Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, у якому просить стягнути з ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] надміру сплачені грошові кошти за послуги з централізованого опалення у розмірі 4334,75 грн., інфляційне збільшення у розмірі 302,70 грн. та судовий збір у розмірі 768,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 01.01.2016 по 01.05.2018 позивач [PERSON] була споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надавались їй відповідачем ПАТ «Київенерго» за адресою: [ADDRESS] .Станом на 01.06.2018 за отримання послуг з центрального опалення у період з 2016 року по 2018 рік позивачем було внесено авансові платежі на рахунок відповідача на загальну суму 4334,75 грн. Починаючи з 01.05.2018 Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» стало виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Оскільки КП «Київтеплоенерго» не є правонаступником ПАТ «Київенерго» та не несе відповідальності за його зобов`язаннями перед споживачами послуг з центрального опалення, розмір надміру сплачених грошових коштів за послуги з централізованого опалення не переходить до КП «Київтеплоенерго». Позивач зверталася до відповідача ПАТ «Київенерго» із заявами про повернення надміру сплачених грошових коштів у розмірі 4334,75 грн., проте відповідь так і не була надана, грошові кошти не повернуті. Враховуючи наведене, позивач змушена звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2019 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.06.2019 клопотання представника ПАТ «Київенерго» Гаркавенко С.В. про направлення справи за підсудністю задоволено та направлено цивільну справу за підсудністю до Покровського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 17.09.2019 цивільну справу передано на розгляд до Мар`їнського районного суду Донецької області за територіальною підсудністю. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 04.02.2020 передано цивільну справу до Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.03.2020 цивільну справу прийнято до провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Враховуючи вищевикладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Частиною 1 ст.атті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що до 01.05.2018 виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води було ПАТ «Київенерго», а починаючи з 01.05.2018 виконавцем вказаних послуг є КП «Київтеплоенерго». Позивач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.08.2018 №100-К-11346-2799, розмір надміру сплачених грошових коштів за послуги з централізованого опалення не переходить до КП «Київтеплоенерго», оскільки КП «Київтеплоенерго» не є правонаступником ПАТ «Київенерго» та не несе відповідальності за його зобов`язаннями перед споживачами послуг з центрального опалення. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів. Разом з тим, правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила). Відповідно до п. 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, зокрема оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України , якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Наявність відносин між сторонами, так і виникнення цивільних прав та обов`язків у кожної із сторін, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а особа як споживач послуг чи власник житла зобов`язаний здійснювати оплату виставлених рахунків. Як вбачається із копій рахунків-повідомлень ПАТ «Київенерго», станом на 01.06.2018 на особовому рахунку позивача обліковується переплата за послуги з централізованого опалення у розмірі 4334,75 грн. Вказаний розмір надміру сплачених позивачем грошових коштів за послуги з централізованого опалення підтверджується копіями квитанцій, що наявні в матеріалах справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно ст. ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивач довела належними та допустимими доказами факт сплати нею виконавцю надання послуг з централізованого опалення грошових коштів у розмірі 4334,75 грн. за послуги з централізованого опалення, внаслідок внесення яких на рахунок виконавця утворилася переплата в зазначеному розмірі, а відповідачем жодними належними та допустимими доказами вказане не спростовано, як і не надано доказів повернення позивачу грошових коштів, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача надмірно сплачених коштів за послуги, які не надавалися, у розмірі 4334,75 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При дослідженні наданого позивачем розрахунку інфляційного збільшення, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено правильно та у повній відповідності до законодавства та інших наявних у справі доказів, відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційне збільшення у розмірі 302,70 грн. Враховуючи вищевикладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved