Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові зазначив, що він є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . З матір`ю доньки, [PERSON] (далі - Відповідач), Позивач не перебував у зареєстрованому шлюбі. За спільною заявою, поданою до органу державної реєстрації актів цивільного стану, на підставі п. І ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України (СК України), Позивач визнав себе батьком [PERSON] , про що свідчить актовий запис у Свідоцтві про народження. (Свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] видане виконкомом Чапаєвської с/ради Пологівського району Запорізької області, актовий запис про народження № 34 від 13.11.2007 року). Позивач з Відповідачем не ведуть спільного господарства, мають різні витрати на проживання. Відповідач проживає у с. Воскресенка Пологівського району Запорізької області, їх спільна з Відповідачем неповнолітня донька [PERSON] з 2020 року по червень 2022 року проживала із Позивачем за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок військових дій та окупації Пологівського району Запорізької області через військову агресією Російської Федерації проти України Позивач разом із донькою були вимушені покинути місце свого проживання та евакуюватися до м. Запоріжжя. Таким чином з липня 2022 року по теперішній час Позивач разом з неповнолітньою дитиною фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою від 01.07.2022 № 2303-5001820654 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та Довідкою від 01.07.2022 № 2303-5001820757 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (копії додаються до позовної заяви). Позивач звернувся до Відповідача з проханням матеріально підтримувати доньку, сплачувати аліменти, так як вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, проте вона не допомагає матеріально дитині. Відповідач працювала на ТДВ «ПХЗ «Коагулянт». Проте, наразі невідомо чи працює вона чи ні. Відповідач не володіє інформацією щодо доходу Позивача та місця її роботи. Таким чином цих коштів не вистачає на утримання нашої з Відповідачем спільної неповнолітньої доньки. Щомісячні витрати на дитину становлять більше 4000,00 грн. Ця сума складається з витрат на харчування, одяг, ліки, засоби гігієни та розвиток дитини. Добровільно про сплату аліментів домовитися з Відповідачем не вдається, таким чином вона не виконує обов`язку щодо утримання батьками неповнолітньої дитини, тому Позивач змушений звернутися до суду. Тому, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки Любери [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 26.08.2022 року відрито спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначено на 28.09.2022 року. До судового засідання представник позивача адвокат Габуєв Г.Ю. надав суду письмову заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, підтримав позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Позивач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . З відповідачем, [PERSON] він не перебував у зареєстрованому шлюбі. За спільною заявою, поданою до органу державної реєстрації актів цивільного стану, на підставі п. І ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України (СК України), Позивач визнав себе батьком [PERSON] , про що свідчить актовий запис у Свідоцтві про народження. (Свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] видане виконкомом Чапаєвської с/ради Пологівського району Запорізької області, актовий запис про народження № 34 від 13.11.2007 року). Позивач з Відповідачем не ведуть спільного господарства, мають різні витрати на проживання. Відповідач проживає у с. Воскресенка Пологівського району Запорізької області, їх спільна з Відповідачем неповнолітня донька [PERSON] з 2020 року по червень 2022 року проживала із Позивачем за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок військових дій та окупації Пологівського району Запорізької області через військову агресією Російської Федерації проти України Позивач разом із донькою були вимушені покинути місце свого проживання та евакуюватися до м. Запоріжжя. Таким чином з липня 2022 року по теперішній час Позивач разом з неповнолітньою дитиною фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою від 01.07.2022 № 2303-5001820654 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та Довідкою від 01.07.2022 № 2303-5001820757 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (копії додаються до позовної заяви). Останнім часом сторони припинили подружні стосунки, разом не проживають. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Відповідач, не приймає участі в утриманні неповнолітньої дитини, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи інтереси дитини, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання, а також повне визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Outcome: approved