Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кардсервіс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.10.2018 року між ТОВ « Кардсервіс» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 181019-005 у електронному вигляді шляхом підтвердження одноразовим паролем відправленого СМС на номер телефону [NUMBER] , код підпису - [NUMBER] . Відповідно до п. 4.27. Внутрішніх правил надання фінансових послуг надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кардсервіс» від 20.04.2018 договір може бути укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Заявка на отримання кредиту надійшла від [PERSON] 19.10.2018 о 10:52:24 год.. Акцепт оферти позичальником (підписання договору здійснено одноразовим ідентифікатором J18879 направленого за номером телефону [NUMBER] . Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі 3575,80 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитодавець видає позичальнику кредит строком з 26.10.2018 по 26.03.2019. Кредит видається по продукту 6 платежів. Проте, відповідач умови кредиту не виконав, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість станом на 30.09.2021 року становить 12259,75 грн, яка складається із: 3575,80 грн - прострочене тіло кредиту; 6699,02 грн - прострочені відсотки; 197,03 грн - строкова заборгованість за процентами; 1787,90 грн - строкова заборгованість за штрафами. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, зазначив, що позивач не надав розрахунку заборгованості, просив застосувати строк позовної давності та заперечував проти укладення договору з позивачем, оскільки він не був абонентом номеру телефону [NUMBER] і не використовував даний номер телефону в зв`язку. Сторони в судове засідання не викликалися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач з заявою із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не звертався, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріли справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Як вбачається з договору № 181019-005 від 19.10.2018, кредитодавцем виступає ТОВ «Кардсервіс», позичальником є [PERSON] .. Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі 3575,80 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит на зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п.1.2. договору, кредит надається позичальнику шляхом оплати товарів/послуг, що купуються позичальником за рахунок кредитної лінії у продавця ФОП [PERSON] . Відповідно до п.1.3. договору, в якості забезпечення за цим кредитом приймаються товари, які були придбані позичальником за рахунок кредитної лінії. Ціна придбаних товарів приймається сторонами, як оціночна вартість застави. Повний перелік товарів/послуг вказаний у рахунку № відр. (п.1.4.Договору). Строк дії договору становить з 26 жовтня 2018 року по 26 березня 2019 року (п.2.1. договору). За користування кредитом позичальник виплачує кредитодавцю проценти, зазначені в графіку платежів (розділ 5) (п.4.1. договору). Графіком платежів передбачена сплата шістьома платежами; перший платіж 912 грн, наступні по 912,19 грн 26.11.2018, 26.12.2018, 26.01.2019, 26.02.2019, 26.03.2019 (п.5 Договору) (а.с.10-13). На наданому суду примірнику договору підпис позичальника відсутній. В позовній заяві позивач посилається на Внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Кардсервіс», пунктом 4.27 яких передбачено укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, проте зазначені правила суду не надав. Як вбачається з довідки про укладення договору, даною довідкою підтверджено, що клієнт [PERSON] був ідентифікований ТОВ «Кардсервіс». Договір № 181019-005 від 19.10.2018, сума кредиту: 4488 грн, заявка на кредит подана 19.10.2018 о 10:52:24 год, акцепт оферти позивальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором): J18879, номер телефону [NUMBER] , перерахування грошових коштів позичальнику: 25.10.2018 16:00:00 год (а.с.9). При цьому, сума кредиту, зазначена в довідці та в договорі № 181019-005 від 19.10.2018, різниться. Окрім того, позивачем на надано суду доказів перерахування грошових коштів позичальнику, як і не надано доказів того, що саме відповідач (позивальник за договором) користується номером телефону [NUMBER] . Таким чином, позивачем не надано до суду беззаперечних доказів щодо укладання кредитного договору між ТОВ «Кардсерівс» та [PERSON] .. Як вбачається із позовної заяви, сума заборгованості станом на 30.09.2021 року становить 12259,75 грн, яка складається з: 3575,80 грн - прострочене тіло кредиту; 6699,02 грн - прострочені відсотки; 197,03 грн - строкова заборгованість за процентами; 1787,90 грн - строкова заборгованість за штрафами. Виходячи із п.2.1 договору строк дії договору становить з 26.10.2018 року по 26.03.2019 року. Однією із складових заборгованості позивач зазначає прострочені проценти та строкова заборгованість за процентами, яку позивач нарахував станом на 30.09.2021. При цьому у виписці операцій за договором нарахування процентів зазначено станом на 03.08.2022. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У даному випадку строк дії договору за № 181019-005 від 19.10.2018 закінчився ще 26.03.2019, а тому позивач не має правових підстав нараховувати будь-які проценти після закінчення строку дії договору. Щодо строку позовної давності, про застосування якої наголошує відповідач, суд зауважує наступне. Згідно ст. 256 ЦК України Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257, 259 ЦК України Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Оскільки договором № 181019-005 від 19.10.2018 не встановлений строк позовної давності, застосуванню підлягає загальна позовна давність тривалістю у три роки. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. П. 4.4, 5 договору № 181019-005 від 19.10.2018 передбачено, що позичальник здійснює погашення кредиту щомісячно в розмірі 912,20 грн. Датою погашення платежів визначено: 26.11.2018, 26.12.2018, 26.01.2019, 26.02.2019, 26.03.2019. Остаточний термін повернення кредиту 26.03.2019. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця до 26-го числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання. Як вбачається з виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 181019-005, позичальником жодного платежу сплачено не було, таким чином, строк позовної давності за вказаним договором сплинув 26.03.2022. Позивач звернувся з позовом до суду 21.09.2022, як вбачається з поштового штемпелю на конверті, тобто, за межами строку позовної давності. Із заявою про поновлення строку позовної давності позивач до суду не звертався. Крім того, позивач своїми діями наразі намагається здійснити подвійне стягнення заборгованості з відповідача, у тому числі штрафу та відсотків, шляхом звернення до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису на підставі вищевказаного кредитного договору. Виконавчий напис відповідач оскаржив до Надвірнянського районного суду Іван-Франківської області (справа № 348/446/22), наразі справу розглянуто, позов [PERSON] задоволено, проте рішення не набрало законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини позову не знайшли свого підтвердження за розглядом справи, тому підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором № 181019-005 від 26.10.2018 у загальному розмірі 12259,75 грн відсутні, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю заявлених вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, в задоволенні стягнення судових витрат необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed