Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 14.12.1985\~року між\~ним та\~відповідачем укладено\~шлюб,\~за час\~якого у\~них [INFO] народився\~син [PERSON] .\~Рішенням Коломийського\~міськрайонного суду\~від 16.05.2019\~року шлюб\~між сторонами\~розірвано.\~Син сторін\~після їх\~розлучення продовжує\~проживати з\~позивачем.\~Згідно з\~рішенням\~цього\~ж суду\~від 13.03.2020\~року з\~відповідача на\~користь позивача\~стягуються аліменти\~на утримання\~повнолітнього сина,\~який продовжує\~навчання,\~у розмірі\~1\~800\~грн.\~щомісячно,\~починаючи з\~10.01.2020\~року.\~У вересні\~2021\~року син\~почав навчатися\~у Івано-Франківському\~національному технічному\~університеті нафти\~і газу,\~а з\~вересня 2022\~року став\~студентом навчального\~закладу в\~Королівстві Бельгія,\~де оплата\~за навчання\~становить 1\~284,60\~євро;\~вартість житла\~в студентському\~гуртожитку -\~405-430\~євро в\~місяць (що\~можна перевірити\~на сайті\~оренди студентського\~житла);\~витрати на\~харчування -\~ 350-400\~євро в\~місяць,\~тобто загальна\~сума витрат\~на рік\~складає 10\~794,6\~євро.\~Вказані обставини\~потягнули за\~собою додаткові\~витрати,\~що позивачу\~як пенсіонеру\~забезпечити неможливо. Відповідач виїжджає\~за кордон\~на роботу,\~де отримує\~регулярний дохід\~у виді\~заробітної плати\~в іноземній\~валюті,\~має у\~власності 1/2\~частку квартири,\~1/2\~частку житлового\~будинку,\~1/2\~частку земельної\~ділянки,\~а також\~транспортний засіб\~марки Nissan Qashqai. Інші особи, щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання, відсутні. Тому позивач, посилаючись на норми ст. ст. 180-182, 184, 192 ЦК України, просить збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, визначивши розмір аліментів у процентному відношенні від всіх видів доходу відповідача та стягнути з неї одноразово 5\~397,3 євро, що становить 1/2 витрат на навчання, студентське житло та харчування їхнього сина. \~ \~ \~ \~Позивач в\~судовому засіданні\~не заперечив\~проти ухвалення\~заочного рішення.\~У зв`язку\~із вимкненням\~електроенергії в\~приміщенні суду\~подальше фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося та позивачем подано до суду письмову заяву, в якій зазначає, що розгляд справи просить проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду, про що свідчать поштові повідомлення про одержання судових повісток-викликів. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. \~ \~ \~ \~Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. \~ \~ \~ \~У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. \~ \~ \~ \~Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). \~ \~ \~ \~Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). \~ \~ \~ \~Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.05.2019 року (справа № 346/368/19) шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5). \~ \~ \~ \~Заочним рішенням цього ж суду від 13.03.2020 року з відповідача на користь позивача присуджено стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1 800 грн. щомісячно, починаючи з 10.01.2020 року і до закінчення навчання останнім, але не пізніше, ніж до досягнення ним 23-х років (а.с.6-8). Згідно із \~заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.12.2020 року визнано спільною сумісною власністю подружжя (сторін у справі): квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] , та здійснено їх поділ, згідно з яким визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частці (за кожним) вищевказаних квартири, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки; визнано особистою власністю [PERSON] транспортний засіб марки «NISSAN QASHQAI», номерний знак [NUMBER] ; визнано особистою власністю [PERSON] вклади та проценти за вкладами, які знаходяться на депозитах в ПАТ КБ «Приватбанку», по договору № SAMDNWFD0071166186800 від 20.05.2016 року та по договору № SAMDNWFD0071853872501 від 10.02.2018 року, вклади та проценти за вкладами, які знаходяться на депозитах в ПАТ «Ідея банк» по договору № N90.00.458940 від 30.08.2017 року та по договору № N90.00.461132 від 22.09.2017 року ( а.с. 9-11 ). Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до положень ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а згідно положень ч.3 цієї ж статті право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. \~Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду в постанові від\~21 листопада 2018 року у справі №382/1093/16-ц (провадження №61-12568св18), положеннями статті 201 СК України не передбачено застосування вимог статті 182 для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Зазначене у статті 200 СК України відсилання до норми статті 182 цього Кодексу стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів (частина перша статті 182 СК України). Відповідно до абз. 2 ч. 3\~ст. 182 СК України\~спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За положеннями\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. В п.23 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд зазначає, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов`язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу. Необхідність збільшення\~розміру стягуваних\~аліментів позивач\~аргументує тим,\~що збільшились\~потреби на\~навчання сина та вважає, що відповідач повинна сплачувати аліменти на утримання сина у процентному відношенні від всіх видів доходу, до закінчення навчання сина чи до досягнення ним 23 років. Разом з тим вказані обставини лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова ВСУ від 05.02.2014 року справа №6-143цс13, постанови ВС від 30.06.2020 року у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20); від 12.01.2022 року у справі №545/3115/19 (провадження №61-18145св20), від 23.05.2022 року у справі №752/26176/18 (провадження №61-16697св21). Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. В постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд зазначив, що, не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Згідно з частиною першою\~статті 185\~СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. В постанові Верховного Суду від 28.02.2019 року в справі № 466/532/16 (провадження № 61-42252св18) вказано, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185\~\~СК\~України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~статтею 199 цього Кодексу\~(утримання дитини, яка продовжує навчання), та наявність правових підстав для застосування даної норми з урахуванням матеріального стану відповідача у цій справі не встановлено. Верховний Суд в постанові від 24.07.2019 року (справа № 521/2016/16-ц, провадження № 61-31783св18) зазначив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.\~\~Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185 СК України\~(додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~статтею 199 цього Кодексу\~(утримання дитини, яка продовжує навчання). Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що після постановлення у 2020 році судового рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , що продовжує навчання, змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився) і відповідач може надавати матеріальну допомогу на період навчання повнолітнього сина у збільшеному розмірі, а також виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхнього повнолітнього сина і що є підставою для збільшення розміру аліментів як і відсутні відомості щодо характеру отримуваних доходів відповідача, що могло б слугувати обґрунтованою підставою для зміни способу стягнення аліментів. Обставини, що наводить позивач, фактично є суб`єктивним ставленням (за відсутності об`єктивних даних) до матеріального стану відповідача як такого, що міг би стати передумовою для задоволення заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону, а тому на думку суду, не є істотними та достатніми для зміни способу стягнення аліментів визначеного рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.03.2020 року. Оцінюючи обсяг наданих на обґрунтування заявлених позивачем вимог доказів, суд приходить до висновку, що останні не свідчать про наявність безумовних підстав для зміни способу стягнення аліментів. Крім\~того,\~позивачем не\~надано будь-яких\~доказів на\~підтвердження обставин,\~які б\~свідчили про\~наявність у\~повнолітнього сина\~сторін потреби\~в матеріальній\~допомозі саме\~у зв`язку\~з навчанням\~(понесення\~витрат на\~харчування,\~проїзд,\~проживання,\~придбання підручників). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує також обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У матеріалах справи відсутні докази щодо понесення позивачем витрат на утримання повнолітнього сина, пов`язаних з його навчанням (в тому числі проживанням, харчуванням). При цьому, слід зазначити, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила\~ст. 185 СК України\~(додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~ст.199 СК України\~(утримання дитини, яка продовжує навчання), чим позивач і скористався, про що свідчить вищевказане рішення суду від 13.03.2020 року. Долучена позивачем до позовної заяви інформація (довідка), датована 15.09.2022 року, (яка належним чином не засвідчена, що викликає сумніви у її достовірності), згідно з якою директор з питань навчання засвідчує, що студент [PERSON] сплатив суму в розмірі 1\~284,60 євро, не спростовує зазначеного, а лише підтверджує факт сплати коштів саме [PERSON] . Доказів здійснення позивачем таких витрат до матеріалів справи не долучено, як і доказів виїзду відповідача за кордон та отримання нею доходу в іноземній валюті. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову\~на відповідача; у разі відмови в позові\~на позивача; у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі\~у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі ст.ст. 192, 198, 199, 200 СК України та,

Outcome: dismissed