Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

08.04.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Позивач звернулося до суду з позовом до [PERSON] - Відповідач про стягнення коштів в сумі 6804,60 грн. та судових витрат, пов`язаних із оплатою позивачем професійної правової допомоги в розмірі 3000 грн. та сплаченого судового збору в сумі 2481 грн. Свої вимоги Позивач мотивує тим, що 13.10.2020 року сталась ДТП за участю транспортних засобів Даф [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем Мазда [NUMBER] під керуванням Відповідача. 19.10.2020 року Відповідач звернувся до Позивача з заявою про страхове відшкодування, у зв`язку з пошкодженням належного йому автомобіля Мазда [NUMBER] в наслідок ДТП 13.10.2020 року. в заяві Відповідач зазначив, що ДТП сталась в наслідок порушення ПДР водієм [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого станом на 13.10.2020 року забезпечена ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом №200905124. Оскільки, відповідно до інформації повідомленої Відповідачем та відповідно до довідки НПУ протокол про порушення ПДР було складено саме на страхувальника Товариства, 09.11.2020 року було здійснено розрахунок страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування Відповідачу, в розмірі 6804,60 грн. Проте, товариству стало відомо що 01.03.2021 року Київським апеляційним судом було винесено постанову по справі №755/16531/20, якою було скасовано постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22.01.2021 року про притягнення страхувальника Товариства - [PERSON] до адміністративної відповідальності. 26.03.2021 року Позивачем було відправлено Відповідачу лист №03/1278 з вимогою повернути незаконно привласнені кошти. Станом на день подання заяви Відповідач не повернув незаконно отримані кошти, взагалі ніяк не відповів на лист від 26.03.2021 року. Посилаючись на ст.ст. 1212, 1214 ЦК України, Позивач вважає що грошові кошти в сумі 6804,60 є безпідставно набутими Відповідачем та підлягають поверненню. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2022 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді від 16.05.2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі без виклику сторін. Представник позивача надав заяву про розгляд справи в спрощеному провадженні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечував. За змістом ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Згідно ч. 5ст. 279 ЦПК України, зважаючи на наявність клопотання Позивача щодо розгляду справи у судовому засіданні за його відсутності та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні без повідомленням сторін. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8ст. 178 ЦПК Українивирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з наведеним суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положеннямст. ст. 279, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2020 року між ТОВ СК «Альфа-Гарант» та ТОВ «Компанія «Авто-Дрім» було укладено договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу DAF FT-XF 105.460 днз [NUMBER] , що підтверджується полісом №200905124. 13.10.2020 року в місті Києві пр. Броварський сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю застрахованого ТЗ DAF FT-XF 105.460 днз [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та ТЗ марки «Мазда-6» днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №007753 від 13.10.2020 року був складений відносно [PERSON] . 19.10.2020 року [PERSON] звернувся до ТОВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування, внаслідок ДТП, яке мало місце 13.10.2020 року. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, сума страхового відшкодування становила 6804,60 грн. Згідно страхового акту №ЦВ/20/7195 від 08.11.2020 року було затверджено страховий акт та виплату страхового відшкодування [PERSON] на суму 6804,60 грн. Платіжним дорученням №12928 від 09.11.2020 року ТОВ СК «Альфа-Гарант» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування на суму 6804,60 грн. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва (справа №755/16531, провадження №3/755/1349/21)від 22.01.2022 року [PERSON] було визнано винним за ч. 1 ст. 124КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постановою Київського апеляційного суду від 01.03.2021 року, Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22.01.2021 року щодо [PERSON] було скасовано та постановлено нову постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. 26.03.2021 року ТОВ СК «Альфа-Гарант» направило на адресу [PERSON] досудову вимогу №03/1278 про повернення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 6804,60 грн. Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.05.2017 року справа №490/2483/17 [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП за ст. 124 КУпАП. Дана вимога залишена без розгляду. Статтею 32 п. 32.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Стаття 121 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Стаття 1214 ЦК України, передбачено, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов?язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов?язана повернути доходи. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд прийшов до обґрунтованого висновку, що Відповідачем було безпідставно отримано грошові кошти в розмірі 6804,60 грн. від Позивача, оскільки водія [PERSON] , транспортний засіб, якого був застрахований Позивачем було визнано невинним у скоєнні ДТП, яке мало місце 13.10.2020 року. Позивач просить стягнути з Відповідач витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3000 грн. та 2481 грн. - сплаченого судового збору. За положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Частина 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача на підставі витягу з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, укладений між ТОВ СК «Альфа-Гарант» та Адвокатським Бюро «Грідін і партнери», ордером серії АІ №1223395 від 22.02.2022 року представництво Позивача здійснювала адвокат Борзенкова Юлія Миколаївна, адвокат АБ «Грідін і партнери» відповідно надано завдання доручення №175 від 12.01.2022 року до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, відповідно до якого ТОВ СК «Альфа-Гарант» доручило АБ «Грідіні партнери» правничу допомогу щодо страхової справи ЦВ/20/7195 на суму збитків 6804,60 грн., сума гонорару 3000 грн., платіжним дорученням №ІД-175953 від 14.01.20222 року підтверджено оплату гонорару за договором про правничу допомогу від 14.05.2019 року в сумі 3000 грн., відповідно акт виконаних робіт від 22.02.2022 року сторони підтвердили надання правничої допомоги по договору про правничу допомогу та завдання доручення, а також відсутність будь-яких претензій. Детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг) виконаних за договором від 22.02.2022 року Позивачу були надані послуги на суму 3000 грн. та докази оплати гонорару наданий не був. В Договорі про надання правової допомоги від 11.02.2019 року не вказано ані розмір гонорару, ані докази того, що на яких законних підставах адвокат Павленко Сергій Валерійович співпрацює з адвокатським об`єднанням «Бізнес і право». За встановлених обставин, суд дійшов висновку про доведеність витрат позивача на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн., вважає що вони підтверджені належними та допустимими доказами таких витрат, отже їх слід стягнути з Відповідача на користь Позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позовних вимог щодо стягнення коштів з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved