Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання договорів купівлі - продажу недійсними та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, зобов`язання вчинити певні дії, в якій прохала: 1. визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , укладений 10.05.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кривенко Н.В., зареєстрований в реєстрі за №690 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 26089798 про реєстрацію за [PERSON] право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту 255426453101 та закрити розділ №255426453101; 2. визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , укладений 11.05.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кривенко Н.В., зареєстрований в реєстрі за №698 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 26070070 про реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту 255426453101 та закрити розділ №255426453101; 3. зобов`язати [PERSON] здійснити демонтаж нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Також просила стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказала, що позивачу на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , у неї в оренді перебуває земельна ділянка для експлуатації та обслуговування нежитлового приміщення за вказаною адресою відповідно до Договору оренди землі від 04.10.2012 року між позивачем та Полтавською міською радою. У 2007 році без отримання земельної ділянки, виділення її в натурі на місцевості та державної реєстрації для будівництва та обслуговування вказаного нежитлового приміщення, без письмової згоди позивача, [PERSON] самовільно здійснила незаконну прибудову до належного позивачу на праві власності нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , чим порушила конституційні та законні права позивача, позбавивши можливості належним чином користуватися приміщенням. Рішенням Октябрського районного суду міста Полтава від 24.10.2007 року у справі №2-5961/07 визнано за [PERSON] право власності на кафетерій. Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29.05.2018 року у справі № 2-5961/07 скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.10.2007 року та ухвалу Октябрського районного суду від 05.01.2009 року. В той же час рішенням Октябрського районного суду міста Полтава від 26.11.2012 року у справі №1622/15957/2012 визнано договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та право власності на нерухоме майно, нежитлове приміщення (кафетерій), розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке було скасовано Постановою Полтавського апеляційного суду від 19.08.2020 року. На даний час позивачу стало відомо, що [PERSON] було укладено з [PERSON] договори купівлі-продажу від 10.05.2018 року та від 11.05.2018 року, посвідчені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В., реєстраційні номери 690 та 698, відповідно до яких було відчужено по Ѕ частин нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Оскільки скасовано підставу набуття [PERSON] права власності на незаконну прибудову, то вказані вище договори купівлі-продажу, укладені з [PERSON] є недійсними, а державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, проведена приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В., підлягає скасуванню. [PERSON] не мала законних підстав для вчинення правочину відносно вказаного майна. Закон не передбачає здійснення будь-яких правочинів, у тому числі договорів купівлі-продажу, з самочинними будівлями. Незаконну прибудову за адресою: [ADDRESS] , яка була збудована [PERSON] на земельній ділянці, яка не була відведена їй для цієї мети та не надана під вже збудоване нерухоме майно, в силу ст. 376 ЦК України вважається самочинним будівництвом. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Закон не передбачає здійснення будь-яких правочинів, у тому числі договорів купівлі-продажу, з самочинними будівлями. На підставі викладеного, позивач звернулася до суду з даним позовом. 10.11.2020 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито загальне позовне провадження у справі за даним позовом. 04.12.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати на правову допомогу, понесені відповідачем покласти на позивача (т. 1, а.с. 120-126). В обґрунтування вказав, що право власності [PERSON] на нежитлове приміщення (кафетерій), розташоване за адресою: [ADDRESS] , підтверджується договорами купівлі продажу від 10.05.2018 року та від 11.05.2018 року, посвідченими приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.05.2018 та 11.05.2018 року. Нежитлове приміщення розташоване на земельній ділянці площею 0,0042 га, кадастровий номер № 5310137000:15:008:0440, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель, ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності, пов1язаної з отриманням прибутку). Відповідач користується вказаною земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 22.04.2019 року. Вказує, що наявні в матеріалах справи документи спростовують посилання позивача про самочинність будівництва нежитлового приміщення та засвідчують, що станом на 02.04.2009 року, право власності на нього було належним чином зареєстроване за [PERSON] . Скасування у 2018 році Апеляційним судом Полтавської області рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.10.2007 року та ухвали від 05.01.2009 року не тягне за собою автоматичного скасування усіх правовстановлюючих документів і не скасовує статус нежитлового приміщення як об`єкту нерухомого майна. На момент укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу право власності на нежитлове приміщення належало продавцю [PERSON] на підставі чинного на той час рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26.11.2012 року у справі № 1622/6585/2012, тому станом на 10.05.2020 та 11.05.2020 року продавець [PERSON] була єдиною законною власницею нежитлового приміщення та мала необхідний обсяг цивільної дієздатності на його відчуження. В матеріалах справи відсутні докази підстав для знесення нежитлового приміщення, передбачених ст. 391, ст. 396 ЦК України, ст. 103 ЗК України. Власником земельної ділянки є Полтавська міська рада, на якій розташоване нежитлове приміщення. Вказана земельна ділянка надана відповідачу для експлуатації та обслуговування нежитлового приміщення, договір оренди є чинним та виконується належним чином. Відповідачем заперечується розмір судових витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн., вважаючи вказану вартість завищеною. Представником відповідача подано заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності та у зв`язку з пропуском строку позовної давності, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (т. 1, а. с. 74-75). Постановою Полтавського апеляційного суду від 05.05.2021 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Шейки Р.В. про забезпечення позову - задоволено. У порядку забезпечення позову заборонено будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] цілком або частинами. Ухвалою суду від 18.03.2021 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, які зазначену у позовній заяві. Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні просили у задоволенні позовних вимог відмовити, просили застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Треті особи у судове засідання не з`явилися, заяв та клопотань до суду не подавали. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого. Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу нерухомого майна від 21.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Кас`яненко Л.В., позивачу [PERSON] належить нежитлове приміщення загальною площею 61,40 кв.м, що становить 33/500 ідеальних долей будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). 04.10.2012 року між Полтавською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди землі. Згідно якого останній в оренду передана земельна ділянка площею 74 кв.м. по [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 5310137000:15:008:015 (а.с.15-21). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24.10.2007 року у справі №2-5961/07 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на реконструйований кафетерій павільйонного типу задоволено повністю. Визнано за [PERSON] право власності на кафетерій павільйонного типу, що знаходиться по [ADDRESS] як на об`єкт завершеного будівництва. При цьому ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.01.2009 року виправлено описку в рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 24.10.2007 року у справі №2-5961/07 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на нежитлове приміщення Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29.05.2018 року у справі № 2-5961/07 скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.10.2007 року та ухвалу Октябрського районного суду від 05.01.2009 року, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності відмовлено (т. 1, а.с. 60-65). Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради у місті Полтаві № 112 від 10.03.2009 року нежитловій будівлі по [ADDRESS] , належній [PERSON] , присвоєно нову адресу - [ADDRESS] (т. 1, а.с.43). Пунктом 12 рішення виконавчого комітету Октябрської районної ради у місті Полтаві № 139 від 24.03.2009 року оформлено право власності на нежитлове приміщення (кафетерій) загальною площею 31,2 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , на підставі поданих [PERSON] документів: заяви від 19.03.2009; рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.10.2007; ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 05.01.2009; акту про прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконкому Октябрського районного у м. Полтаві ради ; 465 від 30.12.2008; рішення виконкому Октябрської районної ради у місті Полтаві № 112 від 10.03.2009; технічного паспорту (т. 1, а.с. 44). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26.11.2012 року у справі №1622/15957/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задоволено повністю. Визнано договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (кафетерій), розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] таким, що відбувся і є дійсним. Визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення (кафетерій), розташованого за адресою: [ADDRESS] . Постановою Полтавського апеляційного суду від 19.08.2020 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26.11.2012 року у справі №1622/15957/2012 скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - відмовлено (т. 1, а.с. 60-65). 10.05.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу по Ѕ частин нежитлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В., зареєстрований в реєстрі за №690. 11.05.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу по Ѕ частин нежитлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В., зареєстрований в реєстрі за №698 (т. 1, а.с.100-104). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у вказаному Державному реєстрі здійснено запис № 26089798 про реєстрацію за [PERSON] право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту 25542645310 (т. 1 а.с. 32-34). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Тобто, при зверненні до суду про захист свого цивільного права повинно бути доведено, що вказаним правочином порушуються права позивача, що подальше перебування предмету правочину у конкретної особи впливає на її права та обов`язки. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.5 ст.216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Зі змісту цих статей вбачається, що заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа. Отже, заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів. У зв`язку з цим виділяють декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно). Проте при звернення до суду позивач не довів, який вона має цивільний інтерес до оспорюваних договорів, в чому полягає власний інтерес позивача щодо предмету договору, не вказувала як це у подальшому може вплинути на її права. При ухваленні рішення, суд бере до уваги особисті пояснення позивача [PERSON] , яка вказала, що вона надала можливість поряд з належною їй будівлею встановити [PERSON] тимчасову споруду, яка в подальшому була нею продана. Суд розглядаючи позов в межах позовних вимого, враховуючи, що рішення суду не можу ґрунтуватися на припущенням, а також недоведення позивачем власного цивільного інтересу до оспорюваних договорів, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання договорів купівлі-продажу недійсними. Відповідно до ст.22 Закону України «Про основи містобудування» забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) виникає щодо земельних ділянок, визначених для містобудівних потреб містобудівною документацією, місцевими правилами забудови. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об`єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд. У відповідності до ст.391 ЦК України особа, право якої порушено, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України споруда вважається самочинним будівництвом, якщо вона збудована або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У позивних вимогах позивач посилається на те, що добудова була збудована на земельній ділянці, яка не була відведена їй для цієї мети, а тому вважає, що покупець [PERSON] є законним володільцем самочинного майна. Як вбачається відповідачем надано договір оренди землі від 22.04.2019 року, укладений між Полтавської міською радою та [PERSON] , згідно якого йому в оренду передана земельна ділянка площею 42 кв.м, кадастровий № 5310137000:15:008:0440, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель, ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку). Отже, позивачем не доведено, що нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] є самочинним, а тому позовні вимоги про демонтаж вказаного приміщення є необґрунтованими. У зв`язку з цим, позовні вимоги про зобов`язання [PERSON] здійснити демонтаж нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , не підлягають задоволенню. За положеннями частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: dismissed