Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач зазначає, що їй належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . В даній квартирі на сьогоднішній день зареєстрованою значиться також її дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вказана особа в даній квартирі не проживає з червня 1999 року, коли уклавши шлюб з чоловіком виїхала та створила окрему сім`ю. Спроби її розшукати для вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку не дали жодних результатів, місце фактичного проживання мені не відоме. Ці всі обставини є перешкодою для неї у можливості скористатись пільгами з оплати житлово-комунальних послуг та створюють перешкоди в реалізації прав власника житлової квартири. Вказує, що факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується: Актом про фактичне проживання особи, виданим ОСББ «Комендаря 54» 15.03.2021 року, складеним з залученням сусідів; Актом про фактичне проживання особи, виданим ОСББ «Комендаря 54» 03.12.2021 року, складеним з залученням сусідів. На підставі наведеного просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловою квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилася, однак, від її представника адвоката Петрецького С.І.. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не подала, причини неявки суду не відомі. Представник тертої особи, в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що стверджується копією свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 25 грудня 2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13546027 від 13.02.2007. Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради №7306/18-21 від 22.11.2021 року за адресою : [ADDRESS] , зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з долучених до матеріалів справи Актів про фактичне\~проживання особи\~від 15\~березня 2021\~року та\~від 03\~грудня 2021\~року, виданих керівником ОСББ «Комендаря 54», [PERSON] ,\~ [INFO] , зареєстрована, але не проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. ст.\~13,\~76,\~80,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved