Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 17 січня 2022 року, в якій просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) разом з батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] , донькою [PERSON] та [PERSON] - братом по материнській лінії набули у спільну сумісну власність в порядку безоплатної приватизації житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла її мати [PERSON] , а [INFO] помер її брат [PERSON] . Будучи єдиною спадкоємицею після його смерті, вона звернулася до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Грабевник О.В. заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою від 15 грудня 2021 року було відмовлено у зв`язку з пропуском [PERSON] визначеного ст.1270 ЦК України 6-місячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. Як на поважність причин пропуску такого строку позивач посилалася на те, що вона була юридично не обізнана з процедурою прийняття спадщини та визначеним законом строком для цього. Крім того, про те, що [PERSON] є співвласником квартири, вона дізналась нещодавно, адже вважала, що будучи її братом по материнській лінії він не приймав участь у приватизації квартири її батьками, нею та її донькою. До того ж вона тривалий час хворіла, є інвалідом та за станом свого здоров`я не могла раніше звернутися до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті брата, а будучи співвласником квартири вважала, що фактично успадкувала частку майна, належну її братові, та може в будь-який момент оформити свої права на неї. Вказані обставини, на думку позивача, в сукупності є поважними причинами пропуску нею строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а тому з метою захисту своїх спадкових прав та їх подальшої реалізації вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 23 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження, початком підготовчого провадження та призначенням підготовчого судового засідання по справі (а.с.33). Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с.37-38). Ухвалою суду від 25 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду; у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів та залучення Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради відмовлено (а.с.91). Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення / поновлення провадження по справі судом не вживались. Позивач [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Представник відповідача Виконавчого комітету Криворізької міської ради - Чернушкіна Г.В. просила розгляд справи проводити за участю представника Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, якому на підставі рішення Криворізької міської ради №381 від 31 березня 2016 року делеговано повноваження на представництво інтересів Виконавчого комітету Криворізької міської ради. Заперечень проти задоволення позовних вимог нею не наведено. Представник відповідача - Дядюк М.В. правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про його проведення за її відсутності. Зазначила, що на підставі рішення Криворізької міської ради від 31 березня 2016 року №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» (зі змінами та доповненнями) районним у місті радам делеговано повноваження щодо участі у судових засіданнях, в яких стороною є Криворізька міська рада, її виконком з питань, зокрема, надання додаткового строку для прийняття спадщини. При вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її дошлюбні прізвища - [PERSON] (дівоче) та [PERSON] , що слідує з Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.24, 58-59). Батьками [PERSON] є [PERSON] (рос. [PERSON] ) та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Скаржановська, рос. [PERSON] ), що зазначено в актовому записі про її народження №2322 від 28 серпня 1973 року (а.с.61). Її батьки перебували у шлюбі, зареєстрованому Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу 17 червня 1970 року (а.с.47). Під час державної реєстрації шлюбу її мати взяла прізвище батька « [PERSON] » (рос. [PERSON] ). Мати позивача - [PERSON] від попереднього шлюбу зі [PERSON] мала сина - [PERSON] , [INFO] , що слідує з актового запису про його народження №820 від 30 березня 1964 року. На момент народження [PERSON] його батьки перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, про що є відповідна відмітка в п.17 актового запису про народження [PERSON] (а.с.60-зворот). Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] та [PERSON] є неповнорідними (єдиноутробними) братом та сестрою по лінії матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 травня 2021 року (а.с.11). Під час встановлення наявності родинних відносин між позивачем та вказаними вище особами судом виявлено наявність розбіжностей в даних, зазначених в актових записах, складених російською мовою, виданих на їх підставі свідоцтвах з даними, що містяться в електронному вигляді - Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, відомості до якого вносяться українською мовою. Так, в усіх випадках мати позивача зазначена як « [PERSON] » (рос.) та « [PERSON] » (укр.), в той час як дошлюбне (дівоче) прізвище позивача вказане як « [PERSON] » (укр.). Вказані розбіжності, на переконання суду, обумовлені допущенням помилки під час перекладу прізвища її матері з російської мови на українську, однак вони не спростовують факт наявних між ними родинних відносин, та відповідно родинних відносин між нею та [PERSON] як братом по матері - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, підтвердженням чому є свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] від 19 червня 2012 року (а.с.48). Як слідує зі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 13 липня 2005 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність в порядку приватизації згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстроване за ними в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно 05 серпня 2005 року (а.с.7). 14 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , будучи єдиною спадкоємицею після нього в порядку спадкування за законом (а.с.46). Цього ж дня державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. заведено спадкову справу №641/2021 (номер у Спадковому реєстрі 68839912), що слідує з Витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі (а.с.50). До того часу із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, свідченням чому є відсутність в Спадковому реєстрі даних про заведення спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину (а.с.49). Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Оскільки за життя [PERSON] заповітів та спадкових договорів не складав та у нотаріальному порядку не посвідчував (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, а.с.51), тому спадкування належного йому за життя майна здійснюється в порядку спадкування за законом відповідно до черговості, визначеної ст.ст.1258-1266 ЦК України. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею [PERSON] як його сестра по лінії матері. Відомості про наявність інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину та/або могли претендувати на неї, відсутні. Мати позивача та спадкодавця [PERSON] за життя про свої спадкові права на майно, належне її синові, не заявила. Як визначено ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку. Згідно з ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із системного аналізу вказаних положень законодавства слідує, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у 6-місячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , почав відлік відповідно з дати його смерті та закінчився 15 грудня 2012 року. Фактично із заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернулася до нотаріальної контори 14 грудня 2021 року, що встановлено з матеріалів витребуваної судом спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . У ході судового розгляду справи також встановлено, що позивач значиться зареєстрованою та проживає в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Її брат [PERSON] хоча й був співвласником квартири, однак значився зареєстрованим та фактично проживав сам за адресою: [ADDRESS] з 03 вересня 2010 року до моменту смерті, знятий з реєстраційного обліку 30 липня 2012 року (довідка Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради №7911 від 05 жовтня 2021 року, а.с.52). 15 грудня 2021 року постановою державного нотаріуса Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що вона пропустила 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.54). Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постановах у справах № 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року та № 6-1486цс15 від 04 листопада 2015 року, правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані у випадку одночасної наявності двох обов`язкових умов: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. У силу ст.12 ЦПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі спадкових. Як на поважність пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач посилалась на те, що вона фактично успадкувала належну за життя її братові частку квартири за адресою: [ADDRESS] , де значиться зареєстрованою з 20 квітня 1990 року та постійно проживає. Будучи юридично необізнаною, вона вважала, що в будь-який момент зможе оформити свої права на спадкове майно, на яке ніхто права не заявляв. До того ж з лютого 2012 року позивач має ускладнення зі здоров`ям, що обумовлювало її періодичні перебування на лікуванні. Під час судового розгляду доведеними є обставини наявності у позивача стійкого розладу здоров`я, пов`язаного із зором, що суттєво загострилося з початку 2012 року, тобто ще до смерті [PERSON] . Як слідує з виписок із медичної картки стаціонарного хворого, виписних епікризів (а.с.26-29) [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургії ока КЗ «Криворізька міська лікарня №4» ДОР з 17 лютого 2012 року по 05 березня 2012 року, де 21 лютого 2012 року їй було проведено операцію інтравітреального введення гемами в праве око, з тривалим проходженням післяопераційного періоду та отриманням протизапальної терапії. Крім того, в період з 23 липня 2015 року по 31 липня 2015 року [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургії ока КЗ «Криворізька міська лікарня №4» ДОР з основним діагнозом: центральна дегенерація сітківки зі стійким зниженням зорових функцій, супутнім діагнозом: складний міопічний астигматизм. З 25 травня 2016 року по 06 червня 2016 року позивач знову перебувала на стаціонарному лікуванні з основним діагнозом: вторинна центральна дегенерація сітківки, субретинальний фіброз макулярної області із крововиливом у сітківку (2012 рік) зі стійким зниженням зорових функцій; супутнім діагнозом: складний міопічний астигматизм, міопія до 10.0Д у правому оці з різницею в 4.0Д і до 7.0Д в лівому оці з різницею в 2.0Д, рефракційна амбліопія слабого ступеню; гіпертонічна хвороба 2 ст. У період з 19 жовтня 2015 року по 27 жовтня 2015 року [PERSON] перебувала на лікуванні в ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» з діагнозом: анізометропія, міопія високого ступеню, складний міопічний астигматизм, субретинальний фіброз макулярної зони правого ока; міопія середнього ступеню, складний міопічний астигматизм, амбліопія слабого ступеню лівого ока. Із анамнезу слідує, що стійке зниження зору спостерігається з дитячого віку, у лютому 2012 року лікувалась з приводу крововиливу у праве око. Таким чином, вказані обставини в їх сукупності, підтверджені обсягом наданих доказів, дають суду підстави дійти висновку про те, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивач пропустила з поважних причин. Наявні у неї стійкі проблеми зі здоров`ям, пов`язані з погіршенням зору, обумовлювали періодичне проходження нею стаціонарного лікування, та об`єктивно виключали можливість звернення з приводу прийняття спадщини. До того ж сам факт реєстрації та проживання в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , частка в якому за життя належала [PERSON] , свідчить про те, що позивач має інтерес до спадкового майна та вчиняла дії, які свідчать про фактичне прийняття нею спадщини.Відтак, на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] із визначенням їй додаткового строку тривалістю в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON] . Надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини, за відсутності спадкового спору стосовно прийняття спадкового майна, є підставою для оформлення за спадкоємцем спадкових прав у встановленому законом порядку. При розподілі судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених нею витрат по сплаті судового збору та не наводився попередній розрахунок, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved