Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

30 серпня 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України - 340 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-5). В обґрунтування вказує, що в період роботи у шкідливих умовах праці тривалий час на збагачувальній фабриці №1 учнем сепараторника, фільтруваником, машиністом ексгаустера, машиністом ексгаустера цеху по виробництву обкотишів №2, фільтрувальником збагачувальної фабрики №1, з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1, на ПрАТ, нею отримані хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова, з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, зі стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), ЛН першого-другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня, які, відповідно до акту розслідування від 08.07.2022, виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 23.08.2022 вперше позивачу з 15.08.2022 року було встановлено 40% втрата професійної працездатності безстроково. Вважає, що їй не було забезпечено безпечних умов праці, вона втратила працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходилася на лікуванні, їй важко виконувати будь-яку роботу по дому, не може тривалий час знаходитися в одному статичному положенні, потребує сторонньої допомоги. Постійно турбує кашель то сухий,то з мокротинням (особливо у ранкові часи), від фізичних навантажень виникає задишка, тому вимушено користується інгаляційними препаратами. Після кашлю у позивача починає боліти в грудній клітці або під лопаткою. Потім у позивача зявляється сильна слабкість у всьому тілі. Також часто турбує пекучий тягнучий поперековий біль, який сковує рухи. Іноді ці болі бувають гострі, навіть після незначних фізичних навантажень вони посилюються. Від статистичних положень тіла біль переходе в шийний відділ хребта, в лопатки та між лопаткову ділянку. Крім того, турбують болі в ногах та затерпання в руках. В нічні години позивач не може заснути від ниючого болю в суглобах. Значно погіршився слух, що додає дискомфорту у спілкуванні з оточуючими. Значну частину часу вона витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує її нормальні життєві зв`язки. При цьому позивач розуміє, що стан її здоров`я не відновиться навіть при лікуванні. Через хворобу порушилися її зв`язки з друзями, що також спричиняє їй додаткові душевні страждання. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2022 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач ПрАТ «Північний ГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 08.11.2022, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.30). 16.11.2022 в суд надійшла заява представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи та про розгляд справи в порядку загального позовного провадження чи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у заволення якого відмовлено ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2022. В підсистемі «Електронний суд» представникові відповідача надано доступ до матеріалів справи. Станом на 28.11.2022 відзив на позовну заяву до суду не надходив. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 01.07.1986 [PERSON] , [INFO] , прийнята на збагачувальну фабрику №1 (Ордена Леніна Північний гірничо-збагачувальний комбінат) учнем сепараторника для проходження виробничої практики; 03.11.1986 - переведена на збагачувальній фабриці №1 сепараторщиком 4 розряду; 18.12.1986 - звільнена у зв`язку із закінченням проходження виробничої практики; 11.08.1987 - прийнята по направленню Минчермета УССР на збагачувальну фабрику №1 фильтрувальником по 3 розряду; 04.04.1988 - переведена по збагачувальній фабриці №1 сепараторщиком 4 розряду; 13.01.1995 - за результатом атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1; 31.10.1996 - Північний державний гірничо-збагачувальний комбінат перетворено на ВАТ «Північний ГЗК»; 01.10.1999 - переведена на рудозбагачувальну фабрику №1 машиністом ексгаустера 4 розряду; 18.11.1999 - підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2; 06.09.2002 - переведена на рудозбагачувальній фабриці №1 машиністом ексгаустера 4 розряду виробничої дільниці збагачення руди з правом пільгового пенсійного забезпечення по Списку №2; 30.09.2003 - переведена на рудозбагачувальній фабриці №1 сепараторщиком 4 розряду виробничої дільниці збагачення руди на час соціальної відпустки по догляду за дитиною до 6-ти років, з правом пільгового пенсійного забезпечення по Списку №1; 30.12.2003 - переведено до цеху по виробництву обкотишів №2 машиністом ексгаустера 4 розряду виробничої дільниці випалювання обкотишів, з правом пільгового пенсійного забезпечення по Списку №1, на час соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 20.04.2004 - переведена на рудозбагачувальну фабрику №1 фільтрувальником 3 розряду виробничої дільниці збагачення руди з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1; 05.07.2004 - переведена на рудозбагачувальній фабриці №1 сепараторщиком 4 розряду виробничої дільниці збагачення руди з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1; 04.04.2011 - ВАТ «Північний ГЗК» перейменовано на ПАТ «Північний ГЗК»; 05.05.2016 - ПАТ «Північний ГЗК» перейменовано на ПрАТ «Північний ГЗК»; 29.07.2020 - звільнена за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-12). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 08.07.2022р. (а.с.13-17), позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В.ЛН першого-другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху). Позивачу вперше встановлено з 15.08.2022 40% втрати професійної працездатності безстроково, із яких: 15% по радикулопатії, 15% - ХОЗЛ та 10% - туг., згідно висновку МСЕК від 23.08.2022р., де також зазначено, що позивач потребує медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с.18). З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого нею професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 08.07.2022 (а.с.13-17), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є: важкість праці -робоча поза не зручна 54,2%, при нормативному значенні 25%, періодичне перебування у вимушеній робочій позі 12% при допустимому значенні до 10%; нахили корпусу, кількість за зміну складали 134 при допустимому значенні 100; пил фіброгенної дії - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації пилу переважно фіброгенної дії із вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в 2,6 рази (5,2мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3); шум - рівень шуму нам 9 дБА перевищувпав допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.037-99 та складав 89 дБА при ГДР 80 дБА. Умови виробничого середовища та важкість праці сепараторника відносяться до 3 класу 4 ступеня шкідливості (а.с.15). Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів понад 32 роки. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача [PERSON] у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, медичним висновком ЛЕК (а.с.18-20) позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 90 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial