Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 22 липня 2014 року, який був укладений між банком та [PERSON] в розмірі 7671,18 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] [PERSON] помер, його заборгованість станом на день смерті складала 7671,18 грн. 30 липня 2021 року Друга Львівська державна нотаріальна контора отримала від банку претензію кредитора до спадкоємців померлого. 27 серпня 2021 року банк направив відповідачу та іншому спадкоємцю претензії про задоволення вимог кредитора та сплату заборгованості за кредитним договором, проте, вони ніяким чином на вказану претензію не зреагували. В зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. 30 вересня 2022 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. 18 листопада 2022 року представник відповідача подав до суду письмові заперечення /а.с.107-109/, проте у подальшому подав заяву про визнання позову у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 липня 1991 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , у шлюбі в них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с. 56-58,106,107/. 22 липня 2014 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник якого - АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк /а.с.26/. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також, з виписки по кредитному рахунку [PERSON] вбачається, що останній отримав кредит вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого станом на 24 вересня 2020 року становив 7781,79 грн., та з липня 2014 року по вересень 2020 року користувався кредитними коштами шляхом зняття готівки, переказів з карти, оплати карткою першого платежу за покупку, переказу коштів, після всіх цих операцій його заборгованість станом на 24 вересня 2020 року становила 7671,18 грн. /а.с.16-25/. Отже, сума боргу в розмірі 7671,18 грн. складається із заборгованості за тілом кредиту. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/8 частки квартири [ADDRESS] , загальної площі 47,9 кв.м., а також те, що [PERSON] належить на праві власності нежитлова будівля по [ADDRESS] , яка була придбана відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2006 року, реєстровий № 1540, посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П. /а.с.118-121/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 949 від 23 вересня 2020 року /а.с.59/. З витягів про зняття з реєстрації у житловому приміщені осіб № 107299 та з реєстру територіальної громади № 107297 убачається, що станом на 22 вересня 2020 року в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , його дружина та двоє їх дітей /а.с.105,106/. Вказана квартира належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 28 жовтня 1996 року /а.с.113/. З матеріалів копії спадкової справи № 179/2021 щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що 30 липня 2021 року Друга Львівська державна нотаріальна контора отримала від АТ КБ «ПриватБанк» претензію кредитора до спадкоємців померлого, в якій позивач просив повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед банком у розмірі 7671,18 грн. На підставі цієї поданої претензії кредитора було заведено вказану спадкову справу /а.с.92-102/. Відповідач або будь-хто інший зі спадкоємців до нотаріуса за видачою їм свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , не зверталися, як і не зверталися із заявами про відмову від неї. 03 листопада 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направило відповідачу [PERSON] та [PERSON] листи-претензії про задоволення вимог кредитора та сплату заборгованості за кредитним договором від 23 березня 2009 року /а.с.63,64/, на які останні ніяким чином не зреагували. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За правилами частини 1\~статті 608 ЦК України\~зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним із його особою, і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом статей\~1218,\~1219 ЦК України\~зобов`язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою, а тому зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282\~ЦК України. Згідно зі\~статтею 1281 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Зазначена норма не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений\~статтею 1281 ЦК України\~приймає претензії кредиторів спадкодавця. У пункті 2.1. Глави 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства\~юстиції України\~ від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою, зокрема, претензії кредиторів. Таким чином, пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням частини другої\~статті 1281 ЦК України. На відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Таким чином,\~стаття 1281 Цивільного Кодексу України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення вимог кредиторів, не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 751/8658/15-ц (провадження № 61-10940св18.) Беручи до уваги, що позичальник [PERSON] помер [INFO] , а АТ «КБ «Приватбанк», як кредитором, 30 липня 2021 року подано до Другої Львівської державної нотаріальної контори претензію до кредиторів спадкодавця [PERSON] , в якій зазначено, що на теперішній час (липень 2021 року) кредитору стало відомо, що позичальник помер, суд приходить до висновку, що претензію до кредиторів подано у межах строків, передбачених законом. Пред`явлення банком своїх вимог до спадкоємців відбулося 30 липня 2021 року (впродовж шести місяців з дня, коли кредитор дізнався про прийняття спадщини) через нотаріальну контору, що не суперечить вимогам\~статті 1281 ЦК України, яка не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті інформувати спадкоємців у передбачений законом строк про їх зобов`язання за боргами спадкодавця перед кредитором. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували твердження кредитора АТ «КБ «Приватбанк», що про смерть позичальника [PERSON] банку стало відомо саме у липні 2021 року. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини першої\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої\~статті 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. За змістом наведеної норми матеріального права у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину, тобто задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Таким чином, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених\~статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц зроблено висновок про те, що у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Належне визначення кола спадкоємців позичальника, які прийняли у спадщину у відповідних частках, є необхідним як для встановлення факту заміни боржника в основному зобов`язанні й осіб, на яких за визначених у законодавстві умов може бути покладена відповідальність за невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, так і для визначення меж такої відповідальності. Згідно з частиною 3\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною 4 статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Отже, відповідач [PERSON] , [PERSON] , та неповнолітній [PERSON] прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та ніхто з них не відмовлявся від прийняття спадщини\~після смерті [PERSON] . Спадкове майно складається з 1/8 частки квартири [ADDRESS] , загальної площі 47,9 кв.м., а також, з 1/2 частки нежитлової будівлі по [ADDRESS] , яка була придбана подружжям під час шлюбу, а тому оскільки це майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить йому на праві спільної сумісної власності, 1/2 частка вказаного майна, що належала [PERSON] , перейшла дружині та його дітям у порядку\~статті 1268 ЦК України.\~ Статтею 60\~СК України передбачено право спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане в період шлюбу, свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності майна подружжя, набутого ними у період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення. Відповідач презумпцію спільності права власності подружжя на придбану в період шлюбу нежитлову будівлю не спростувала. За таких обставин, відповідач та її діти, як спадкоємці, прийнявши спадщину, зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора відповідно до статей\~1281,\~1282 ЦК України, оскільки загальна вартість 1/8 частки квартири та 1/2 частки нежитлової будівлі у будь-якому випадку буде більшою, ніж сума боргу 7671,18 грн. Разом з тим, суд враховує той факт, що АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовними вимогами лише до одного із спадкоємців дружини спадкодавця [PERSON] , яка позов визнала у повному обсязі, подавши до суду письмову заяву. Суд зазначає, що визнання позову [PERSON] ніяким чином не порушує права інших спадкоємців, чи будь-яких інших третіх осіб. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Також, на виконання вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн. /а.с.73/.

Outcome: approved