Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, зокрема просив стягнути з [PERSON] 184 206,00 грн. 00 коп. - боргу неповернутої основної суми позики; 1 329 967, 32 грн. 2 % пені за 361 календарних дні протермінування неповернутої основної суми позики; 5 457, 68 грн. 3 % річних за користування чужими грошовими коштами та понесені ним судові витрати. \~ В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.07.2018 року між ним та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено Договір позики, відповідно до п. 1 якого він позичив (передав), а відповідачка отримала грошові кошти в сумі 201 906, 00 грн., що в момент укладення цього Договору за курсом НБУ становило в еквіваленті 7 700,00 доларів США. Відповідно до п. 2 Договору позики позичальник зобов`язувалася повернути суму позики не пізніше ніж через 1 рік з моменту укладення цього Договору, тобто до 18.07.2019 року, в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, а саме щомісяця до 18-го числа по 5 900,00 грн., що в момент укладення цього договору за курсом НБУ є еквівалентом 225,00 доларів США, а останній місяць розрахунку сума платежу становить 137 007,67 грн., що на момент укладення цього договору за курсом НБУ є еквівалентом 5 225,00 доларів США. Крім того, 18.07.2018 року\~ між ним та [PERSON] також було укладено Договір застави транспортного засобу, пунктом 1.1. якого визначено, що заставою за цим договором забезпечуються вимоги Заставодержателя, що випливають із договору позики, посвідченого 18.07.2018 рокунотаріально, відповідно до якого Заставодержатель, при виконанні Заставодевцем умов та положень, визначених в договорі позики посвідченого 18 липня 2018 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Гречанюк О.П., за реєстровим № 587, надає позику Заставодавцю в сумі 201 906, 00 грн., терміном користування до 18.07.2019 року. Згідно п.1.2. Договору застави Заставодавець, з метою забезпечення викладених в договорі позики зобов`язань, заставляє транспортний засіб, який є предметом застави за цим Договором, а саме: автомобіль\~ BMW, модель 320і У90, свідоцтво АТС 007493, дата реєстрації: 26.12.2006 року, реєстраційний номер [NUMBER] , тип легковий седан В, колір сірий, номер кузова - [NUMBER] , 2006 року випуску. Заставна вартість автомобіля 200 000,00 грн. Станом на 10.07.2020 року відповідачкою умови Договору позики від 18.07.2018 року належним чином не виконані та позичені кошти у повному обсязі не повернуті. Станом на 16.07.2019 року відповідачкою частково повернуто тільки позичені кошти в сумі 17 700,00 грн., що за курсом НБУ є еквівалентом 687,64 доларів США. Відтоді відповідачка жодних позичених коштів йому не повернула. Позивач вказує, що станом на 10.07.2020 року основний загальний протермінований борг за Договором позики від 18.07.2018 року складає 184 206,00 грн. Тобто, за період часу з 16.07.2019 року по 10.07.2020 року відповідачкою протерміновано 361 календарних дня повернення позики. Пунктом 7 Договору позики від 18.07.2018 року визначено, що у разі неповернення суми боргу у встановлений строк, зазначеного в п.1 цього Договору, Позичальник сплачує Позикодавцеві пеню у розмірі 2 (два) відсотки від суми позики за кожен день прострочення платежу. Таким чином, 2% пені/день від неповернутої та простроченої основної суми позики 184 206,00 грн. = 3 684, 12 грн. Тоді, нарахована пеня за протермінованих 361 календарних дня неповернення позики складає: 3 684,12 грн. х 361 = 1 329 967,32 грн. З боку відповідачки ніяких дій для остаточного виконання зобов`язань та повернення позики до цього часу вчинено не було. На його звернення і нагадування про необхідність повернення позики відповідачка не реагує, на телефонні дзвінки не відповідає, контактів уникає. Технічний стан забезпеченого транспортного засобу заставою йому невідомий, Відповідачка йому для огляду не надає, оригіналів документів на транспортний засіб він теж не має, що ускладнює визначити його дійсну ринкову вартість на сьогоднішній день, а тому і заявляється цей позов. Зважаючи, що до теперішнього часу зазначена вище основна протермінована заборгованість в сумі 184 206,00 грн. відповідачкою не повернута, а тому на прострочену суму неповернутої позики нараховано 3% річних, що становить суму за період з 16.07.2019 року по 31.12.2019 року = 2 558,70 грн., а з 01.01.2020 року по 10.07.2020 року = 2 898, 98 грн., а всього 5 457, 68 грн. Відповідачка подала відзив на позовну заяву, у якому не погоджується з позовними вимогами, зазначаючи, що позивач не вказує, що фактично він передав їй кошти в сумі 5000 доларів США, а різниця - 2700 доларів США, які ще зазначені у договорі, вписані як процент за користування отриманими коштами. З часу отримання у позивача коштів, нею поверталися частинами йому суми на погашення боргу. У позовній заяві позивач підтверджує факт повернення боргу, але значно занижує розмір повернених коштів. Так, протягом 2018 року нею повернуто 5550 доларів США, а протягом 2019 року - 2000 доларів США. Фактично сума боргу становить 150 доларів США. Підтвердженням отримання коштів позивачем від мене також є переписка [PERSON] та [PERSON] , в якій зазначено дати та суми повернення. Також, не відповідає вимогам чинного законодавства розрахунок нарахування пені. У позовній заяві ставиться вимога про стягнення пені у розмірі 1329967,32 грн. При цьому, розрахунок пені проведено з суми 184206, 00 гривень, а не із залишку 150 доларів США, що становить при курсі 27,98 4197 гривень. Відповідачка зазначає, що яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, яка не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного Банку України. Так як сума боргу [PERSON] зазначена невірно, відповідно і вказані вимоги щодо стягнення 5457,68 гривень як 3% річних є незаконними. Просить відмовити у задоволенні позову. Позивач в судове засідання не прибув, від нього до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляду справи без його участі. Відповідачка в судове засідання не прибула, про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, про що у справі є відповідні докази. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.07.2018 року між [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з іншої сторони, було укладено та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Гречанюк О.П., за реєстровим № 587 Договір позики, відповідно до п. 1 якого позивач позичив (передав), а відповідачка отримала грошові кошти в сумі 201 906, 00грн. (двісті одну тисячу дев`ятсот шість гривень 00 коп.), що в момент укладення цього Договору за курсом НБУ є еквівалентом 7 700,00 (сім тисяч сімсот доларів Сполучених Штатів Америки 00 центів). Відповідно до п. 2 Договору позики від 18.07.2018 року, Позичальник (відповідачка) зобов`язувалася повернути [PERSON] суму позики 201 906, 00 грн. (двісті одну тисячу дев`ятсот шість гривень 00 коп.), що в момент укладення цього договору за курсом НБУ є еквівалентом 7 700,00 (сім тисяч сімсот доларів Сполучених Штатів Америки 00 центів) не пізніше ніж через 1 рік з моменту укладення цього Договору, тобто до 18.07.2019 року, в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, а саме щомісяця до 18-го числа по 5 900,00грн. (п`ять тисяч дев`ятсот грн. 00 коп.), що в момент укладення цього договору за курсом НБУ є еквівалентом 225, 00 (двісті двадцять п`ять доларів США 00 центів), а останній місяць розрахунку сума платежу становить 137 007, 67 грн. (сто тридцять сім тисяч сім гривень 67 коп.), що на момент укладення цього договору за курсом НБУ є еквівалентом 5 225, 00 (доларів США 00 центів). Також як слідує з матеріалів справи, 18.07.2018 року між [PERSON] як Заставодержателем, з однієї сторони та [PERSON] , як Заставодавцем, з іншої сторони, було укладено Договір застави транспортного засобу. Пунктом 1.1. Договору застави визначено, що заставою за цим договором забезпечуються вимоги Заставодержателя, іцо випливають із договору позики, посвідченого 18.07.2018 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Гречанюк О.П., за реєстровим № 587, укладеного між Заставодержателем та Заставодавцем, відповідно до якого Заставодержатель при виконанні Заставодевцем умов та положень, визначених в договорі позики посвідченого 18 липня 2018 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Гречанюк О.П., за реєстровим № 587, надає позику Заставодавцю в сумі 201 906, 00 грн. (двісті одну тисячу дев`ятсот шість гривень 00 коп.), терміном користування до 18.07.2019 року. Згідно п.1.2. Договору застави, Заставодавець з метою забезпечення викладених в договорі позики зобов`язань, заставляє транспортний засіб, який є предметом застави за цим Договором, а саме: автомобіль\~ BMW, модель 320і Е90, свідоцтво АТС 007493, дата реєстрації: 26.12.2006 року, реєстраційний номер [NUMBER] , тип легковий седан В, колір сірий, номер кузова - [NUMBER] , 2006 року випуску. Заставна вартість автомобіля 200 000,00 грн. Відповідно до п.1.5. Договору застави, у випадку невиконання або неналежного виконання Заставодавцем відповідних положень Договору позики та/або відповідних положень цього Договору, Заставодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами. Підпунктом 2.1.3 п.2.1. Договору застави визначено, що Заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави згідно з чинним законодавством України у випадку, якщо в момент настання терміну виконання Заставодавцем зобов`язання (в тому числі і по сплаті будь-яких платежів, які повинні бути здійснені відповідно до умов Договору позики), забезпеченого заставою згідно з цим Договором, воно не буде виконане. Позивач вказує, що відповідачкою частково повернуто позичені кошти в сумі 17 700,00 грн., що за курсом НБУ є еквівалентом 687,64 доларів США. Станом на 10.07.2020 року основний загальний протермінований борг за Договором позики від 18.07.2018 року складає 184 206,00 грн. За період часу з 16.07.2019 року по 10.07.2020 року відповідачкою протерміновано 361 календарних дня повернення позики. Як слідує з матеріалів справи, позивач 17.03.2020 року, 23.03.2020 року та 10.04.2020 року звертався до відповідачки з письмовим повідомленням (заявою) про порушення основного зобов`язання по Договору позики від 18.07.2018 року, за реєстровим № 587, повідомленням про порушення основного зобов`язання по Договору застави транспортного засобу від 18.07.2018р., за реєстровим № 588, письмовою вимогою про виконання та усунення порушення зобов`язання, письмове попередження про звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання вимоги та/або залишення її без задоволення, що підтверджується поштовою кореспонденцією та розрахунковими документами. Однак письмові звернення позивача залишалися відповідачкою без жодного реагування та відповіді. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Позивачем проведено розрахунок, згідно якого основна протермінована заборгованість в сумі 184 206,00 грн. відповідачкою не повернута, а тому на прострочену суму неповернутої позики нараховано 3 % річних, що становить суму за період з 16.07.2019 року по 31.12.2019 року - 2 558,70 грн., а з 01.01.2020 року по 10.07.2020 року - 2898, 98 грн., а всього 5 457, 68 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача суми пені за не виконання грошового зобов`язання у розмірі 1 329 967,32 грн., суд зазначає наступне. Статтею 546 ЦК України передбачено,що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Статтею 549 ЦК України передбачено,що неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 7 Договору позики від 18.07.2018 року визначено, що у разі неповернення суми боргу у встановлений строк, зазначеного в п.1 цього Договору, Позичальник сплачує Позикодавцеві пеню у розмірі 2 (два) відсотки від суми позики за кожен день прострочення платежу. За проведеним розрахунком позивача, 2% пені/день від неповернутої та простроченої основної суми позики 184 206,00 грн. становить 3 684, 12 грн. Відтак, нарахована пеня за протермінованих 361 календарних дні неповернення позики складає: 3684,12 грн. х 361 = 1 329 967,32 грн. Однак, нарахована позивачем заборгованість за пенею у розмірі 1 329 967,32 грн. значно перевищує розмір отриманої суми у борг. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що строк дії договору позики закінчився 18.07.2019 року, з позовними вимогами до відповідача позивач звернувся у липні 2020 року, що сприяло збільшенню пені за договором позики. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість зменшення розміру пені до розміру заборгованості за договором позики, тобто до 184 206,00 грн. Досліджені в судовому засіданні обставини стверджують про те, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача: 184 206,00 грн. - боргу не повернутої основної суми позики; 184 206,00 грн. 2 % пені за 361 календарних дні протермінування неповернутої основної суми позики; 5 457, 68 грн. 3 % річних за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати судовий збір у сумі 3838,70 грн. та понесені витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 2800 грн. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 549, 526,\~ 625,1046, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial