Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, вони часто сварились та конфліктували, тому припинили подружні стосунки, більше десяти років спільно не проживають, подальше збереження шлюбу не можливе і суперечить її інтересам, просила розірвати шлюб. В суд [PERSON] не з`явилась, 18.11.2022 подала заяву у якій позов підтримала, просила шлюб розірвати, справу розглядати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 25.10.2022 повідомив, що згідний на розірвання шлюбу, просив про розгляд справи у його відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із змісту позову, із долученого до справи свідоцтва про шлюб (а.с. 4) убачається, що сторони в шлюбі з 18.07.1998, неповнолітніх дітей не мають, через часті сварки та конфлікти припинили подружні стосунки, більше десяти років спільно не проживають. Позивачка [PERSON] , як видно із змісту позову та її заяви до суду від 18.11.2022, покликаючись про припинення подружніх стосунків з відповідачем, що збереження сім`ї неможливе, настоює розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] , як убачається із його повідомлення до суду від 25.10.2022, теж просить про розірвання шлюбу з позивачкою. Ураховуючи вищенаведене та інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування сторін до збереження шлюбних відносин порушуватиме їх права на особисту свободу, суд задоволює позов. У відповідності до положень ст.ст. 139, 141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути 992 грн. 40 коп. судових витрат (а.с.3).

Outcome: approved