Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0.0009 га, розташованої по [ADDRESS] (поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером 7310136900:49:003:0272), шляхом демонтування металевої огорожі на бетонному фундаменті поруч з квартирою [ADDRESS] , стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування позову зазначає, що гр. [PERSON] 12.10.2021 р. звернувся із заявою, в результаті чого державними інсекторами контролю за використанням та охороною земель проведлена позапланова перевірка, в ходія якої проведене обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та складено акт від 09.11.2021 р.\~ Проведеною перевіркою 09.11.2021 р. державними інспекторами виявлено, що [PERSON] самовільно зайняла та використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,0009 га по [ADDRESS] . Самовільне зайняття здійснюється шляхлом встановлення металевої огорожі на бетонному фундаменті поруч з квартирою [ADDRESS] . За результатами перевірки складено відповідний акт. Крім того, 09.11.2022 р. державними інспекторами складено протокол про адміністративне правопорушення\~ та припис, якими встановлено, що гр. [PERSON] самовільно зайняла та використовує земельну ділянку\~ пл. 0,0009 га.\~ по [ADDRESS] . На виконання постанови про адмінправапорушення від 09.11.2021 р. за ст. 53-1 КУпАП\~ гр. [PERSON] було сплачено штраф у розмірі 200 грн. Так, 21.12.2021 р. державними інмпекторами знову була проведена перевірка з питань виконання умов припису від 09.11.2021 р., в ході якої складено акт, яким встановлено, що гр. [PERSON] не виконала умови припису, а саме: не звільнила самовільно зайняту земельну ділянку комунальної форми власності та не вжила заходів по оформленню права користування. Крім того, 21.12.2021 р. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою визнано винною гр. [PERSON] та накладено штраф у розмірі 850 грн., що був сплачений останньою. 10.02.2022 р. державним інспектором було проведено перевірку з питань виконання умов припису посадової особи від 21.12.2021 р. гр. [PERSON] , в результаті якої встановлено, що остання не виконала умов припису, складено акт. У зв`язку з викладеним вище, можна дійти висновку, що гр. [PERSON] усвідомлюючи факт вчинення нею правопорушення продовжує самовільно займати земельну ділянку та не бажає звільнити її. Вказує, що в лютому\~ та березні 2022 р. ЧМР отримали листи від Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та Департаменту урбаністики та архітектури щодо вжиття належних заходів реагування. Оскільки, [PERSON] користується земельною ділянкою за відсутності документів,\~ правовим наслідком самовільно зайнятої земельної ділянки відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України є обов`язок відповідача повернути земельну ділянку її власнику та привести її у придатний для використання стан, включаючи знесення споруд, що здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельну ділянку. Просить позов задовольнити. Ухвалою від 11.07.2022 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні надала поясненя аналогічні позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. 08.08.2022 року відповідачка на адресу суду скерувала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Пояснює, що вона не займала самовільно земельну ділянку, оскільки вона є мешканкою вищевказаного будинку і має право на землекоритування земельною ділянкою по [ADDRESS] . Вказує, що її вини в тому, що зазначена земельна ділянка не сформована не має, тому що саме ЧМР мала би замовити проект землеустрою даної земельної ділянки, так як будинок перебуває на балансі ЧМР. Ухвалою суду від 29.08.2022 року до справи залучено в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , мешканців будинку по [ADDRESS] . В судовому засіданні третя особа на стороні позивача [PERSON] надав пояснення, в яких зазначив, що [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку по [ADDRESS] , де на даний час стоїть металева огорожа, просить суд ухвалити рішення про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки гр. [PERSON] . В судовому засіданні треті особи на стороні відповідача:\~ [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони не проти встановлення огорожі, так як це гарно виглядає, немає сміття. Просили суд\~ відмовити у задоволенні позовних вимог ЧМР. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що між мешканцями квартири склався порядок користування даною земельною ділянкою, ніякого спору ніколи щодо землекористування не було. Мешканці кожної квартири біля входу до своїх квартир обладнали собі особистий простір, відгородивши його огорожею. Пояснила, що встановивши огорожу біля своєї кваритири [ADDRESS] не порушувала нічиїх прав. Спір щодо її огорожі виник тільки з [PERSON] , мешканцем квартири [ADDRESS] , який фактично не проживає у своїй квартирі вже більше року. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду,\~ дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно акту обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] від 09.11.2021 року № 787-ДК/0180/АО/10/01-21 встановлено, що гр. [PERSON] зайняла та використовує самовільно земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га по [ADDRESS] . Самовільне зайняття здійснено шляхом встановлення металевої огорожі на бетонному фундаменті поруч з квартирою [ADDRESS] .\~\~ Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 09.11.2021 р. №787-ДК/0780АП/09/01-21 встановлено, що гр. [PERSON] зайняла та використовує самовільно земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га по [ADDRESS] . Протоколом про адміністративне правопорушення від 09.11.2021 р. №787-ДК/299П/07/01-21 втановлено порушення гр. [PERSON] статтей 125, 126 та п. «б» ст. 211 Земельного кодексу України. Приписом, виданого гр. [PERSON] від 09.11.2021 р. №787-ДК/0301Пр/03/01-21 встановлено, що гр. [PERSON] зайняла та використовує самовільно земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га по [ADDRESS] . Самовільне зайняття здійснено шляхом встановлення металевої огорожі на бетонному фундаменті поруч з квартирою [ADDRESS] . Згідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 09.11.2021 р. №787-ДК/0307По/08/01-21 на гр. [PERSON] накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 200,00 грн., які було сплачено останньою відновідно до квитанції №36 від 09.12.2021 р.\~ Крім того,\~ згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 21.12.2021 року № 883-ДК/0914АП/09/01-21 встановлено, що гр. [PERSON] зайняла та використовує самовільно земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га по [ADDRESS] . Самовільне зайняття здійснено шляхом встановлення металевої огорожі на бетонном у фундаменті поруч з квартирою [ADDRESS] .\~\~ Протоколом про адміністративне правопорушення від 21.12.2021 р. №883-ДК/0341П/07/01-21 втановлено порушення гр. [PERSON] порушила вимоги ст. 188-56 КУпАП, статтей 125, 126 та п. «б» ст. 211 Земельного кодексу України. Приписом, виданого гр. [PERSON] від 21.12.2021 р. №883-ДК/0342Пр/03/01-21 встановлено, що гр. [PERSON] не виконала умови припису посадової особи від 09.11.2021 р. щодо усунення порушення земельного законодавства, а саме: не звільнила самовільно земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га по [ADDRESS] та не вжила заходів по оформленню права користування. Згідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.12.2021 р. №883-ДК/0345По/08/01-21 на гр. [PERSON] накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн., які було сплачено останньою відновідно до квитанції від 29.12.2021 р.\~ Крім того, згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 10.02.2022 року № 35-ДК/0031АП/09/01-21 вбачається, що гр. [PERSON] не виконала умови припису посадової особи від 09.11.2021 р. щодо усунення порушення земельного законодавства, а саме: не звільнила самовільно земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0, 0009 га по [ADDRESS] та не вжила заходів по оформленню права користування. Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області від 15.02.2022 р. №10-24-0.44-508/2-22 було направлено лист до ЧМР щодо вжиття належних заходів реагування, стосовно усунення порушення земельного законодавства, а саме: звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки комунальної власності площею 0, 0009 га по [ADDRESS] \~ гр. [PERSON] . З відповіді Департаменту урбаністики та архітектури ЧМР від 21.02.2022 р.\~ на звернення Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 15.02.2022 р. вбачається, що станом на день відповіді, земельна ділянка за адресою [ADDRESS] не сформована, правовстановлюючі документи на землю відсутні. Звернень щодо оформлення правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку до ЧМР не надходило. Судом також встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Департаменту житлово-комунального господарства ЧМР квартира, що знаходиться по [ADDRESS] належить на праві приватної спільної, часткової власності по 1/4: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 05.04.2018 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира, що знаходиться по [ADDRESS] , належить на праві приватної, спільної, сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно зі статтею 13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад. Статтею 116 Земельного кодексу України унормовано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з приписами ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій п.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011р.). Відповідно до положень ст. 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом б. ч.1 ст.211 та ст. 212 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням і охороною земель визначені Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель". Згідно зі статтею 1 вказаного Закону самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. На досліджених судом фото-та відеоматеріалах випливає, що відповідач [PERSON] дійсно встановила металеву огорожу на бетонному фундаменті, не маючи на те дозвільної документації, а отже суд приходить до висновку, що земельна ділянка була самовільно захоплена по [ADDRESS] біля кв. [ADDRESS] Джелип [PERSON] . Суд критично оцінює доводи представника відповідача та відповідача щодо відсутності самовільного захоплення земельної ділянки, оскільки такі пояснення спросовуються наданими в судовому засіданні показами сторін по справі та письмовими доказами, зокрема відзивом [PERSON] від 08.08.2022 року, в якій вона визнає факт встановлення металевої огорожі на самовільно зайнятій земельній ділянці, актами та приписами державних інспекторів, фото- та відеодоказами, що долучені до матеріалів справи. Судом встановлено, що доводи, на які посилається позивач, як на підставу позову, належним чином обґрунтовані та ґрунтуються на законі. Приймаючи до уваги те, що умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки. У відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,0009 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером 7310136900:49:003:0272), що фактично підтверджує факт самовільного зайняття земельної ділянки, а відтак за вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно змісту ч.1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати пов`язані із розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, тому вимога позивача про стягнення із відповідача судових витрат, підлягає задоволенню.

Outcome: approved