Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №Z02.20717.004701579 від 22.12.2018 в розмірі 37613,52 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 22.12.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z02.20717.004701579, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 38349 грн., зі сплатою 10 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 03.08.2021 утворилась заборгованість в розмірі 37316,52 грн. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.11.2020 на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до [PERSON] будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.11.2021 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 10.01.2022 [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Цуркан Віктор Іванович, звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до Акціонерного товариства «Ідея Банк», в якій просить суд визнання недійсними пункти 1.1., 1.4, 1.6, 5.6, 6.1 Кредитного договору №Z02.20717.004701579 від 22.12.2018 укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в частині стягнення плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, в частині визначеної в «Графіку» комісії, тощо, а також просить суд зобов`язання Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості (платежів) за Кредитним договором №Z02.20717.004701579 від 22.12.2018 з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості та погашення процентів, переплачених процентів за користування кредитом в рахунок погашення основного боргу по Кредитному договору №Z02.20717.004701579 від 22.12.2018. В обґрунтування відзиву покликається на те, що встановлена банком послуга у вигляді «плати за обслуговування кредиту» є несправедливою умовою кредитного договору. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Ідея Банк» та задоволити зустрічний позов в повному обсязі. Окрім того, 10.01.2022 [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10.01.2022 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до АТ «Ідея Банк» про визнання недійсними пунктів кредитного договору та зобов`язання до вчинення дій до спільного розгляду з первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~об`єднати в одне провадження та присвоїти №461/8924/21 та перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 21.01.2022 представник позивача за первісним позовом [PERSON] подав клопотання про залишення зустрічної позовної заяви [PERSON] без розгляду у зв`язку з тим, що така подана після закінчення процесуального строку. 09.02.2022 представник позивача за первісним позовом [PERSON] подав відзив на зустрічну позовну заяву, у якому просив суд задоволити позовні вимоги банку в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 19.05.2022 зупинено провадження у справі за позовом Акціонерного товариства\~\~«Ідея\~Банк»\~ до\~ [PERSON] про\~стягнення\~ заборгованості\~ за кредитним\~договором\~та зустрічною\~позовною заявою\~ [PERSON] до\~АТ «Ідея\~Банк» про\~визнання недійсними\~пунктів кредитного\~договору та\~зобов`язання\~до вчинення\~дій \~-\~до закінчення\~перегляду у\~касаційному порядку\~Великою Палатою\~Верховного Суду\~справи №496/3134/19. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 16.09.2022 відновлено провадження у справі за позовом Акціонерного товариства\~«Ідея\~Банк» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором та зустрічною позовною заявою [PERSON] до АТ «Ідея Банк» про визнання недійсними пунктів кредитного договору та зобов`язання до вчинення дій. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 09.11.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник АТ «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, однак про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши клопотання [PERSON] про залишення зустрічної позовної заяви [PERSON] без розгляду, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні такого, оскільки ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10.01.2022 таку прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відтак клопотання представника банку є безпідставним. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Судом встановлено, що 22.12.2022 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z02.20717.004701579, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 38349 грн., зі сплатою 10 % річних, з погашенням кредиту та відсотків у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів /а.с.6-9/. Згідно з п.1.4 договору за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС- повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Положенням пунктів 3.2.1., 3.2.4. кредитного договору передбачено право позичальника одержувати через банк інформацію про заборгованість за цим договором, та право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватись позичальнику, за законом. Згідно пункту 6.1. кредитного договору, таблиці щомісячних внесків графіку щомісячних платежів за Кредитним договором Банк встановив на постійні основі плату за обслуговування кредитної заборгованості, загальний розмір якої складає 24435 грн. 98 коп. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіального ордеру /а.с.16/. Однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж [PERSON] був здійснений 15.07.2021. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість за договором №Z02.20717.004701579 від 22.12.2018, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості, станом на 03.08.2021, становить 37613,52 грн. та складається із наступного: основний борг 9187,93 грн., прострочений борг 18437,15 грн., прострочені проценти\~3503,07 грн., строкові проценти\~37,38 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 161,07 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 6269,38 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів 35,54 грн. /а.с.24/. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 14.11.2020 вих. №12.4.2/№Z02.20717.004701579, на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень /а.с.27-29/. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до [PERSON] будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Однак, [PERSON] належним чином не відреагувала на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконала. Частиною 1\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що\~Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12\~цього\~Закону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи. З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , суд дійшов висновку про те, що [PERSON] встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована плата за обслуговування кредиту в розмірі 161,07 грн. та прострочена плата за обслуговування кредиту в розмірі 6269,38 грн., відтак такі не підлягають стягненню з відповідача. Окрім того, як вбачається з виписки з 03.08.2000 по 03.08.2021, яка надана банком та долучена до матеріалів справи, [PERSON] сплачено грошові кошти за Кредитним договором №Z02.20717.004701579 від 22.12.2018 у розмірі 33803,60 грн., з яких 18880,84 грн. було зараховано за обслуговування кредитної заборгованості /а.с.18-23/. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19)). Велика Палата Верховного Суду у пунктах 71-73 постанови від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90 цс19) дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи\~\~свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) знов наголосила, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20). Судове рішення щодо правових наслідків недійсного правочину, в якому суд у мотивувальній частині робить висновки щодо дійсності чи нікчемності правочину, відповідає зазначеному принципу. Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З огляду на встановлені у справі обставини, а також сформульовані висновки щодо нікчемності умов кредитного договору №Z02.20717.004701579 від 22.12.2018 про встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості, суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати ПАТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахування грошових коштів, сплачених як погашення плати за обслуговування кредиту у період з 22.12.2018 по 15.07.2021 у розмірі 18880,84 грн. за кредитним Договором №Z02.20717.004701579 від 22.12.2018 в рахунок погашення суми тіла кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ідея банк» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 12302,23 грн. (з розрахунку 37613,52 грн. (загальна заборгованість) 161,07 грн. (нарахована плата за обслуговування кредиту) 6269,38 грн. (прострочена плата за обслуговування кредиту) 1880,84 грн. (сплачені відповідачем за обслуговування кредиту) = 12302,23 грн.). Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 742,45 грн. (з розрахунку 12302,23 / 37613,52х2270 = 742,45 грн.). Окрім того, з огляду на встановлені у справі обставини, а також сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19\~ висновки щодо нікчемності положень п. 1.4 та 6.1 кредитного договору, суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати ПАТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок здійснених платежів [PERSON] за кредитним договором №Z02.20717.004701579 від 22.12.2018. Відповідно до частини 1 статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується в тому числі, але не виключно, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно частини 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Пунктом 5.5. Кредитного договору №Z02.20717.004701579 від 22.12.2018 сторони домовились, що строк позовної давності за договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється сторонами тривалістю у 3 (три) роки. Відтак, судом не приймається покликання представника відповідача за первісним позовом [PERSON] про те, що банком подано позовну заяву поза строками позовної давності, оскільки це не відповідає дійсним обставинам.

Outcome: approved