Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

26.08.2022 позивач звернувся до суду з даним позовом. На його обґрунтування послався на те, що 29.08.2006 року зареєстрував шлюб із відповідачкою. Під час спільного проживання, за спільні кошти подружжя, було придбано автомобіль марки «RENAULT MEGANE SCENIC», номер кузова - [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , 2010 року випуску, який зареєстрований на праві власності [PERSON] (свідоцтво [NUMBER] ). На даний час, автомобіль знаходиться в користуванні та розпорядженні [PERSON] , яка не надає доступу до нього. Крім того, вказує, що згідний на виплату йому грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля «RENAULT MEGANE SCENIC», номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] р.в. у сумі -120\~000,00 грн. Тому, просить визнати автомобіль марки «RENAULT MEGANE SCENIC», номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , 2010 року випуску спільною власністю подружжя. В порядку поділу майна: визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «RENAULT MEGANE SCENIC», номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ,2010 року випуску та стягнути з неї в його користь компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «RENAULT MEGANE SCENIC», номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] р.в. у сумі -120\~000,00 грн. 19.09.2022 у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням сторін. 19.09.2022 судом винесено ухвалу про забезпечення позову накладено арешт на автомобіль марки «RENAULT MEGANE SCENIC» номер кузова [NUMBER] з номерним знаком [NUMBER] , 2010 року випуску, зареєстрований на праві власності за [PERSON] (свідоцтво [NUMBER] ). 03.10.2022 року представник відповідача подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, та в порядку поділу майна визнати за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальної частки вищевказаної квартири, оскільки дане майно було придбане в шлюбі за спільні кошти. Ухвалою від 21.10.2022 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частину квартири. Вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом. 18.11.2022 сторони у судовому засіданні подали письмові заяви, в яких представник позивача вказав, що первісний позов підтримують, а вимоги зустрічного позову визнають. Представник відповідача первісний позов визнають, зустрічний позов підтримують. З оцінкою майна погоджуються. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі 29.08.2006, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №128. \~ \~ \~ \~Під час подружнього життя у них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~На підставі заочного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06.06.2022 у справі №459/319/22 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 07.07.2022. Під час спільного проживання, 11.03.2019 за спільні кошти, сторонами було придбано автомобіль марки «RENAULT MEGANE SCENIC», номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ,2010 року випуску, який зареєстрований на праві власності на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.07.2022, [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.05.2011 року квартиру (частка 1/1). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ч.1 ст. 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно із ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. \~ \~ \~ \~Така правова позиція викладена в постанові ВСУ від 24.05.2017 у справі №6-843цс17 та постановах ВС від 06.02.2018 у справі №235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі №404/1515/16-ц. На підставі ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними у натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Як передбачено ч.3 ст.368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до частини 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесенні грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, …, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до п. 24 Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову та зустрічного позову позивачем не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує їх права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову сторонам відомі та зрозумілі. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що сторони набули спірне майно у спільну власність і частки їх у даному майні є рівними. Тому позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами є підставними і підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved