Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

26.09.2022 позивач [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 17 лютого 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у виконкомі Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис № 01. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач також зазначає, що протягом останнього часу сімейні стосунки між нею і чоловіком погіршились, що призвело до постійних сварок та до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач також вказала, що в Краснопільському районному суді перебуває справа №578/625/22 за її позовом про розірвання шлюбу. Вона повідомила, що вихованню доньки відповідач уваги не приділяє, фінансово також не підтримує ні її, ні дитину, тому позивач вважає необхідним у примусовому порядку стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 11.10.2022 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 04.11.2022. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Запропоновано відповідачу подати разом із відзивом на позовну заяву докази на підтвердження його майнового стану. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судові засідання 04.11.2022 та 17.11.2022 не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, тому з урахуванням положень ст. 191 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. Позивачка у судове засідання 17.11.2022 не прибула, направила на адресу суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, підтримала позов та наполягала на його задоволенні. До заяви позивачка додала документи, що підтверджують факт проживання малолітньої дитини разом з нею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17 лютого 2016 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, який сторони зареєстрували у виконкомі Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис №01. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком дитини записаний відповідач [PERSON] . Відповідно до довідки № 458/02-35 від 07.11.2022, виданої Миропільською сільською радою [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що донька сторін є малолітньою та проживає за місцем проживання матері. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналогічні обов`язки батьків закріплені у частині 2 статті 51 Конституції України. Частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Зокрема, Верховним Судом зазначається, що статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі 3000 грн щомісячно, від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач своїм правом на участь у розгляді справи та на подання доказів на підтвердження його позиції з предмета спору не скористався. За змістом частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років станом на день звернення позивача до суду з позовом (26.09.2022) становить 2744 гривні. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, а стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Питання визначення місця проживання малолітньої дитини судом не вирішувалось. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. Враховуючи, що позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved