 року, в справах «Протоколи сесій районної ради з додатками до них» від 28.10.1998 року та 23.12.1998 року заяв [PERSON] про припинення права користування земельними ділянками не виявлено, окремо заяви громадян на державне зберігання до Архівного відділу Деражнянської райдержадміністрації не передаються. Відповідно до\~листа Головного\~управління статистики\~у Хмельницькій\~області №14.2-08/35-22\~від 31\~травня 2022\~року,\~фермерське господарство\~з ідентифікаційним\~кодом 22772097\~зареєстроване розпорядженням\~Деражнянської районної\~державної адміністрації\~від 05.02.1996,\~було включено\~до ЄДРПОУ\~в лютому\~1997\~року.\~На момент\~включення керівником\~казаного господарства\~значився [PERSON] ,\~юридична адреса\~ [ADDRESS] .\~Розпорядженням Деражнянської\~районної державної\~адміністрації Хмельницької\~області від\~31.07.1997\~№ 218\~відбулася перереєстрація\~фермерського господарства\~із тим\~самим ідентифікаційним\~кодом 22772097,\~назвою фермерське\~господарство Мельник Тетяни Петрівни\~та адресою: Хмельницька область, Деражнянський район, с. Слобідка-Шелехівська, керівник господарства [PERSON] . Відповідно до архівної довідки архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації №1-23/2022/24 від 01 листопада 2022 року, при перегляді справ «Протоколи сесій районної ради з додатками до них» від 28.10.1998 року та від 23.12.1998 року № 4, заяви [PERSON] , в тому числі керівника СФГ «Мельник Тетяна Петрівна» про відмову від переданих в користування для ведення фермерського господарства земельних ділянок площею 29,0 га та земельної ділянки площею 3,9 га, відсутні. Також повідомлено, що Книга реєстрації рішень сесії та Журнал реєстрації вхідних документів, звернень громадян Деражнянської районної ради за 1998 рік на зберігання до державного архіву не надходили. Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з частиною першою статті 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч.1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню. Предметом спору у цій справі є скасування та визнання недійсним рішення Деражнянської\~районної ради\~від 28\~жовтня 1998 року №13\~«Про припинення\~права користування\~частинами земельних\~ділянок наданих\~для ведення\~селянського (фермерського)\~господарства» в\~частині «припинення\~права користування\~частиною земельної\~ділянки,\~розміром 29,0\~га [PERSON] ,\~яка розташована\~на території\~Яблунівської сільської\~ради згідно\~поданої заяви»\~(п.\~4)\~та в\~частині «внесення\~змін в\~державні акти\~на право\~постійного користування\~земельною ділянкою»\~(п.5)\~та визнання\~незаконним та\~скасування рішення\~Деражнянської районної\~ради від\~23\~грудня 1998 року №4 «Про припинення права користування земельною ділянкою наданою для ведення селянського (фермерського) господарства» в частині «припинення права користування земельною ділянкою, розміром 3,9 га [PERSON] , яка розташована на території Яблунівської сільської ради, згідно поданої заяви» (п.2) та в частині «визнати виготовлений Державний акт виданий Хмельницький філіалом інституту «Землеустрою» [PERSON] недійсним» (п. ІІ). Із позовом\~до суду\~звернулась [PERSON] ,\~посилаючись на\~те,\~що ці\~розпорядження суперечать\~актам цивільного\~законодавства та\~порушуються її\~права,\~зокрема вказує,\~що вона не відмовлялась в добровільному порядку від земельних ділянок, які перебувають в її постійному користуванні та не подавала заяви про припинення права постійного користування. Відповідно до ст. 3 Земельного Кодексу України, чинного на час прийняття оспорюваного розпорядження та видачі державного акта, розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Згідно ст.7 Земельного Кодексу України, чинного на час прийняття оспорюваного розпорядження та видачі державного акта, у постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського господарства). Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного Кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення оспорюваних правовідносин), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до статті 17 Земельного Кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення оспорюваних правовідносин), передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу. Відповідно до статті 31 Земельного Кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення оспорюваних правовідносин), вилучення (викуп) земельних ділянок з метою передачі їх у власність або надання у користування громадянам, підприємствам, установам і організаціям провадиться за згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення Верховної Ради України, місцевих Рад народних депутатів. У разі відмови власника землі або землекористувача дати згоду на вилучення (викуп) земельної ділянки або у разі відмови місцевої Ради народних депутатів у її вилученні ці питання можуть бути вирішені у судовому порядку. При задоволенні позову рішення суду, арбітражного суду є підставою для відведення ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, що посвідчує право власності або право користування землею. Статтею 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст. 393 цього ж кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Отже, недійсним у судовому порядку може бути визнано акт (рішення) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб, якщо він не відповідає вимогам законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав акт (рішення), але при цьому обов`язковою умовою для визнання акту недійсним є порушення в зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 914/73/18, від 14.01.2020 у справі № 910/21404/17. Суд враховує, що під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт відмови позивачки [PERSON] в добровільному порядку від земельних ділянок, та те, що вона подавала заяви про припинення права постійного користування, відповідно, підстав для припинення права постійного користування земельними ділянками не має, та нема підстав для визнання Державного акту, виданого Хмельницьким філіалом інституту «Землеустрою» Мельник Т. П. недійним. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт порушення прав позивача доведений належними і допустимими доказами, а відповідач всупереч вимогам ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України не подав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, не спростував покладених в основу позову доводів та обставин. Щодо строків позовної давності, суд враховує наступне. 09 лютого 2021 року позивачкою була подана заява про поновлення строку звернення з позовом до суду, в обґрунтування якої вона зазначає, що у лютому та березні 2020 року вона звернулася до головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (місцевості), де їй було відмовлено. Після березня 2020 року позивачці стало відомо про припинення належного їй права постійного користування земельними ділянками відповідно до рішень Деражнянської районної ради від 28.10.1998 року №13 та від 23.12.1998 року №4. Суд бере до уваги, що позивачка [PERSON] не подавала заяви про відмову від зазначених земельних ділянок, якими вона користується до цього часу, на засіданнях сесії не була присутня і не запрошувалася. Внаслідок викладеного, суд вважає, що вказані обставини пропуску звернення до суду з позовом є поважними. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved