Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом [PERSON] , [PERSON] , Тереблянської сільської ради, Буштинської селищної ради, сектору державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, виселення, скасування рішень державного реєстратора, визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування. В позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог зазначив, що він. являється власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 02.07.2016 року. Дане свідоцтво було зареєстровано у встановленому законом порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У його житловому будинку незаконно проживає відповідач [PERSON] , який не пускає його до будинку. [PERSON] залишив на території його дворогосподарства велику собаку, зорав город. З цього приводу він звертався з відповідними заявами до голови сільської ради та до правоохоронних структур, але його звернення були марними та позитивного результату не дали. Дозволу на знаходження та проживання відповідачу у вищевказаному житловому будинку він не надавав. Він неодноразово повідомляв відповідача [PERSON] , щоб він покинув його будинок, але він категорично відмовляється. Його проживання у будинку порушує його права як власника даного будинку, так як він не може потрапити до нього. Наявність у нього майнового права власності на житловий будинок, яке порушується діями відповідача [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 22 липня 2016 року державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Бенчак М.Т. зареєстрованого в реєстрі за №2-1358. Зі змісту вказаного свідоцтва випливає, що він отримав у спадок після смерті свого брата. [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , житловий будинок загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м. з надвірними спорудами, що складаються з сараю, вбиральні, літньої кухні, огорожа №1, огорожа №2, колодязя №3, розташований за адресою: [ADDRESS] . Після пред`явлення вказаного позову відповідач [PERSON] звільнив належний йому на праві власності житловий будинок і на даний ас в ньому не проживає. Відповідач [PERSON] продовжує вчиняти перешкоди в користуванні вказаним житлом і не допускає його до нього. Зокрема, [PERSON] зорав зайняту житловим будинком земельну ділянку та на подвір`ї дворогосподарства прив`язав собаку, через що він не має змоги доступитися до житлового будинку. Незаконні дії відповідача стали приводом його звернення 07.12.2017 року до поліції із заявою щодо самоправного захоплення житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Вказану заяву 8 грудня 2017 року внесено до ЄРДР та присвоєно номер кримінального провадження - 12017070160001387 за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України. В ході досудового розслідування, в межах даного кримінального провадження йому стало відомо, що належному йому, отриманому в спадок житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] , присвоєно нову поштову адресу з номером будинку - 39 та право власності як на земельну ділянку, так і один з розташованих на ній об`єкту нерухомого майна (споруду) зареєстровано за [PERSON] , яка приходиться відповідачу донькою. Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №53289286 від 15.02.2016 року та №53290528 від 15.02.2016 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1746 га кадастровий номер 2124487000:03:001:0062 та розташованого на ній дерев`яної літньої кухні як житлового будинку, загальною площею 35,3 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м. Державну реєстрацію вказаних об`єктів нерухомого майна зареєстровано 09.02.2016 року, чим порушено належне йому право власності на житловий будинок та принцип цілісності об`єкта нерухомого майна та земельної ділянки, на якій він розташований. Так, на підставі рішення ІІ сесії VІІ скликання Тереблянської сільської ради від 26.11.2015 року за №8 [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд. На виконання вказаного рішення [PERSON] звернулася до землевпорядної організації ФОП [PERSON] , яка на виконання умов договору, укладеного 09.12.2015 року за №2 виготовила технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлена на замовлення [PERSON] , не відповідає по суті вказаним вимогам, позаяк на момент її виготовлення остання не являлася законним власником жодної із споруд чи житлового будинку, розташованих на ній. Разом з цим додані в якості підтверджуючих право власності на житловий будинок: заповіт [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про її смерть, схеми забудови присадибної ділянки [PERSON] та дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку від 20.12.1961 року з технічним паспортом оформленим 17.12.2015 року Тячівським РПТІ на її ім`я, не є таким, що посвідчують перебування житлового будинку у її власності. Як вбачається з Інформаційної довідки, сформованої 15.02.2016 року за №53290528, підставою виникнення права власності стали: довідка-виписка з погосподарської книги, видана Тереблянською сільською радою Тячівського району за номером 209 та Технічний паспорт, виготовлений Тячівським РПТІ 17.12.2015 року на об`єкт нерухомого майна, який насправді належить йому. Оформивши право власності як на земельну ділянку, так і розташовану на ній житлову споруду, шляхом присвоєння цим об`єктам іншого номеру, всі відповідачі в тому числі і Тереблянська сільська рада стверджують про те, що до цього майна він жодного відношення не має, оскільки його будинок має номер [ADDRESS] , а місце знаходження його невідоме. Жодних довідок про зміну нумерації будинку з №38 на №39 уповноважені особи Тереблянської сільської ради надавати відмовляються, хоча при обстеженні спірної земельної ділянки, проведеного 12.02.2018 року майновою комісією в складі вуличних депутатів, голови Тереблянської сільської ради було встановлено, що на спірній земельній ділянці розміщені три будівлі: перша розмірами 5,65 м, довжина 8,52 м; друга розмірами ширина 5м, довжина 15 м; третя розмірами ширина 3 м, довжиною 4 м, земельна ділянка, орієнтовною площею 0,18 га, якою користується [PERSON] . Місцезнаходження належного йому на праві власності житлового будинку саме на цій, а не на іншій земельній ділянці підтверджується безпосередністю розташування цієї ділянки між земельними ділянками дворогсоподарства: зліва [PERSON] , а справа - [PERSON] . Вказані особи у якості суміжних землекористувачів 12.12.2015 року погоджували зовнішні межі земельної ділянки, технічної документації із землеустрою [PERSON] і можуть підтвердити, що розташований між їхніми дворогосподарствами житловий будинок був збудований його братом та його дружиною, у якому вони постійно проживали. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд усунути перешкоди у здійсненні йому права користування житловим будинком в [ADDRESS] , зобов`язавши [PERSON] не чинити йому перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні вказаним будинком, виселити відповідача [PERSON] з житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , скасувати рішення державного реєстратора Тячівського районного управління юстиції Закарпатській області Маркуш О.І. про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28253522 від 15.02.2016 року щодо об`єкта нерухомого майна: земельної ділянки за реєстраційним номером 849513521244, кадастровий номер 2124487000:03:001:0062, площею 0,1746 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] ; визнати недійсним та скасувати рішення ІІ сесії VІІ скликання Тереблянської сільської ради від 26.11.2015 року за №8, яким [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд; визнати недійсним та скасувати рішення Тереблянської ради від 15.01.2015 року за №47, що стало підставою виникнення права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 2124487000:03:001:0062 у [PERSON] ; скасувати рішення державного реєстратора Тячівського районного управління юстиції в Закарпатській області Маркуш Олесі Іванівни, про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28254004 від 15.02.2016 року щодо об`єкта нерухомого майна: житлового будинку, загальною площею 35,3 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м. та господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, так як позов не мотивований та не підкріплений доказами. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON] та представник Тереблянської сільської ради в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних в справі доказів. Представники Буштинської селищної ради, сектору державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.\~ \~ \~ \~ В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право приватної власності від 18.02.2005 року [PERSON] та [PERSON] належав на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , по частині за кожним (а.с.Т.1 а.с.76). Факт державної реєстрації вказаного житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , за померлими [PERSON] та [PERSON] , по частині за кожним, підтверджується також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.07.2016 року за №64107044 (Т.1 а.с.85-86). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 липня 2016 року, посвідченого та зареєстрованого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Бенчак М.Т. в реєстрі за №1-1358, заведена спадкова справа №195/2014, спадкоємцем, зазначеного у даному свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його брат [PERSON] , [INFO] , спадщина, на яку видане дане свідоцтво, складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] , частина якого належала померлому [PERSON] , та частина якого належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , який прийняв спадщину, своїх спадкових прав не оформив. В цілому вказаний житловий будинок є цегляним, на одну житлову кімнату, загальною площею 31,7 квадратних метра, житловою площею 18,4 квадратних метра. Надвірні споруди та будівлі, які відносяться до житлового будинку: Б- сарай, В сарай, Г вбиральня, Д - літня кухня, №1 огорожа, №2 огорожа, №3 - колодязь (Т.1 а.с.2). В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.07.2016 року за №64654228 зазначено, що житловий будинок, загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 18.4 кв.м., в [ADDRESS] на праві власності в цілій частині 22 липня 2016 року зареєстрований за позивачем [PERSON] , номер запису про право власності 15647360, реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 985830421244 (Т.1 а.с.4). В листі директора Тячівського РПТІ від 05.12.2017 року за №09/140 зазначено, що станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , було зареєстроване в частині за [PERSON] , [INFO] та в частині за [PERSON] , [INFO] . Право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] , в Тячівському РПТІ не було зареєстровано (Т.1 а.с.79). Згідно довідки Тячівського РПТІ від 27.10.2017 року за №09/132 станом на 31 грудня 2012 року за [PERSON] , [INFO] та за [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 31,7 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м., реєстровий номер 311, по частині за кожним (Т.1 а.с.80). На замовлення [PERSON] Тячівським РПТІ 13 жовтня 2014 року виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , який побудований в 1990 році, з цегли, загальною площею 31,7 кв.м. з надвірними спорудами, а саме: сарай - Б, сарай - В, вбиральня - Г, літня кухня - Д, ворота - №1, огорожа - №2, колодязь - №3 (Т.1 а.с.81-82). З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що [PERSON] 7 грудня 2017 року звернувся до Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення з приводу незаконного, самоправного захоплення належного йому на праві власності житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , громадянином [PERSON] , про що були внесені відомості в ЄРДР за №12017070160001387 від 08.12.2017 року за правовою кваліфікацією ст.356 КК України (Т.1 а.с.75). З матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , вбачається, що вона була виготовлена ФОП [PERSON] . [PERSON] (Т.1 а.с.87-104). У вказаній технічній документації міститься рішення Терелянської сільської ради від 26 листопада 2015 року за №8, згідно якого [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] (Т.1 а.с.90). Із викопіювання із планово-картографічних матеріалів, збірного кадастрового плану земельної ділянки в [ADDRESS] , акту погодження та встановлення зовнішніх меж земельної ділянки, акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, вбачається, що її площа становить 0,1746 га., сусідніми землекористувачами вказаної земельної ділянки зазначені [PERSON] , [PERSON] , землі загального користування та на земельній ділянці знаходяться житлові будинки (Т.1 а.с.91-94). Також у вказаній технічній документації міститься заповіт [PERSON] від 12 лютого 2004 року, посвідчений та зареєстрований секретарем Тереблянської сільської ради в реєстрі за №36, згідно якого [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] (в даний час в по господарських книгах числиться під № [NUMBER] ), все своє майно заповіла [PERSON] , [INFO] (Т.1 а.с.97) [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 05.11.2007 року (Т.1 а.с.96). [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 15.08.2013 року (Т.1 а.с.98). Зі схеми та дозволу на індивідуальне будівництво житлового будинку вбачається, що [PERSON] на підставі рішення виконкому Тереблянської сільської ради від 20 травня 1960 року за №3/25 дано дозвіл проводити будівництво в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,07 га, яка межує із земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] (Т.1 а.с.99). На замовлення [PERSON] Тячівським РПТІ виготовлено проект технічного паспорту 17 грудня 2015 року за №б/н на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , який побудований в 1991 році, загальною площею 35,3 кв.м. з надвірними спорудами, а саме: господарська будівля, - Б, вбиральня - В, ворота - №1, огорожа - №2, колодязь - №3 (Т.1 а.с.100-102). В довідці від 14 травня 2018 року за №735, виданої Тереблянським сільським головою позивачу [PERSON] , зазначено, що земельною ділянкою під будинком, який знаходиться за адресою (згідно по господарської книги [ADDRESS] ), на даний час користується [PERSON] , 1948 року народження (Т.1 а.с.109). В листі голови Тереблянської сільської ради від 12.03.2018 року за №81 зазначено, що Тереблянська сільська рада не знайшла в себе в архіві рішень сесії або виконкому Тереблянської сільської ради, щодо справи [PERSON] , можливо таку інформацію можна отримати в Тячівському районному архіві, орієнтовна площа земельної ділянки - 0,18 га., протокол та акт обстеження дворогосподарства по [ADDRESS] , додається, згідно погосподарської книги за дворогосподарством по [ADDRESS] (Т.1 а.с.111) Згідно протоколу засідання постійної депутатської комісії з питань бюджету, управління майном, контролю та проведення приватизації Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 12.02.2018 року за №1 та акту обстеження майнової комісії майнова комісія склала акт обстеження дворогосподарства в [ADDRESS] та встановленого, що до складу даного дворогсоподарства входять три будівлі: перша розмірами: ширина 5,65 м, довжина 8,52 м, друга розмірами: ширина 5 м, довжина 15 м, третя розмірами: ширина 3м, довжина 4 м, земельна ділянка орієнтовною площею 0,18 га., на даний час дворогосподарством користується [PERSON] (Т.1 а.с.112, 113). В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.02.2016 року за №53290528 зазначено, що житловий будинок, загальною площею 35,3 кв.м., житловою площею 17.3 кв.м., в [ADDRESS] на праві власності в цілій частині 9 лютого 2016 року зареєстрований державним реєстратором Тячівського районного управління юстиції Закарпатській області Маркуш Олесею Іванівною за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (номер запису про право власності 13266351, реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 849534721244, підстава внесення запису рішення державного реєстратора Тячівського районного управління юстиції Закарпатській області Маркуш Олесі Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 28254004 від 15.02.2016 року, підстава виникнення права власності довідка Тереблянської сільської ради Тячівського району від 26.01.2016 року за №209, технічний паспорт Тячівського РПТІ від 17.12.2015 року за №б/н (Т.1 а.с.114-115). Також, у вказаний інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено, що 9 лютого 2016 року державним реєстратором Тячівського районного управління юстиції Закарпатській області Маркуш Олесею Іванівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , об`єкту нерухомого майна - земельної ділянки, площею 0,1746 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , кадастровий номер - 2124487000:03:001:0062, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 849513521244, номер запису про право власності 13265998, підстава внесення запису рішення державного реєстратора Тячівського районного управління юстиції Закарпатській області Маркуш Олесі Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 28253522 від 15.02.2016 року, підстава виникнення права власності рішення Тереблянської сільської ради від 15.01.2015 року за №47, Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.01.2016 року. . Згідно листа сектору державної реєстрації державної адміністрації Тячівської районної державної адміністрації від 18.07.2018 року за №12/09-69 надіслано представнику позивача завірені копії запитуваних документів, на підставі яких проведено реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 849513521244, а саме: земельну ділянку, в [ADDRESS] , кадастровий номер - 2124487000:03:001:0062, та на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером [ADDRESS] (Т.1 а.с.163), Згідно рішення 5 сесії 7 скликання Тереблянської сільської ради Тячівського району від 15.01.2016 року за №47 затверджено матеріали технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташованої в [ADDRESS] , загальною площею 0,1746 га, кадастровий номер - 2124487000:03:001:0062, для будівництва та обслуговування жилого будинку та надвірних споруд громадянці [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , передано у приватну власність [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0,1746 га за рахунок земель запасу Тереблянської сільської ради, розташовану у межах населеного пункту для будівництва та обслуговування жилого будинку та надвірних споруд в [ADDRESS] (Т.1 а.с.164). Згідно довідки виконкому Тереблянської сільської ради від 26.01.2016 року за №209, виданої [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , на їх житловий будинок по [ADDRESS] була присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] (Т.1 а.с.165). В довідці [INFO] від 18.04.2018 року за №712 зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є мешканцем [ADDRESS] , та він дійсно перебуває на військовому обліку в Тячівському РВК (Т.1 а.с.166). В акті обстеження системи газопостачання (фізичної особи) від 10.02.2020 року за №1065 зазначено, що представник АТ «Закарпатгаз» Мовнар М.О. у присутності споживача [PERSON] провела обстеження лічильника марки «САМГАЗ», заводський номер [NUMBER] , в с.Теребля, вул. А. Волошина, 38, Тячівського району (Т.2 а.с.99-100), Актом від 03.04.2018 року за №496 Л стверджується, що працівниками Тячівського РЕМ проводився контрольний огляд лічильника у споживача [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (Т.2 а.с.101) . З досліджених в судовому засіданні письмових доказів: рахунків на оплату за спожитий газ, використану електроенергію, типового договору про надання послуг з газопостачання від 26.01.2007 року за №6049, інвентаризаційної картки споживача газу №6049, будівельного паспорту газового обладнання №126, акту на пуск від 25.04.2000 року, акту прийомку внутрішнього газового обладнання, картки абонента споживача газу з особовим рахунком [NUMBER] , акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 03.04.2018 року, договору на користування електричною енергією за №220030668 вбачається, що позивач [PERSON] є споживачем газу та електроенергії в [ADDRESS] (Т.2 а.с.102-113). В протоколі допиту свідка [PERSON] , [INFO] , зазначено, що у 1992 році вона вийшла заміж за [PERSON] . За час спільного життя в них народилася донька [PERSON] , 1992 року народження. У 2005 році вони з чоловіком розійшлися. [INFO] її чоловік помер. В той час коли вони з чоловіком жили разом, то проживали спочатку в будинку в [ADDRESS] , в будинку чоловіка. Останні три роки вони змушені були проживати в будинку його тітки [PERSON] , пр. цьому вони з чоловіком жили в будинку, а його тітка та її чоловік [PERSON] жили окремо в приміщенні літньої кухні. Наскільки вона пам`ятає номер будинку тітки, в якому вони жили по [ADDRESS] . На подвір`ї були розташовані одноповерховий будинок, літня кухня, суміщена з сараєм. Площа земельної ділянки була близько 0,13 га. Поруч із земельною ділянкою [PERSON] була земельна ділянка з старим будинком, де ніхто не жив, будинок згодом демонтували, але хто саме не може сказати. Покійна [PERSON] була рідною сестрою жінки [PERSON] [PERSON] (Т.1 а.с.105-106). З дослідженої в судовому засіданні погосподарської книги Тереблянської сільської ради №15, яка розпочата в 2016 році, вбачається, що головою дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . З дослідженої в судовому засіданні погосподарської книги Тереблянської сільської ради №11 за 1983-1985 роки вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , за земельно-кадастровою книгою №340, головою дворогосподарства значився [PERSON] , [INFO] , з яким також була зареєстрована його дружина [PERSON] , [INFO] , житловий будинок, який побудований в 1960 році, має площу 28 квадратних метра, за дворогосподарством закріплено 0,15 га земельної ділянки. Також з вказаної книги вбачається, що головами сусідніх дворогосподарств за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , за земельно-кадастровою книгою №467, значився [PERSON] , [INFO] , а за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , за земельно-кадастровою книгою №524, значилася [PERSON] , [INFO] . З дослідженої в судовому засіданні погосподарської книги Тереблянської сільської ради №22 за 1986-1990 роки вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , за земельно-кадастровою книгою №340, головою дворогосподарства значився [PERSON] , [INFO] , з яким також була зареєстрована його дружина [PERSON] , [INFO] , житловий будинок, який побудований в 1960 році, має загальну площу 38 квадратних метра, житлову площу 28 квадратних метра, за дворогосподарством закріплено 0,16 га земельної ділянки. Також з вказаної книги вбачається, що головами сусідніх дворогосподарств за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , за земельно-кадастровою книгою №331, значився [PERSON] , [INFO] , а за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , за земельно-кадастровою книгою №524, значилася [PERSON] , [INFO] . З дослідженої в судовому засіданні погосподарської книги Тереблянської сільської ради №10 за 1991-1995 роки вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , головою дворогосподарства значився [PERSON] , [INFO] , з яким також була зареєстрована його дружина [PERSON] , [INFO] , житловий будинок має загальну площу 38 квадратних метра, житлову площу 28 квадратних метра, за дворогосподарством закріплено 0,16 га земельної ділянки. Також з вказаної книги вбачається, що головами сусідніх дворогосподарств за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , значився [PERSON] , [INFO] , а за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , значилася [PERSON] , [INFO] . З дослідженої в судовому засіданні погосподарської книги Тереблянської сільської ради №13 за 2001-2005 роки вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , головою дворогосподарства значилася [PERSON] , [INFO] , з якою також був зареєстрований її чоловік [PERSON] , [INFO] , житловий будинок на дві кімнати, який побудований в 1958 році, має загальну площу 45 квадратних метра, житлову площу 32 квадратних метра, за дворогосподарством закріплено 0,26 га земельної ділянки. Також з вказаної книги вбачається, що головами сусідніх дворогосподарств за адресою: [ADDRESS] , значився [PERSON] , [INFO] , а за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , значилася [PERSON] , [INFO] . З дослідженої в судовому засіданні погосподарської книги Тереблянської сільської ради №13 за 2006-2010 роки вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , де головою дворогосподарства значилася [PERSON] , [INFO] , з якою також був зареєстрований її чоловік [PERSON] , [INFO] , головою дворогосподарства значився [PERSON] , [INFO] , з яким також були зареєстровані його дружина [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , житловий будинок на дві кімнати, який побудований в 1958 році, має загальну площу 45 квадратних метра, житлову площу 32 квадратних метра, за дворогосподарством закріплено 0,26 га земельної ділянки. Також з вказаної книги вбачається, що головами сусідніх дворогосподарств за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , значився [PERSON] , [INFO] , а за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , значилася [PERSON] , [INFO] . З дослідженої в судовому засіданні погосподарської книги Тереблянської сільської ради №16 за 2011-2015 роки вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , головою дворогосподарства зазначена [PERSON] , [INFO] , також в дворогосподарстві зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також значиться померлим [PERSON] , [INFO] , житловий будинок побудований в 1958 році, має загальну площу 45 квадратних метра, житлову площу 32 квадратних метра, за дворогосподарством закріплено 0,26 га земельної ділянки. Також з вказаної книги вбачається, що головами сусідніх дворогосподарств за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , значився [PERSON] , [INFO] , а за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , значилася [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд зазначає, що вказана погосподарська книга Тереблянської сільської ради №9 за 2011-2015 роки не містить взагалі записів щодо реєстрації дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] , власником якого на даний час є [PERSON] та власниками якого раніше були [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З дослідженої в судовому засіданні погосподарської книги Тереблянської сільської ради №9 за 2016-2021 роки вбачається, що головою дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , є [PERSON] , [INFO] , житловий будинок на дві кімнати має загальну площу 45 квадратних метра, житлову площу 32 квадратних метра, за дворогосподарством закріплено 0,18 га земельної ділянки, з якої 0.02 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, Також з вказаної книги вбачається, що головами сусідніх дворогосподарств за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , значився [PERSON] , [INFO] , а за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , значився [PERSON] , [INFO] , та в будинку зареєстрована також його мати [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд зазначає, що вказана погосподарська книга Тереблянської сільської ради №9 за 2016-2021 роки не містить взагалі записів щодо реєстрації дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] , власником якого на даний час є [PERSON] та власниками якого раніше були [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] з`явився в селі більше 40 років тому, приїхавши з Виноградівщини. Він проживав в будинку [ADDRESS] . Праворуч жив сусід [PERSON] , а ліворуч - [PERSON] , які люди померли. Після смерті [PERSON] залишились внук чи син. [PERSON] жив З [PERSON] , і вона була його законною дружиною. Першою померла жінка [PERSON] , а потім помер і [PERSON] . Помер [PERSON] в будинку, де вони мешкали. Коли [PERSON] прийшов було старе помешкання, але потім вони будували нове. Цього старого будинку на даний час не має і на момент смерті [PERSON] його теж не було. Там знаходиться зовсім інший об`єкт, який будував [PERSON] і його жінка. До смерті [PERSON] та [PERSON] в їх будинку ніхто не жив. Від будинку по [ADDRESS] , де проживав до смерті [PERSON] , справа знаходяться будинки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а зліва від будинку [PERSON] знаходиться будинок, де проживав Чопик Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був головою Тереблянської сільської ради з квітня 2002 року по жовтень 2015 року. В 2009 році дружина [PERSON] звернулася в сільську раду із заявою на оформлення приватизації житлового будинку в [ADDRESS] . Ним було оформлено право власності по вказаний житловий будинок за [PERSON] та його дружиною [PERSON] , по частині за кожним, так як вони були забудовниками. Кожного року ведеться і уточняється облік членів сім`ї села, наявність будівель згідно погосподарських книг. Несух і [PERSON] жили напроти. Наскільки він пам`ятає, по сусідству з [PERSON] жив [PERSON] , а з іншого боку - [PERSON] , який вже помер. Будинок в погосподарській книзі був зареєстрований за [PERSON] . Чи була земельна ділянка під цим будинком він не пам`ятає. Чи технічно можливо змінити нумерацію будинків він не знає, бо цього не робив. [PERSON] він знає, вона мешкала в с. Теребля, зі своїм батьком і там зареєстрована. Нумерація будинків йшла по різному, В [PERSON] номер будинку був 37, в Гнетила 38. З іншого боку біля Гнетила знаходиться ділянка [PERSON] . Чи був в користуванні [PERSON] чи [PERSON] до 2015 року будинок в [ADDRESS] , сказати точно не може. Будинок, на який він оформляв право власності за Гнетилами є в наявності, там жив покійний [PERSON] і його дружина. Чи зараз хтось проживає в будинку [PERSON] йому не відомо. Якщо дивитись з центральної дороги на будинок [PERSON] , то зліва від нього будинок [PERSON] , а справа будинок [PERSON] . \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що вона була депутатом сільської ради та входила до складу комісії по земельним питанням. Вона проживає за адресою [ADDRESS] . Вона знає, де проживали [PERSON] . [PERSON] , 1968 року народження, який є її покійний брат. На місце за заявою позивача, чи комісії, вона не виїжджала. В [ADDRESS] , знаходяться два будинки: один новий, а інший старий. [PERSON] вона знала, і вона проживала по цій адресі в новому будинку по [ADDRESS] . [PERSON] є її племінником. Питання про виділення земельної ділянки та передачу у приватну власність по [ADDRESS] за [PERSON] не пам`ятає. На даний час будинок пустує. Останній раз там проживав племінник [PERSON] [PERSON] , потім він помер і тепер там ніхто не живе, але земельною ділянкою користуються. Протокол вона підписувала на сільській раді. Вона може ствердно сказати, що в той вечір вона на території дворогосподарства не була, коли підписувала акт.Чи зв`язувались [PERSON] і [PERSON] з головою сільської ради, чи головою земельної комісії, відносно заповіту, довіреностей, їй не відомо. [PERSON] і [PERSON] вигнали і самі там проживали. Останній час він потім вже не проживав. [PERSON] вигнала покійна [PERSON] , тобто власниця майна, чому вона вигнала не знає. [PERSON] покійна сестра [PERSON] , донька [PERSON] . [PERSON] проживав по своїй адресі. До неї з приводу спірних відносин до 2016 року він не звертався, а до других колег можливо звертався, вона не знає. [PERSON] зі своїм братом [PERSON] був в добрих відносинах. Секретар виконкому [PERSON] , для неї була чесною жінкою. За адресою по [ADDRESS] останній час проживав [PERSON] , він там і помер. А до нього там проживали [PERSON] і [PERSON] . Першою померла [PERSON] . Май новий одноповерховий будинок разом побудували [PERSON] і [PERSON] . Це «старина» [PERSON] . [PERSON] помер в 2014 році, до нього померла [PERSON] . Після там почав проживати [PERSON] з своєю сім`ю: дружина [PERSON] та донька [PERSON] . Вони там жили, коли [PERSON] вигнали. Їм дали були старий будинок і [PERSON] з своєю сім`єю проживав в старому будинку. А [PERSON] з [PERSON] жили в новому будинку. [PERSON] там жили десь десять років. [PERSON] останній час сам там проживав. Несух [PERSON] це батько [PERSON] , вони живуть через вулицю навпроти, в них там теж дім. [PERSON] в цьому будинку не проживав. [PERSON] донька [PERSON] і сестра [PERSON] . [PERSON] в цьому будинку не проживала. [PERSON] є рідним братом померлого [PERSON] . [PERSON] ховав [PERSON] . Сусіди біля будинку [PERSON] і [PERSON] , а з іншої сторони майже пуста хата. Це по тій самій стороні. Чи були там два будинки а одне дворогосподарство не знає. [PERSON] тим будинком не користувався. Востаннє тим будинком користувався [PERSON] . Там в будинку ніхто не проживав, а дворогосподарством можливо хтось користується, можливо щось садять [PERSON] . Змельний податок чи платить не знає. На даний час за даним дворогсоподарством дивиться [PERSON] і [PERSON] , власником якого раніше був [PERSON] і [PERSON] . Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~частин 1-4\~ст.\~12\~цього ж\~Кодексу цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна\~сторона несе\~ризик настання\~наслідків,\~пов`язаних із\~вчиненням чи\~не вчиненням\~нею процесуальних\~дій. Згідно ч.ч.1\~та 2\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 19\~Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей\~317,\~319 ЦК України\~саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно з\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналіз норм\~ЦК України\~вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Згідно із частиною першою\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 386\~ЦК України\~встановлені гарантії захисту права власності. Так, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно п.«г» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Відповідно до частини 3 статті 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п.34 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»). У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 роз`яснено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 вищезгаданого Закону передбачено, що право власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва підлягають державній реєстрації. За таких обставин підтверджується наявність у позивача [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна житлового будинку\~за надвірними\~спорудами,\~розташованого по\~ [ADDRESS] ,що породжує наявність у нього суб`єктивного права користування земельною ділянкою, розташованою під вказаним об`єктом. Вказане суб`єктивне право виникає з підстав, наведених в статті 40 Земельного Кодексу України, відповідно до якої громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Згідно положень статті 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. З матеріалів справи вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] позивачем [PERSON] набуто внаслідок реалізації права на спадщину після смерті брата [PERSON] . Згідно із пунктом 2 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення «Закону України Про Державний земельний кадастр» встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Таким чином, позивач є особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомого майна, набула суб`єктивне право користування сформованою земельною ділянкою під вказаним об`єктом нерухомого майна, щодо якої відсутні відомості про її державну реєстрацію. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Мелахер та інші проти Австрії» від 19.12.1998, «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Прессос Компанія Нав`єра С.А.» та інші проти Бельгії» від 28.10.1995, «Пайн Велі Девелопмент Лтд.» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 визначив, що під поняттям «майно» розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, «активи», які можуть виникнути, «правомірні очікування»/«законні сподівання» особи. Концепція «майна» в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак, і «майном». До таких активів може відноситися право оренди (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999 р., заява №311107/96, п.54). У справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» Європейський суд з прав людини постановив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Таким чином, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (право користування), є об`єктом правового захисту згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України. З огляду на вищенаведене, підтверджується наявність у позивача правомірних очікувань на отримання права користування земельною ділянкою під його нерухомістю або отримання земельної ділянки у власність, у зв`язку з тим, що останній, оформивши право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, мав усі підстави розраховувати на певний стан речей, а саме на отримання права користування цією земельною ділянкою або її певної частини, або виділення цієї земельної ділянки у його власність, відповідно до вимог чинного законодавства України. За змістом ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідно до\~ч.1\~та ч.2\~ст.\~55\~Закону України\~«Про землеустрій»,\~в редакції\~станом на\~26\~листопада 2015\~року встановлення\~(відновлення)\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~проводиться відповідно\~до топографо-геодезичних\~і картографічних\~матеріалів та здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частиною 9 цієї ж статті визначено, що якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. При дослідженні наявних у матеріалах справи письмових доказів та допитів свідків, судом встановлено, що при здійсненні приватизації земельної ділянки, площею 0,1746 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , кадастровий номер - 2124487000:03:001:0062, за відповідачкою [PERSON] , на вказаній земельній ділянці згідно технічної документації із землеустрою знаходилися житлові та господарські будівлі, серед яких в межах вказаної земельної ділянки також розташований житловий будинок [ADDRESS] , який раніше належав померлим [PERSON] та [PERSON] , та власником якого в подальшому став позивач [PERSON] , а тому відповідачка [PERSON] не мала суб`єктивного права як не в землекористувача на набуття прав на земельну ділянку під об`єктом нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , який в цілій частині належить позивачу [PERSON] і як наслідок відсутність прав виступити замовником документації із землеустрою щодо вказаної земельної ділянки, яка розташована під нерухомим майном позивача [PERSON] в [ADDRESS] , Чинним законодавством України встановлений порядок виготовлення документації із землеустрою (в тому числі і технічної документації), вимоги до її складу. Як вбачається з матеріалів справи, метою виготовлення на замовлення [PERSON] технічної документації була подальша приватизація земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», в редакції станом на 26 листопада 2015 року відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 791 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі\~технічної документації\~із землеустрою\~щодо проведення\~інвентаризації земель\~-\~за результатами\~інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Статтею 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено порядок державної реєстрації земельної ділянки. Зокрема, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Порядок реєстрації земельної ділянки у ДЗК врегульований Законом України «Про державний земельний кадастр», а також Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за №1015 (далі - Порядок). Технічна документація із землеустрою розробляєтеся відповідно до вимог Закону України «Про землеустрій», а також Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року за № 376) (далі - Інструкція). Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, в тому числі, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Вищевказані норми узгоджуються із Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за №1051 (далі - Порядок) (пункти 107-110 Порядку). В матеріалах цивільної справи наявна копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку, площею 0,1746 га, в [ADDRESS] . Згідно зі ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці. Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід`ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що оформлюється актом приймання-передачі межових знаків на зберігання врегульовано Наказом Держкомзем № 376 від 18.05.2010 року «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками». Згідно з п. 3.12 даного Наказу закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Суд зазначає, що досліджена в судовому засіданні копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку, площею 0,1746 га, в [ADDRESS] , взагалі не містить відомостей про погодження меж земельної ділянки суміжним землекористувачем та власником нерухомого майна [PERSON] . Всупереч ст.55 Закону України «Про землеустрій» та п.3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.2010 року за №376 межі земельної ділянки відповідачкою [PERSON] не були належним чином узгоджені з [PERSON] . Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, як передбачено положеннями статті 55 Закону України «Про землеустрій». Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до пункту 1 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Частиною 1 статті 198 Земельного кодексу України встановлено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Згідно ч. 1, пункту «б» ч. 2 статті 198 Земельного кодексу України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, які включають в себе, в тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Відповідно до п. 2.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 року за №376 встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Пунктом 2.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками передбачено, що комплекс робіт з встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, серед іншого, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2). Додатком №2 до Інструкції встановлено форму акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, яка передбачає присутність власників/користувачів суміжних земельних ділянок під час його складення та надання ними відповідного погодження. Акт передбачає погодження меж із суміжниками у формі заявлення власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок відсутності претензій до існуючих меж, що має стверджуватися їх підписами в кінці акту. Відповідно до пункту 3.12 Інструкції №376 повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Таким чином, власники суміжних земельних ділянок мають бути повідомленні про дату, час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельних ділянок за п`ять робочих днів листом або за допомогою інших засобів зв`язку. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, в матеріалах технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку, площею 0,1746 га, в [ADDRESS] , користувач земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] , взагалі не зазначений як суміжний землекористувач та, відповідно, відсутні його підписи щодо погодження меж спірної земельної ділянки. За таких обставин, суд вважає, що погодження меж земельної ділянки в [ADDRESS] , відбулось з порушенням вимог вищевказаної Інструкції, зокрема: за відсутності користувача суміжної земельної ділянки [PERSON] . У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.03.2018 року по справі №681/1039/15-ц, викладено висновки суду щодо погодження меж земельної ділянки, які залишились незмінними також у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі №350/67/15-ц. Так, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа акту погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акту, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачі. Не надання згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Крім того, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.03.2018 року по справі №681/1039/15-ц суд прийшов до таких висновків: «Встановивши, що позивач не була повідомлена про визначення суміжних меж земельної ділянки, а також те, що з кадастрового плану вбачається, що конфігурація спірної земельної ділянки, її конкретні розміри між поворотними точками та загальна площа є різними та при приватизації земельної ділянки нею частково приватизована земельна ділянка позивача, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що виготовлення матеріалів технічної документації із землеустрою, зокрема встановлення меж земельної ділянки на місцевості, закріплення їх межовими знаками була проведена із порушеннями вимог Інструкції, а саме: у відсутності позивача, як суміжного землекористувача, без урахування об`єктивних даних про дійсний розмір та конфігурацію земельної ділянки, яка підлягала приватизації». Таким чином, відсутність підписів власників суміжних земельних ділянок однозначно не означає, що такого погодження меж земельних ділянок не відбулось, однак саме погодження полягає у тому, щоб суміжнику було хоча б запропоновано підписати відповідний акт. За таких обставин, не запрошення позивача [PERSON] на погодження меж земельної ділянки вказує на те, що справжньому суміжнику взагалі не пропонувалось підписати відповідний акт погодження меж земельної ділянки, у зв`язку з чим погодження меж земельної ділянки відбулось із порушенням вимог Інструкції, а саме: у відсутності фактичних суміжних землекористувачів. За таких обставин, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, надаючи оцінку усім обставинам у справі, а також те, що під час вирішення питання стосовно передачі у власність відповідачці [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд, в [ADDRESS] , кадастровий номер - 2124487000:03:001:0062, Тереблянською сільською радою не було перевірено відповідність місця розташування спірної земельної ділянки вимогам закону, що призвело до передачі у власність земельної ділянки, на частині якої знаходиться належний на праві власності будинок позивача [PERSON] , суд вважає, що рішення 2 сесії 7 скликання Тереблянської сільської від 26 листопада 2015 року за №8 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» в частині надання [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 0,1746 га, в [ADDRESS] ,\~на якій\~знаходиться нерухоме\~майно,\~яке перебуває\~у власності,\~та рішення 5 сесії 7 скликання Тереблянської сільської від 15 січня 2016 року за №47 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)» в частині затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 0,1746 га, розташованої в [ADDRESS] , кадастровий номер - 2124487000:03:001:0062, для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд, [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , а також в частині передання у приватну власність [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , земельної ділянки, площею 0,1746\~га,\~за рахунок\~земель запасу\~Тереблянської сільської\~ради,\~розташованої у\~межах населеного\~пунктудля будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд, в [ADDRESS] , слід визнати незаконними та скасувати. За таких обставин підлягають до задоволення і похідні вимоги позивача [PERSON] щодо скасування рішення державного реєстратора Тячівського районного управління юстиції Закарпатській області Маркуш Олесі Іванівни про реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28253522 від 15 лютого 2016 року, згідно якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію 9 лютого 2016 року за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , об`єкту нерухомого майна - земельної ділянки, площею 0,1746 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , кадастровий номер - 2124487000:03:001:0062, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 849513521244, номер запису про право власності 13265998. Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції станом на 15 лютого 2016 року, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. В судовому засіданні встановлено, що підставою для прийняття рішення державним реєстратором Тячівського районного управління юстиції Закарпатській області Маркуш Олесею Іванівною про реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28254004 від 15 лютого 2016 року, згідно якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію 9 лютого 2016 року за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, загальною площею 35,3 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 849534721244, номер запису про право власності 13266351 стали довідка виконкому Тереблянської сільської ради від 26.01.2016 року за №209, виданої [PERSON] , мешканці [ADDRESS] , про те, що на її житловий будинок по [ADDRESS] була присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] , та проект технічного паспорту від 17.12.2015 року за №б/н на садибний (індивідуальний) житловий будинок за надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Враховуючи, що довідка виконкому Тереблянської сільської ради від 26.01.2016 року за №209 та проект технічного паспорту від 17.12.2015 року за №б/н не є документами, що підтверджують набуття відповідачкою [PERSON] прав на садибний (індивідуальний) житловий будинок за надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , які б давали підстави для державної реєстрації за [PERSON] права власності на вказаний житловий будинок, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора Тячівського районного управління юстиції Закарпатській області Маркуш Олесі Іванівни про реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28254004 від 15 лютого 2016 року, згідно якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію 9 лютого 2016 року за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, загальною площею 35,3 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 849534721244, номер запису про право власності 13266351, слід також скасувати. Відповідно до\~ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Даному конституційному праву кореспондує обов`язок держави створювати умови для його захисту та реалізації. Основною гарантією реалізації права на житло є те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст.77 ЦПК\~України належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно вимог\~ст.78 ЦПК\~України суд\~не бере\~до уваги\~докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи. Статтею 89\~ЦПК України\~встановлено,\~що суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки позивачем [PERSON] та його представником в судовому засіданні не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] здійснює позивачу перешкоди у користуванні житловим будинком в [ADDRESS] , та проживає в даному будинку, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] про усунення перешкоди у здійсненні йому права користування житловим будинком в [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] не чинити йому перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні вказаним будинком, виселення відповідача [PERSON] з житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідачку [PERSON] .

Outcome: partial