Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 08.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №05178-12/2020. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 11.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11082021, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 11.08.2021 до Договору факторингу №11082021 від 11.08.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача в сумі 20748,00 грн., з якої: 5700,00 грн. сума заборгованості з основної суми боргу, 15048,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 11.08.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 11.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №3253309567/614498. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 09.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 09122021, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 09.12.2021 до Договору факторингу № 09122021 від 09.12.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача в сумі 21562,50 грн., з якої: 5500,00 грн. сума заборгованості з основної суми боргу, 16062,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 09.12.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Позивач просить стягнути з відповідача непогашену заборгованість: - за кредитним договором №05178-12/2020 від 08.12.2020 у розмірі 20748,00 грн., з якої: 5700,00 грн. сума заборгованості з основної суми боргу, 15048,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором №3253309567/614498 від 11.01.2021 в розмірі 21562,50 грн., з якої: 5500,00 грн. сума заборгованості з основної суми боргу, 16062,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, - витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. 31 серпня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, встановлено сторонам строки вчинення процесуальних дій. 27.09.2022 року відповідачкою подано до суду відзив на позовні заяву, в якому з вимогами, зазначеними у позовній заяві не згодна. В обґрунтування відзиву зазначила, що зазначені вище кредитні договори є нікчемними, оскільки не були укладені у письмовій формі, крім того, вважає, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Просила застосувати строк позовної давності в один рік до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Також, вважає, оскільки позивачем не вжито заходів досудового врегулювання спору, а саме: ним не направлено на її адресу досудової вимоги про необхідність сплати простроченої заборгованості - він не набув права звернення до суду за достроковим стягненням всієї суми заборгованості за кредитом. 03.10.2022 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, який зводиться до того, що обставини, на які посилається відповідачка у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі є необґрунтованими, недоведеними, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій, викладених в Постановах ВСУ, а також є такими, що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги, з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково було зауважено, що розмір нарахованих відсотків, відповідає вимогам кредитних Договорів, воля Відповідача для укладення такого Договору була підтверджена шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, строк позовної давності в один рік не може бути застосований, адже жодна вимога про стягнення заборгованості не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафу, пені). У судове засідання представник позивача не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачка не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу заявлених вимог та заперечень, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 08.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №05178-12/2020 ( а.с. 7-8). Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів. Згідно п. 1.3 Кредитного договору процентна ставка за користування коштами кредиту 2,20 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Згідно п. 1.5 Кредитного договору датою укладання цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта. Відповідно до п. 4.3 Кредитного договору, у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в. п. 1.2 цього Договору та/або Додатку (ах) до цього Договору, проценти, передбачені в п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яносто) календарних днів, починаючи з дня укладання Договору. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснювалося за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. (а.с. 8-9). 07.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено заявку на продовження строку дії Договору (пролонгацію кредиту), згідно якої [PERSON] , клієнт за договором про надання фінансового кредиту № 05178-12/2020 від 08.12.2020 надала згоду на підписання Додаткової угоди до даного Договору, для продовження строку його дії на термін 30 календарних днів. Сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 30 днів (включаючи 1 день прострочення), тобто до 2021.02.06 (а.с. 10). Разом з тим, 06.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено заявку на продовження строку дії Договору (пролонгацію кредиту), згідно якої [PERSON] , клієнт за договором про надання фінансового кредиту № 05178-12/2020 від 08.12.2020 надала згоду на підписання Додаткової угоди до даного Договору, для продовження строку його дії на термін 30 календарних днів. Сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 30 днів (включаючи 0 днів прострочення), тобто до 2021.03.08 (а.с. 12). 11.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11082021, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 14-15). Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 11.08.2021 до Договору факторингу №\~11082021 від 11.08.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача в сумі 20748,00 грн., з якої: 5700,00 грн. сума заборгованості з основної суми боргу, 15048,00 грн. - сума заборгованості за відсотками ( а.с. 18). 18.08.2021 за вих. №5013675-1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу [PERSON] направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №05178-12/2020 від 08.12.2020 (а.с. 17). Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору 05178-12/2020 від 08.12.2020 вбачається, що [PERSON] з моменту укладення даного договору протягом місяця оплату не вносила, після чого на умовах Заяви від 07.01.2021 на продовження строку дії договору (пролонгації кредиту) була внесена сума платежу, яка дорівнювала 3013,59 грн. Далі, протягом місяця знов Відповідачка протягом місяця оплату не вносила. Після чого на умовах Заяви від 06.02.2021 на продовження строку дії договору (пролонгації кредиту) була внесена сума платежу, яка дорівнювала 3762 грн. Протягом місяця знов Відповідачкою на погашення суми кредиту не вносилися кошти. Далі, ще протягом 90 днів продовжувалося нарахування відсотків, відповідно до умов Договору (а.с. 83-85). Доказів про добровільне виконання даних зобов`язань відповідачем суду не надано. Заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості суду не надав, доказів про відсутність заборгованості у розмірі вказаному в розрахунку, суду ним також не надано. 11.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №3253309567/614498 ( а.с. 25-27). Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів. Згідно п. 1.3 Кредитного договору процентна ставка за користування коштами кредиту 2,5 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно п. 1.5 Кредитного договору датою укладання цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта. Відповідно до п. 4.3 Кредитного договору, у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в. п. 1.2 цього Договору та/або Додатку (ах) до цього Договору, проценти, передбачені в п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яносто) календарних днів, починаючи з дня укладання Договору. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснювалося за фактичну кількість календарних днів користування кредитом (а.с.\~26). 10.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено заявку на продовження строку дії Договору (пролонгацію кредиту), згідно якої [PERSON] , клієнт за договором про надання фінансового кредиту № 3253309567/614498 від 11.01.2020 надала згоду на підписання Додаткової угоди до даного Договору, для продовження строку його дії на термін 30 календарних днів. Сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 30 днів (включаючи 1 день прострочення), тобто до 2021.03.11 (а.с. 28). 09.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №\~09122021, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 29-31). Відповідно до Реєстру боржників від 09.12.2021 до Договору факторингу № 09122021 від 09.12.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача в сумі 21562,50 грн., з якої: 5500,00 грн. сума заборгованості з основної суми боргу, 16062,50 грн. - сума заборгованості за відсотками ( а.с. 33). 16.12.2021 за вих. №5398336-1 Товариство з обмеженою відповідальністю\~ «Фінансова\~компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу [PERSON] направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №3253309567/614498 від 11.01.2021 (а.с.34). Доказів про добровільне виконання даних зобов`язань відповідачем суду не надано. Заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості суду не надав, доказів про відсутність заборгованості у розмірі вказаному в розрахунку, суду ним також не надано. Зі Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою; має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на: надання послуг факторингу (а.с.40-42). Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як передбачено ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Згідно норм викладених в ст. 644 Цивільного кодексу України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Зокрема, статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У справі №561/77/19 від 16.12.2020 Верховний суд зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України)». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Отже, оскільки договір про надання кредиту підписаний [PERSON] шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Із статті 599 ЦК України слідує, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. З даного приводу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 зробила висновок та вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України). За вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У кредитному договорі №05178-12/2020 від 08.12.2020 року процентна ставка за користування кредитом зазначена, а саме: є фіксованою та дорівнює 2,20% на добу. Штрафні санкції, а саме, неустойка (штраф, пеня) договором не передбачена. У кредитному договорі №3253309567/614498 від 11.01.2021 процентна ставка за користування кредитом зазначена, а саме: є фіксованою та дорівнює 2,5% на добу. Штрафні санкції, а саме, неустойка (штраф, пеня) договором не передбачена. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки, згідно п. 1.3 Вищевказаних кредитних договорів, відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитами в порядку та на умовах, передбачених Договорами, суд приходить до висновку, що нарахування позивачем відсотків за користування кредитами здійснювалося у межах строку та у розмірі встановлених договорами, а отже вимоги позивача є законними та обґрунтованими. У відповідності до ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Отже, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати один рік. Як вбачається з розрахунку позивача, пеня за період порушення зобов`язання відповідачці не нараховувалась, вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) ним не заявлено, а отже заявлена відповідачкою позовна давність судом не приймається до уваги. За загальними положеннями Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та, якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2481,00 грн. судового збору.

Outcome: approved