Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява від Керівника Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вишгородської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 06.10.2020 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] з 05.02.2020 року по 30.03.2020 року знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Вишгородська ЦРЛ» Вишгородської районної ради та на його лікування була витрачена сума 33 051,08 грн. Таким чином, прокурор просить стягнути з відповідача на користь КНП «Вишгородська ЦРЛ» Вишгородської міської ради кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 33 051,08 грн. Ухвалою суду від 13.05.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.08.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. В судове засідання прокурор не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Представник Вишгородської районної ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Відповідач у судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом розміщення оголошення на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 06.10.2020 року, визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому узгоджене покарання у виді 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортним засобом. На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання [PERSON] звільнено з випробуванням, якщо він протягом 2 років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені ст.76 КК України. Як встановлено, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 06.10.2020 року, 05.02.2020 року о 17 годині водій [PERSON] законно керував технічно справним мотоциклом марки КМЗ Днепр МТ 10 реєстраційний номер [NUMBER] і здійснював рух по проїжджій частині вул. Миру в с. Сухолуччя Вишгородського району Київської області з боку с. Богдани у напрямку с. Ясногородка. Проїжджаючи ділянку проїжджої частини вул. Миру поблизу будинку № 26 в с. Сухолуччя Вишгородського району Київської області, водій [PERSON] , діючи необережно - проявляючи злочинну самовпевненість, в порушенні вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, маючи об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху, котру йому становив пішохід [PERSON] , який рухаючись по зустрічній смузі проїжджої частини вул. Миру в с. Сухолуччя Вишгородського району в сторону с. Богдани та почав зміщуватись лівим боком на смугу руху мотоцикла під керуванням [PERSON] , намагаючись його зупинити, піднімаючи при цьому руки в гору, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, маючи на це об`єктивну можливість, внаслідок чого [PERSON] здійснив наїзд передньою частиною мотоцикла марки КМЗ Днепр МТ 10 на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішоходу [PERSON] , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садна (по передній поверхні лівої гомілки у середній третині), рваної рани (по задній поверхні лівої гомілки у середній третині), відкритого уламкового перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині, фрагментарного перелому лівої малогомілкової кістки у середній третині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. Допущені водієм [PERSON] порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] . Згідно листа КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської районної ради від 13.05.2020 року №565/1, що з 05.02.2020 року по 02.03.2020 року в хірургічному відділенні КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської районної ради знаходився хворий [PERSON] , 1971 року народження, хворим проведено 26 ліжко/дні, вартість лікування становить 14 491,22 грн. Крім того, згідно листа КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської районної ради від 13.05.2020 року №565, що з 03.03.2020 року по 30.03.2020 року в хірургічному відділенні КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської районної ради знаходився хворий [PERSON] , 1971 року народження, хворим проведено 27 ліжко/дні, вартість лікування становить 18 559,85 грн. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно роз`яснень даних у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6, шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст.456 ЦК. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року №11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 №545 (далі Порядок). Згідно з п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до пункту 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти незалежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховується до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства); якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку). Згідно зі статутом КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської районної ради затвердженого рішенням районної ради, КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради є комунальним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги. Засновником, власником та органом управління майном підприємства є Вишгородська міська рада. Згідно п.5.3.2 Статуту, одним із джерел формування КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради є кошти міського бюджету (бюджетні кошти). Отже, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що витрати, понесені КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину у сумі 33 051,08 грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . Відповідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач, на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вказаним позовом звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved