Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Стислий виклад позиції позивача. Відповідно до укладеного договору DNU0GA08441448 від 03.08.2007 відповідач отримав кредит у розмірі 55000,00 дол.\~США на термін до 03.08.2017. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. Станом на 03.05.2022утворилася заборгованість в розмірі 493893,33дол. США. Кредитодавець на власний розсуд вимагає погашення частини суми заборгованості за кредитом в розмірі 172352,23 дол. США. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 17 червня 2022\~року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Фактичні обставини встановлені судом. Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03 липня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір DNU0GA08441448. Згідно договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит в розмірі 55000,00 дол. США на термін до 03.08.2017, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк і порядок встановлений договором. Згідно ордеру розпорядження від 03.08.2007 на виконання умов договору DNU0GA08441448 було здійснене перерахування коштів [PERSON] . Проте [PERSON] свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав та відповідно наданого розрахунку загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 172352,23 дол. США. Норми права застосовані судом. Згідност.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з положенням\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Нарахування трьох процентів річних відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 також викладена правова позиція, у відповідності до якої, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~і охоронна норма ч. 2\~ст. 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Висновки суду. Між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 03.08.2007 укладено кредитний договір строком виконання до 03.08.2017. В тексті договору зазначено, що для виконання такого договору Банк відкриває позичальнику рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів. Проте, як вбачається з ордеру розпорядження № DNU0GA08441448 від 03.08.2007 грошові кошти в розмірі 50\~000 дол. США перераховані на рахунок № [NUMBER] . Підтвердження належності такого рахунку відповідачеві матеріали справи не містять, що свідчить про недостатню обґрунтованість позовних вимог. До позовної заяви додано розрахунок заборгованості за кредитним договором проте суду не надано виписки по рахунку відповідача. Відтак позивачем не надано належних доказів на підтвердження заборгованості відповідача, що виключає можливість задоволення позову. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню, інших судових витрат не заявлено.

Outcome: dismissed