Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору орган опіки та піклування Дубівської селищної ради про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання неповнолітніх дітей. В позовній заяві зазначила, що її діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , яких вона народила перебуваючи в офіційному шлюбі з відповідачем [PERSON] , не являються їхніми спільними дітьми. Біологічним батьком її трьох дітей являється [PERSON] , який повністю визнає її дітей як своїх рідних. З відповідачем вони проживали один рік разом, після чого він повернувся проживати до своїх батьків. Не проживають з [PERSON] більше 15 років. Розірвали шлюб 15.02.2022 року, про що свідчить рішення Тячівського районного суду Закарпатської області, яке набрало законної сили 17.03.2022 року. Діти проживають з нею та [PERSON] , який являється їх батьком і перебувають на їхньому утриманні. Хоч відповідач у даній справі зазначений батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про те він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та визначити їх місце проживання разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування Дубівської селищної ради в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтв про народження неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , позивачка [PERSON] значиться їх матір`ю, а відповідач [PERSON] - їх батьком. Відповідно до рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 09.05.2022 року за №827, виданої виконкомом Дубівської селищної ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: власник [PERSON] , [INFO] , його мати [PERSON] , [INFO] , його брат [PERSON] , [INFO] , його брат [PERSON] , [INFO] , його сестра [PERSON] , [INFO] , його сестра [PERSON] , [INFO] . В довідці про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 08.06.2022 року за №953, виданої виконкомом Дубівської селищної ради зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: власник [PERSON] , [INFO] , її співмешканець [PERSON] , [INFO] , її син [PERSON] , [INFO] , її син [PERSON] , [INFO] , її син [PERSON] , [INFO] , її сестра [PERSON] , [INFO] , її племінник [PERSON] , [INFO] , її племінниця [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного комісією Дубівської селищної ради від 13.05.2022 року проведено обстеження будинку за адресою: [ADDRESS] , де є необхідні умови для розвитку дітей. Згідно характеристики Дубівської селищної ради позивачка [PERSON] проживає в смт. Дубове з дня народження. З чоловіком [PERSON] не проживає. На даний час проживає з [PERSON] , [INFO] , в незареєстрованому шлюбі. Має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. З дитинства та по теперішній час хворіє. За час проживання в селищі зарекомендувала себе з посередньої сторони. Згідно характеристики Дубівської селищної ради відповідач [PERSON] проживає в смт. Дубове з народження разом з матір`ю, ніде не працює. За час проживання в селищі зарекомендував себе з негативної сторони. Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав від 08.06.2022 року за №02-35/451 рекомендовано позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні матеріалами справи доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а тому, для захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити і позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Дубове, Тячівського району, Закарпатської області, України, батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.1 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 року по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів. Виняткові обставини передбачені в ч.3 ст.161 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом, у даному випадку, не встановлено наявності виняткових обставин передбачених ч.3 ст.161 Сімейного Кодексу України, як щодо позивача так і щодо відповідача, а тому суд вирішуючи питання щодо місця проживання дитини приймає до уваги: самостійний дохід сторін, матеріально-побутовий стан, відповідальність батьків при виконанні ними батьківських обов`язків, здійснення ними заходів щодо утримання, виховання, розвитку і лікування дитини та прихильність дитини до одного із батьків. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Оцінивши в сукупності докази, враховуючи, що на даний час всі неповнолітні діти проживають разом з позивачкою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей також підлягають до задоволення, а тому слід визначити місце проживання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved