Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

У червні 2020р. позивачі: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (далі по тексту - позивач-1), КП «ЦОС Шевченківського району» (далі по тексту - позивач 2) звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просили суд: - стягнути з відповідачів на користь позивача-1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 серпня 2010р. по 01 січня 2020р. в сумі 64552,91 грн. (основна сума заборгованості - 34120,57 грн.; інфляційні втрати - 24678,09 грн.; 3 % річних - 5754,25 грн.); - стягнути з відповідачів на користь позивача-2 заборгованість за спожиті послуги за період з 01 серпня 2010р. по 01 січня 2020р. у розмірі 123564,73 грн. (основна сума заборгованості - 52524,96 грн.; інфляційні втрати - 58311,29 грн.; 3 % річних - 12728,48 грн.). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2020 року відкрито провадження у справі. Свої вимоги позивачі-1, 2 обґрунтовували тим, що відповідачами не сплачуються кошти за надані їм комунальні послуги по обслуговуванню будинку, прибудинкової території та комунальні послуги у квартирі [ADDRESS] , у зв`язку з чим, станом на 01 січня 2020р. у відповідачів виникла заборгованість, що стало підставою для звернення позивачів-1, 2 до суду з вказаним позовом. Від відповідачів-1, 2, 4, 5 до суду надійшли заяви про застосування строків позовної давності до періоду заборгованості в розрахунку наданого позивачем, та враховувати період з 16.06.2017 року по 01.01.2020 року. Від представника відповідача-2 до суду надійшов контррозрахунок ціни позову, в якому зазначив про заборгованість співвідповідачів перед позивачем-1 за період з 01.05.2017 року по 01.11.2019 року, у розмірі 10315,63 грн. (основна сума заборгованості - 9218,60 грн.; інфляційні втрати - 741,78 грн.; 3% річних - 355,25 грн.); перед позивачем-2 за період з 16.06.2017 року по 01.01.2020 року, у розмірі 14667,32 грн. (основна сума заборгованості - 0,00 грн.; інфляційні втрати - 10652,41 грн.; 3 % річних - 4014,91 грн.). Представником позивачів-1, 2 частково погодившись з контррозрахунком відповідача-2, 05.10.2022 року подав до суду заперечення додавши до них розрахунок заборгованості відповідачів: перед позивачем-1 у розмірі 9607,34 грн. основного боргу, 943,57 грн. інфляційних витрат та 385,14 грн. суму 3% річних; перед позивачем-2 у розмірі 10652,41 грн. інфляційних витрат та 4014,91 грн. суму 3% річних. В судовому засіданні, яке відбулось 18.11.2022 року, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судовому засіданні, яке відбулось 18.11.2022 року, представник відповідачів заперечив проти задоволення позовних вимог. Проте, із контррозрахунком, поданим представником позивачів 05.10.2022 року, погодився в повному обсязі. Також просив застосувати строки позовної давності до періоду нарахування заборгованості. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що відповідачі зареєстровані і проживають в квартирі [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» відповідно до рішень Київської міської ради від 22 вересня 2011р. № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва» та від 09 жовтня 2014р. №270/270 перейменоване з КП «Керуюча дирекція «Шевченківської районної у м. Києві ради» від 19 лютого 2007р. № 187. Відповідно до п.п. 2 Статуту, предметом діяльності позивача 1 є: утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку. Надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням договорів у встановленому порядку. Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22 вересня 2011р. №24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового фонду господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківської районної у м. Києві державною адміністрацією 31 жовтня 2001р. Відповідно до п. 2.1 Статуту, предметом діяльності позивача 2 є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів укладених підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених підприємством безпосередньо зі споживачами послуг). Під час розгляду справи, сторона позивачів-1, 2 подала до суду розрахунок з якого вбачається, що, в результаті несплати коштів відповідачами за спожиті комунальні послуги, сума заборгованості останніх складає: перед позивачем-1 у розмірі 9607,34 грн. основного боргу, 943,57 грн. інфляційних витрат та 385,14 грн. суму 3% річних; перед позивачем-2 у розмірі 10652,41 грн. інфляційних витрат та 4014,91 грн. суму 3% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачами, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідачки, а останні отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язана здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діяла до 09 червня 2018р., споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діє з 09 червня 2018р., врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. В той же час, суд погоджується з доводами сторони відповідачів про застосування строку позовної давності до періоду нарахування заборгованості. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За ч. 3. ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, з огляду на тривалість правовідносин між сторонами, судом встановлено, що строк позовної давності рахується за загальним правило у три роки до дня звернення до суду позивачем з даним позовом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням контррозрахунку сторони позивачів 1, 2 наданої до суду 05.10.2022 року, та з якою погодилась сторона відповідачів.

Outcome: partial