Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач), звернувся до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідачка), про розірвання шлюбу, в якому вказав, що з 12.02.2011 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З січня 2022 року разом не проживають та спільне господарство не ведуть. За таких обставин позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та зазначив, що на примирення він згоден. Також позивач вказав, що діти проживають разом з матір`ю, а спору про поділ майна між сторонами немає. Враховуючи наведене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 12.02.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №44. Ухвалою Макарівського районного суду від 05.10.2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 18.10.2022 року через підсистему «Електронний суд» від відповідачки [PERSON] надійшла заява (а.с.17-22), в якій вона просила суд надати сторонам строк на примирення, заперечуючи проти позовних вимог про розірвання шлюбу. В своїй заяві зазначила, що вважає даний позов надуманим та безпідставним, оскільки вона кохає свого чоловіка та бажає зберегти сім`ю щоб у дітей був батько. Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 12.02.2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, актовий запис №44; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб, а.с.7). За час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей (а.с.8, 9). Як вказав позивач, що протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З січня 2022 року разом не проживають та спільне господарство не ведуть. За таких обставин позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та на примирення він не згоден. Позивач в своїй заяві від 18.10.2022 року проти позовних вимог заперечила, вказавши, що кохає свого чоловіка та бажає зберегти сім`ю. Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України. Відповідно до ст. 111 СК України регламентує право суду вжити заходів щодо примирення подружжя. При цьому, як встановлено судом, думка позивача на момент розгляду справи не змінилась, крім того в позовній заяві він зазначив, про свою незгоду на примирення, тобто на час перебування справи в суді обставини, які викладені в позовній заяві, не змінилися. Наведені позивачем аргументи стороною відповідачки не спростовані та зводяться до її власного бажання зберегти сім`ю. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав про надання строку на примирення, оскільки примирення само собою обумовлює спільне бажання подружжя зберегти сім`ю. На час розгляду позову в суді такої обопільної згоди не досягнуто. Крім того у сторін з моменту відкриття провадження у справі (з 05.10.2022 року) та до дня розгляду справи (02.12.2022 року) було достатньо часу для з`ясування відносин між собою та прийняття відповідного рішення. Статтями 104, 110, 112 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №605/434/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, а також враховуючи принцип добровільності шлюбу, який є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Щодо клопотання відповідачки про надання сторонам строку на примирення, слід зазначити також наступне. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тож, однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Отже, примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд має застосовувати положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд має враховувати, що надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Вказане узгоджується з правовими позиціями, що були викладені у постановах Верховного Суду від 26.11.2018 року у справі №761/33261/16-ц; від 30.05.2019 року у справі №442/6319/16-ц; від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Отже, враховуючи наведене та встановлені судом обстави, а також незгоду позивача на примирення, суд не вбачає підстав для надання такого строку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають відшкодуванню, понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. (а.с.3, 23). Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved