Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

17.12.2019 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовна заява мотивована тим, що з 26.12.2008 року по 26.10.2010 позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Рішеннями Старобільського районного суду від 26.10.2010 р. шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, до досягнення ним повнолітня, починаючи з 21.06.2010 року. 06.06.2018 р. рішення суду збільшено розмір аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, до досягнення ним повнолітня, починаючи з 22.11.2017 року. Крім того, у позивачки є дитина від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Усі діти проживають разом з позивачкою. Відповідач має заборгованість по несплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 5214,50 грн. за період з 22.11.2017 р. по 30.09.2019 р. Крім того, відповідач має не погашену заборгованість по несплаті аліментів за період 21.06.2010 р. по 21.11.2019 р. в розмірі 15089,80 грн. (про стягнення заборгованості за цей період позивачкою подано позов в окремому порядку). Відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників, оскільки в нього наявна заборгованість зі сплати аліментів, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Згідно до довідки Криворізької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 15.10.2019р. №240 [PERSON] , [INFO] навчається у 5-А класі. Сім`я позивачки має статус багатодітної сім`ї. Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, який станом на 30.09.2019 р. становить 5214,50 грн. Відповідачем даний розрахунок не спростований, будь-яких доказів, що між сторонами існує спір про розмір заборгованості по аліментам немає. Пеня розрахована наступним чином: заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1% на кількість днів прострочки, в якому виникла заборгованість, а загальна сума пені визначена шляхом додавання нарахованої пені за кожен місяць. Загальна сума пені по несплаті аліментів за період з 01.12.2017 р. по 10.12.2019 р. становить 38 872,54 грн. Позивачка просить суд постановити рішення. яким: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по несплаті аліментів за період з 22.11.2017 року по 30.09.2019 року в сумі 5214,50 грн., та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 грудня 2017 року по 10 грудня 2019 року в сумі 38 872,54 грн. (тридцять вісім тисяч вісімсот сімдесят дві гривні 54 коп.). Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, просить суд відмовити позивачці в позові. Як на підставу заперечень посилається на те, що в нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів, він сумлінно виконує свій обов`язок щодо сплати аліментів. Відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням надати банківські реквізити рахунку на який повинні були надходити аліменти на утримання сина, однак остання його вимогу ігнорувала. Відповідачем подано скаргу на дії державного виконавця щодо скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21.07.2017, яка знаходиться на розгляді в Радомишльському районному суді Житомирської області. Крім того, позивачем не надано розрахунку неустойки (пені), тому вимоги позивача вважає безпідставними та необґрунтованими. Представник відповідача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 26.12.2008 позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, в період якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, та свідоцтвом про народження (а.с.8, 12). Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 26.10.2010 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 26.10.2010, стягнено з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2010, до повноліття дитини. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 06.06.2018, збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2017, до повноліття дитини. Згідно довідки квартального комітету № 72 від 04.09.2019, [PERSON] проживає разом з [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . . Відповідач має заборгованість по несплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 5214,50 грн. за період з 22.11.2017 р. по 30.09.2019 р., що підтверджується довідкою № 7563/8.15-29/3 від 08.10.2019 виданою Радомишльський ВДВС. Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, який станом на 30.09.2019 р. становить 5214,50 грн. Відповідачем даний розрахунок не спростований, будь-яких доказів, що між сторонами існує спір про розмір заборгованості по аліментам немає. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно вимог ч.ч. 3, 4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Вимогами статті 187 СК України визначено порядок відрахування аліментів на утримання дитини за ініціативою платника або одержувача аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Норма статті 196 СК України не встановлює будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція знайшла відображення в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц. Позивачем проведено розрахунок пені за несвоєчасну плату аліментів, за яким розмір неустойки за період з 01.12.2017 по 10.12.2019 становить 38872,54 грн. Однак, враховуючи те, що сума неустойки не може перевищувати розмір самої заборгованості, тому зменшується до розміру 5214,50 грн. В своєму позову, позивач посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів, а тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла по сплаті аліментів за вищезазначений період часу. Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів суд приходить до висновку про те, що доводи позивача щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та положенням закону. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом - ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника. Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК). Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв`язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України). Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи також не оскаржені. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Права стягувача аліментів, в даному випадку це права позивачки [PERSON] є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби, і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Даний виконавчий лист буде перебувати на виконанні до повного погашення суми заборгованості боржником. За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами на утримання дитини відсутні. Заперечення відповідача не знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, оскільки судом встановлено, що у останнього наявна заборгованість по сплаті аліментів за тривалий період, а посилання на відсутність банківських реквізитів рахунку на які слід було сплачувати аліменти, як на думку суду не є підставою несплати загальнообов`язкових платежів на утримання неповнолітньої дитини, та не позбавляє можливості відповідача сплачувати аліменти іншим допустимим способом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2017 по 10.12.2019 року. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивачка звільнена від сплати судового збору при звернені до суду з позовом про стягнення аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial