Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

09 вересня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: зменшити розмір аліментів які стягують з нього на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані наступним, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 21.01.2020 року розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Гребінківського районного суду Полтавської області з [PERSON] на ім`я [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду - 20.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів з позивача проводиться з 01.02.2022 року. Зазначає, що позивач як батько старається приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Ходить із сином на прогулянки у магазини, часто проводить час разом. По мірі можливості намагається придбавати для дитини речі та іграшки. Але на даний час матеріальний стан позивача погіршився і в зв`язку зі збройною агресією росії проти України від 24.02.2022 року, позивач втратив офіційний заробіток і на даний час тимчасово не працює і не має інших видів заробітку. [INFO] у позивача народилася дитина від іншого шлюбу. Його дружина знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною і отримує соціальну виплату в розмірі 860 грн. інших доходів на даний момент немає. Вказує, що 1/4 частина аліментів від суми 12 997,00 грн., яку стягує Гребінківська ВДВС за виконавчим листом є неприпустимо велика для позивача, тому в силу своєї матеріальної забезпеченості він вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою про зменшення розміру аліментів. Згідно відповіді виконавчого комітету Гребінківської міської ради про реєстрацію місця проживання осіб від 19.09.2022 року, встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 19.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаною позовною заявою (а.с.26,27). Ухвалою суду від 25.10.2022 року витребувано: із Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( с.Суми) матеріали виконавчого провадження №69245452 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягненя з дня подачі заяви до суду - 20.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття; від Головного управління ДПС у Полтавській області (адреса: вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014) відомості про доходи за 2022 рік [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] РНОКПП [NUMBER] , та відомості про доходи за 2022 рік [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] РНОКПП [NUMBER] (а.с.42-44). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Вказав, що з початку війни 24.02.2022 року втратив роботу і не може сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному розмірі. Раніше він сплачував колишній дружині аліменти на утримання сина у розмірі 2 500 грн. шляхом перерахування коштів на її картковий рахунок, але в зв`язку з втратою офіційного заробітку була домовленість з відповідачем про те, що він буде сплачувати аліменти про мірі можливості, але з сином спілкувався, водив його на прогулянки на спортивну секцію, забирав до себе додому, але кошти не платив. Потім, відповідач не попередивши його, звернулася з заявою про стягнення аліментів на утримання дитини до Гребінківського ВДВС. Зазначив, що сума аліментів є неприпустимо великою для нього на даний час так, як в березні у позивача народилася ще одна дитина і він несе великі витрати в зв`язку з цим. Наразі він отримує мінливий дохід, який складає близько 6000 грн. на місяць. З огляду на це, він вимушений звернутися до суду про зменшення розміру аліментів на утримання першої дитини. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Чумарний А.І. проти позовних вимог заперечували, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В свою чергу відповідач вказала, що дійсно з вересня 2019 року позивач в добровільному порядку сплачував аліменти на утримання сина у визначеному сторонами розмірі 2 500 грн. шляхом перерахування коштів на її картковий рахунок. З початку 2022 року почалися проблеми зі сплатою аліментів, відповідач вимушена була постійно просити на нагадувати про їх сплату позивачу. В зв`язку з тим, що дитина потребує щоденних витрат для життя та розвитку, вимушена була звернутися з заявою до Гребінківського ВДВС про примусове стягнення аліментів з позивача. Зазначила, що всі витрати пов`язані з забезпеченням сина несе виключно вона самостійно, відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів, на даний час заборгованість частково погашена. Вважає, що відповідач повинен приймати участь у забезпеченні та утриманні спільного сина, хоча б у визначеному законом мінімальному грошовому розмірі. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, заслухавши доводи позивача, відповідача та його представника, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 21.01.2020 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 18.09.2015 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2647, розірвано (а.с.11,12). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження видане 15.03.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 19). Позивач перебуває з 04.02.2022 року у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), а/з № 101 (а.с.21). Від шлюбу із [PERSON] позивач має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Гребінківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у лубенському районі полтавської області Північно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Суми), а/з №24 (а.с.20). Із матеріалів справи вбачається, що Гребінківським відділом виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження №69245452 від 16.06.2022 року про стягнення з [PERSON] на ім`я [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду - 20.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно заяви стягувача стягнення аліментів проводиться з 01.02.2022 року (а.с.7-10). На виконання ухвали суду від 25.10.2022 року Гребінківським відділом виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надано матеріали виконавчого провадження №69245452 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду - 20.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП №69245452 позивач станом на жовтень місяць 2022 року має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 7343,25 грн. (а.с.52/58). Із відповіді Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.11.2022 року, вбачається, що за період з 1 кварталу 2022 по 2 квартал 2022 відсутня інформація про доходи [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] РНОКПП [NUMBER] (а.с.50). У відповідності з п.п. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зміст ст. 192 Сімейного кодексу України, суд відзначає, що підставами для зміни розміру аліментів є: -зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів; -погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів; -інші випадки, передбачені Сімейним кодексом України. Аналогічні положення закріплені і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування статті 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану». Пред`явивши вимогу про зменшення розміру стягуваних із позивача на утримання дитини від першого шлюбу аліментів, підставами для зменшення розміру аліментів зазначає, те що він на даний час не працює та факт народження у нього дитини в другому шлюбі. Позивач має нормальний стан здоров`я, є особою працездатного віку, суду не надано належних доказів, що відповідач в силу незалежних від нього обставин позбавлений можливості працювати. Сам по собі факт укладення батьком дитини нового шлюбу і народження в ньому іншої дитини не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з батька на утримання дітей від попереднього шлюбу. Стаття 192 СК України передбачає таку можливість, а не обов`язок суду. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі, унеможливлює таку сплату тощо. Ці обставини підлягають належному доказуванню. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed