Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 01.07.2017 та 20.10.2017 між позивачем та відповідачем укладено договори позики, згідно умов яких відповідач отримала від позивача в позику грошові кошти у розмірі 21000,00 грн. та 29000,00 грн. відповідно. Факт укладення договору та отримання відповідачем коштів в позику підтверджується наданою останньою позивачеві розпискою від 01.07.2017 та 20.10.2017. За домовленістю сторні, відповідач зобов`язалася повернути грошові кошти на першу вимогу позивача, про що відповідачем зазначено у розписках. 22.06.2022 позивача звернулася з письмовою вимогою до відповідача, в якій просила повернути позику в сумі 50000 грн. 00 коп. до 24.06.2022. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання з повернення позики позивач вимушена звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики у розмірі 50000 грн. 00 коп. Ухвалою судді від 30.06.2022 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків позовної заяви. 08.08.2022 на виконання ухвали суду від позивача на адресу суду надійшла уточнена позовна заява. 01.09.2022 ухвалою судді позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, учасником справи встановлено строки для подання заяв по суті справи. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог. Суду пояснила, що вона повернула позивачеві частину позики. Облік повернутих неї коштів здійснювався позивачем. Оскільки жодних документів на підтвердження повернення коштів позивач їй не надавала, вона не може повідомити суму повернутих нею коштів. Факт отримання від позивача позики у розмірі 50000,00 грн. та складання розписки, копію якої позивачем додано до позовної заяви, відповідач підтвердила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані позивачем докази, суд встанови наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених процесуальним законом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 01.07.2017 та 20.10.2017 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договори позики. Факт укладення зазначених договорів та факт отримання відповідачем коштів за зазначеними договорами підтверджується наданими позивачем розписками від 01.07.2017 та 20.10.2017, складеними відповідачем на одному аркуші. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язалася повернути грошові кошти на першу вимогу позивача. Вказані обставини визнані відповідачем, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. 22.06.2022 позивач звернулася до відповідача з письмовою вимогою про повернення позики в сумі 50000,00 грн. до 24.06.2022, яка отримана відповідачем [PERSON] особисто, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах цивільної справи. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач доказів належного виконання зобов`язання з повернення позики суду не надала. Отже, заборгованість відповідач за договором позики становить 50000,00 грн. Згідно\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 3\~ст. 1049 ЦК України встановлено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на те, що відповідач не надала суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростували наданий позивачем розрахунок, а в судовому засіданні повідомила, що дійсно отримала від позивача позику в сумі 50000,00 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за зазначеним договорами позики є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивач на підставі вимог п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову, судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved