Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 187000,00 грн, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою від 06.07.2019, оригінал якої перебуває у позивача. З розписки вбачається, що відповідач зобов`язався повернути позивачу отриману в позику суму у строк до 13.07.2019. Але відповідач борг не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача 187000,00 грн тіла позики, 28555,70 грн суму інфляційного збільшення боргу та 14371,00 грн 3 % річних. Також просить стягнути судові витрати ц виді сплаченого судового збору у розмірі 2299,27 грн. Ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Позивач у судове засідання не з`явився. Разом з тим від нього надійшла заява про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без участі сторони позивача. Позивачем на адресу суду направлено оригінал розписки від 06.07.2019 для огляду, яку він просив повернути йому після набрання судовим рішенням у справі законної сили. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву до суду не надав, у судове засідання не з`явився. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області постановлено здійснювати розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ураховуючи зазначені вище положення, а також те, що учасники справи не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд дійшов наступного. Згідно з оригіналом розписки, яка була надана позивачем суду для огляду та копія якої наявна в матеріалах справи, [PERSON] , (паспорт) [NUMBER] , прописаний за адресою [ADDRESS] , отримав від [PERSON] , (паспорт) [NUMBER] , [ADDRESS] , в сумі 187000,00 грн., які зобов`язався повернути до 13.07.2019. Розписка містить підпис [PERSON] та містить дату складення «06.07.2019» (а.с. 13). Позивач направив відповідачу вимогу від 03.02.2022, у якій позивач повідомляє про те, що сума неповернутого йому [PERSON] боргу за розпискою від 06.07.2019 становить 187000,00 грн. та пропонує повернути борг у триденний строк (а.с. 10). Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій ст.\~627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13, від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, від 13.12.2017 у справі № 6-996цс17, які підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Ця судова практика є незмінною. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як укладення такого договору, так і його умови, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора грошових коштів у певному розмірі. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошових коштів, з вказівкою дати їх отримання та зобов`язанням їх повернення. Досліджена судом розписка відповідача вказує, що останній отримав від позивача кошти на певний період до настання конкретної дати до 13.07.2019. Отже після настання вказаної дати відповідач зобов`язаний був повернути позивачу отримані кошти. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній відомостей про повернення позики, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. За таких обставин суд дійшов висновку, що розписка відповідача підтверджує умови отримання позичальником в борг грошових коштів з вказівкою дати їх отримання та зобов`язанням їх повернення. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.\~ Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем у позові наведено розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також розрахунок 3% річних від простроченої суми за період з 14.07.2019 до 03.02.2022. При цьому фактично інфляційні втрати розраховані позивачем по листопад 2021 року включно, оскільки за грудень 2021 та січень 2022 індекс інфляції позивачем не враховано. За цим розрахунком 3% річних складають суму у розмірі 14371,00 грн. Розраховані позивачем втрати від інфляції становлять 28555,70 грн. Суд перевірив розрахунки та погоджується з ними. При цьому звертає увагу, що розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції фактично здійснено за період 14.07.2019 30.11.2021. Оскільки суд не має права виходити за межі заявлених позовних вимог, то самостійно не здійснює розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції за грудень 2021 та січень 2022 року. Отже, розраховані позивачем сума інфляційних втрат (різниця між сумою боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та тілом позики) у розмірі 28555,70 грн, а також сума 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 14371,00 грн, разом з сумою тіла позики у розмірі 187000,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю. Ураховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, відповідно до ст.141 ЦПК України слід дійти висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат судового збору в розмірі 2299,27 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved