Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Рух справи. Процесуальні дії у справі. 15 січня 2021 року до Шевченківського районного суду міста Києва, засобами поштового зв`язку, надійшла вказана позовна заява (датовано 14 грудня 2020 року), у якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 67674,68 гривень, витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 940,00 гривень та судові витрати у розмірі 2102,00 гривень. До позовної заяви подано окремі заяви про здійснення запиту до органів Державної податкової служби України щодо надання про реєстраційний номер облікової картки відповідача, та про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, позов просять задовольнити, проти заочного рішення не заперечують. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду міста Києва від 16 січня 2021 року для розгляду зазначеного позову визначено суддю Сіромашенко Н.В. На виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України 5 лютого 2021 року отримано відповідь від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ у м. Києві та Київській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача у справі, згідно якої [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києві від 15 лютого 2021 року, матеріали вказаної цивільної справи направлено за територіальною юрисдикцією (підсутністю) до Вишгородського районного суду Київської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 листопада 2021 року, головуючим у справі визначено суддю Лукач О.П. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 листопада 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду у судове засідання на 10:00 17 січня 2022 року, про що учасників провадження повідомлено у встановленому законом порядку. Також, 19 січня 2022 року судом здійснено запит до Державної фіскальної служби України з метою з`ясування реєстраційного номеру облікової картки платника податків щодо відповідача. Державна фіскальна служба України, у відповідь на запит суду, 21 січня 2022 року повідомила, що фізична особа - [PERSON] зареєстрований у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером: 3011900432. У судове засідання, призначене 17 січня 2022 року, учасники провадження не з`явились. У зв`язку з відсутністю доказів про своєчасне сповіщення третьої особи про день, час та місце розгляду справи, а також поверненням до суду конверту із судовою кореспонденцією, надісланою відповідачу, без вручення з причин «відсутня адреса», розгляд справи було відкладено на 15 березня 2022 року 10:00 год. Також, 17 січня 2022 року судом здійснено запити до Вишгородської міської ради Київської області та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області, для отримання відомостей про реєстрацію місця проживання (перебування) відповідача. У відповідях виконавчого комітету Вишгородської міської ради та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області на запити суду зазначено, що [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим: [ADDRESS] січня 2022 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Копію судового рішення просив направити за адресою: 02154, м.Київ, бульвар Русанівський буд. 8. Судове засідання, призначене на 15 березня 2022 року, не відбулося у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із проведенням бойових дій на території Вишгородського району Київської області та з урахуванням наказу Голови Вишгородського районного суду Київської області Котлярової І.Ю. № 5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу». Враховуючи наказ виконуючого обов`язки Голови суду від 4 квітня 2022 року № 8-а «Про скасування наказу №5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу», наступну дату судового засідання визначено - 10:00 17 червня 2022 року, про що повідомлено учасників провадження судовими повістками про виклик до суду, а відповідача, додатково, шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду Київської області. Судові засідання, призначені на 17 червня, 23 серпня та 7 жовтня 2022 року не відбулися з причин зайнятості головуючого судді під час розгляду інших справ, а також перебування у відпустці 23 серпня 2022 року. При цьому 17 червня та 7 жовтня 2022 року до суду з`являвся відповідач у справі. 23 травня 2022 року у приміщенні суду відповідач ознайомився з матеріалами справи в повному обсязі. 17 червня 2022 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. 9 серпня 2022 року до суду надійшли пояснення відповідача на відзив на позовну заяву. 18 січня, 13 травня, 30 червня та 19 липня 2022 року до суду повернулися конверти, надіслані третій особі у справі із судовими повістками про виклик до суду, без вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою», «не проживає», «за закінченням терміну зберігання». У судове засідання, призначене на 30 листопада 2022 року учасники провадження не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності учасників провадження, суд враховує, заяву представника позивача, наявність відзиву на позовну заяву та письмові пояснення представника позивача, а також, що усі судові повістки про виклик до суду, надіслані третій особі, повернулися без вручення, а відповідач обізнаний з тим, що у провадженні суду на розгляді перебуває вказана справа, поважних причин неявки суду не повідомив. Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Обґрунтування позову. Позивач зазначає, що 11 серпня 2019 року, близько 16: 30, по вулиці Глушкова в місті Києві водій [PERSON] керував автомобілем «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] , та з його вини сталась дорожнього транспортна пригода. На дату скоєння пригоди, водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Вина відповідача підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, був пошкоджений автомобіль «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що підтверджується Полісом № АМ/9214305, строк дії якого з 18 листопада 2018 року по 17 листопада 2019 року. 13 серпня 2019 року потерпілий повідомив про страховий випадок, та в той же день, з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ. 19 листопада 2019 року МТСБУ перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 67674,68 гривень для відновлювального ремонту згідно Звіту №2462 від 27 серпня 2019 року. Моторного (Транспортного) страхового бюро України, посилаючись на положення статей 22, 1166, 1187, 1191 ЦК України, статей 9, 16, 27 Закону України «Про страхування», статей 22, 29, 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернулося до суду за захистом своїх порушених прав. Щодо правової позиції учасників провадження. У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року скасовано постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року, а провадження у справі закрито на підставі пункту першого статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП. У письмових поясненнях щодо обставин, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву, представник позивача зазначає, що МТСБУ звернулося до суду з позовом на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38, статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статей 1166, 1187 ЦК України, тобто пред`явило позов до власника незабезпеченого транспортного засобу. Відповідачем не надано доказів, що на момент ДТП власником транспортного засобу «Мітсубіші», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , була інша особа та яка до того ж, мала посвідчення на права керування транспортними засобами відповідної категорії. Відповідачем не спростовано, що саме він є власником автомобіля під час експлуатації якого він перебував в цьому автомобілі та була заподіяна шкода. Вважає, що постанова Київського апеляційного суду на яку посилається відповідач не звільняє його, як володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдані збитки. Представник позивача зазначає, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть одноковий обов`язок відшкодувати шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Жодних заяв, клопотань, пояснень щодо позовних вимог від третьої особи на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмету спору. Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 11 серпня 2019 року на пр. Глушкова, 40 в м.Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до довідки про ДТП від 9 вересня 2019 № 3019226516305338, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota Camry», державний номер [NUMBER] , [PERSON] , застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом № АМ/9214305. Щодо цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «Mitsubishi Lanser», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , зазначено про відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів - пільгова категорія громадян, посвідчення [NUMBER] . Водієм автомобіля «Mitsubishi Lanser», реєстраційний номер [NUMBER] , зазначено - [PERSON] . Страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «Toyota Camry», державний номер [NUMBER] , підтверджується також копією Полісу, долученою позивачем. 13 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце: 11 серпня 2019 року о 16:30 у м.Києві проспект Академіка Глушкова, 40, у відповідності до вимог статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 13 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до МТСБУ в порядку статті 35, пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі оціненої шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до звіту від 27 серпня 2019 № 2462 про оцінку автомобіля, Toyota Camry, номерний знак [NUMBER] , складеного фізичною особою підприємцем [PERSON] , який є суб`єктом оціночної діяльності, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Toyota Camry 2.5i», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 77572,14 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Camry 2.5i», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 77572,14 грн. Згідно рахунку № [NUMBER] від 14 серпня 2019 року та акту виконаних робіт до листа МТСБУ №3/1-05/60706 від 14 серпня 2019 року по справі МТСБУ №60706, а ФОП [PERSON] надав звіт матеріального збитку, акт виконаних робіт, рахунок, копію телеграми, та його послуги склали 940,0 грн. Згідно платіжного доручення №1153196 від 26 вересня 2019 року ФОП [PERSON] перерахована зазначена сума у розмірі 940,0 грн. 18 листопада 2019 року за заявою [PERSON] (власника пошкодженого транспортного засобу «Toyota Camry 2.5i», реєстраційний номер [NUMBER] ), на підставі наказу від 18 листопада 2019 року № 12171, відповідно до довідки від 15 листопада 2019 року № 1, позивач здійснив регламентну виплату потерпілій особі у розмірі 67674,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19 листопада 2019 № 1155170. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 та статтею 124 КУпАп та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 352,40 грн. Як зазначено у постанові, 11 серпня 2019 року приблизно о 16:30, водій [PERSON] керував автомобілем «Мітсубіші», номерний знак [NUMBER] , на пр. Глушкова, 40 в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився. Під час руху водій був неуважним, не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Тойота», номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим водій [PERSON] порушив вимоги п. п. 2.5, 13.1, 12.1 та 2.3 "б" Правил дорожнього руху.. Постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року (провадження №33/824/864/2020) апеляційна скарга [PERSON] задоволена. Постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року, якою [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано адміністративне у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасовано, закрито провадження у справі на підставі пункту першого статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП. Скасовуючи постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у матеріалах справи достатніх доказів того, що [PERSON] керував автомобілем «Міцубісі», номерний знак, [NUMBER] з ознаками алкогольного сп`яніння, та взагалі здійснював керування транспортним засобом. Таким чином, судом встановлено, що власником транспортного засобу - автомобіля «Mitsubishi Lanser», реєстраційний номер [NUMBER] , який заподіяв потерпілій особі шкоду, є [PERSON] , та на підставі наявності пільгової категорії громадян, посвідчення [NUMBER] , відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. У момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 серпня 2019 року на пр. Глушкова, 40 в м.Києві за участю застрахованого автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля «Mitsubishi», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не встановлено особу, яка керувала транспортним засобом «Mitsubishi Lanser», реєстраційний номер [NUMBER] , та яка порушила Правила дорожнього руху України. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права. Частина перша статті 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина перша статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина перша статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 174 ЦПК України - при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Частина восьма статті 279 ЦПК України - при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Пункти 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Між сторонами виник спір щодо відшкодування страхової виплати у порядку регресу. Стаття 1 Закону України «Про страхування» - страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Пункт 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» - страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Стаття 9 Закону України «Про страхування» - страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Частина перша статті 25 Закону України «Про страхування» (у редакції, чинній на момент страхової виплати) - здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Стаття 27 Закону України «Про страхування» - до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пункт 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі. Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пункт 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пункт 38.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій; до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов`язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом; до підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди. Пункт 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Пункт 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Підпункти 39.2.1, 39.2.2 пункту 39.2 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - основними завданнями МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій. Підпункти «а», «в», «г» пункт 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Пункт 41.4 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України - реальними збитками, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Стаття 979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частина перша статті 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частина друга статті 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частини перша статті 1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Так, у зв`язку із настанням події, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило страхову виплату потерпілій у ДТП особі, про відшкодування якої має право звернутися з позовом в порядку регресу до: власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій. З аналізу наведених вище норм законів, встановлено, що перелік умов виникнення у МТСБУ права на подання регресного позову до суду є вичерпним. З урахуванням положень наведених вище статей ЦК України шкода відшкодовується особою, яка її завдала, або особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Винуватість особи у порушенні Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження застрахованого транспортного засобу чи іншого майна (стаття 124 КУпАП), встановлюється постановою суду, яка набрала законної сили. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Зазначені позивачем у позові та у письмових поясненнях підстави заявлених до [PERSON] вимог про відшкодування у порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, не узгоджуються із підставами, зазначеними у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки, як встановлено судами - [PERSON] не був водієм транспортного засобу, який заподіяв шкоду потерпілій особі, та у його діях не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Крім цього, як встановлено судом під час розгляду цієї справи, [PERSON] не є власником вказаного транспортного засобу, а власником автомобіля, який заподіяв шкоду потерпілій особі, є [PERSON] , який, відповідно до статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на підставі наявності пільгової категорії громадян, посвідчення НК565815. МТСБ, звертаючись до суду із позовом до [PERSON] , вказаних обставин не врахував. Вина відповідача у скоєнні ДТП та/або право власності, володіння не доведені жодним чином. Аргументи, що відповідач у справі не надав доказів належності транспортного засобу іншій особі є безпідставними, оскільки власник автомобіля «Mitsubishi Lanser», реєстраційний номер [NUMBER] , встановлений працівниками поліції на місці ДТП про що зазначено у довідці, долученій позивачем до позовної заяви. Доказів того, що відповідач у справі є володільцем автомобіля «Mitsubishi Lanser», реєстраційний номер [NUMBER] , суду не надано, оскільки, відповідно до статті 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року № 154/2094/16-ц «у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Вина відповідача не встановлена, до адміністративної відповідальності особа не притягувалась. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не зазначено правових підстав для стягнення шкоди з відповідача та не доведено належними і допустимими доказами спричинення шкоди». Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Тоді як встановлення належності відповідача - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (п.31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18). Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно із частинами третьою та четвертою вказаної статті цього Кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновок суду. З урахуванням викладеного, суд оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаного у позові відповідача. Щодо розподілу судових витрат. З урахуванням положення статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed