Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , а також внести відомості до актового запису про народження дитини, зазначивши його її батьком. Мотивував свої вимоги тим, що він змалку знайомий з відповідачем. Тривалий час (близько трьох років) вони перебували у відносинах, зустрічалися і планували створити сім`ю. Однак вони так і не одружилися. Вказав, що у них були інтимні відносини і вони певний час спільно проживали. У травні/червні 2018 року він дізнався про те, що відповідач завагітніла від нього, про що вона особисто йому повідомила, у зв`язку з чим вони прийняли спільне рішення про народження дитини. В період вагітності відповідача вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] відповідач народила доньку [PERSON] . Після народження дитини вони деякий час проживали разом, після чого розійшлися. Натомість, він постійно спілкувався з донькою, проводив з нею час, цікавився її життям, брав участь у вихованні, надавав матеріальну допомогу. Донька його добре знає та називає татом. При цьому, йому стало відомо, що в свідоцтві про народження дитини відомості про нього, як про батька, відсутні. Таким чином, його права, як батька дитини, порушені. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 22 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, описаних в ній. 27 липня 2022 року від представника позивача до суду надійшла заява, якою вона усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 10 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 08 вересня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що у неї з позивачем дійсно були романтичні стосунки і вони тривалий час зустрічалися, однак він не мав намірів створити сім`ю. До народження дитини вони разом не проживали. Про вагітність позивач дізнався від неї у серпні 2018 року. Після народження дитини вони протягом одного місяця проживали разом. Позивач знав про те, що він у свідоцтві про народження дитини не вказаний батьком. Вказала, що позивач є біологічним батьком дитини, однак вона не має наміру змінювати відомості про батька дитини, оскільки він показав себе з негативної сторони у стосунках, створював конфлікти з нею та її батьками, неодноразово притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Вважає подання ним позову до суду спробою примирення, а також створенням можливості впливу на неї. З огляду на вказане, просила у задоволенні позовних вимог відмовити. В судовому засіданні 20 вересня 2022 року представник позивача [PERSON] подала клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, на вирішення якої пропонувала поставити запитання: чи є кровне споріднення між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] ?; чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , 14 березня 2019 року? В судовому засіданні 20 вересня 2022 року представник відповідача [PERSON] заперечила проти задоволення клопотання про призначення експертизи, що підтримано відповідачем [PERSON] . Пояснила, що сторона відповідача батьківство визнає, однак просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача [PERSON] відмовилася від клопотання про призначення судово-генетичної експертизи. Протокольною ухвалою від 20 вересня 2022 року прийнято відмову представника позивача [PERSON] від клопотання про призначення судово-генетичної експертиз, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 17\~жовтня 2022\~року від\~відповідача до\~суду надійшла\~заява про\~застосування строку\~позовної давності,\~у якій\~вона зазначила,\~що позивач\~звернувся до\~суду 15\~липня 2022\~року.\~Повідомила,\~що позивач\~ще у\~травні 2020\~року знав\~про те,\~що він\~не вказаний\~батьком дитини\~у свідоцтві\~про народження.\~Статтею 129\~СК України\~передбачено,\~що особа,\~яка вважає\~себе батьком\~дитини,\~народженої жінкою,\~яка в\~момент зачаття\~або народження\~дитини перебувала\~у шлюбі\~з іншим\~чоловіком,\~має право\~пред`явити\~до її\~чоловіка,\~якщо він\~записаний батьком\~дитини,\~позов про\~визнання свого\~батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Таким чином, позивач пропустив однорічний строк позовної давності. Враховуючи наведене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог на цій підставі. 25 жовтня 2022 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшли заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, у яких вона зазначила, що положення ст. 129 СК України застосовуються у випадку, якщо дитина народжена жінкою, яка на момент зачаття чи народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. При цьому, відповідач на момент зачаття дитини і на момент її народження не перебувала у шлюбі. Таким чином, у даній справі підлягає застосуванню загальний строк позовної давності, встановлений ЦК України. Зауважила, що надані стороною відповідача скрін-шоти переписки є неналежними доказами у справі, оскільки з таких неможливо встановити осіб, які ведуть переписку та обставини переписки. З огляду на вказане, просила у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві та запереченні на заяву про застосування строку позовної давності, просила такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні надана пояснення, аналогічні викладеним у відзиві та заяві про застосування строку позовної давності, заперечила проти задоволення позовних вимоги і просила відмовити в їх задоволенні. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Пустомитівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, однак 04 листопада 2022 року представник В. Бурда подав клопотання, у якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно з ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Як вбачається з відповіді Пустомитівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 727/04-49 від 08 липня 2022 року, у архіві відділу наявний актовий запис про народження № 7 від 19 березня 2019 року, складений виконавчим комітетом Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області на [PERSON] . Реєстрація народження проведена згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З відзиву відповідача, поданого до суду 08 вересня 2022 року, вбачається, що вона визнає те, що позивач є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Поданими позивачем фотознімками підтверджується, що він та дитина [PERSON] , [INFO] , мають теплі взаємовідносини, проводять дозвілля та відпочинок разом. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved