Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Заступник керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у сумі 91\~051 грн 05 коп. Позов обґрунтовано тим, що Ужгородською окружною прокуратурою вивчено питання стану повернення надміру виплачених коштів у вигляді соціальної допомоги сім`ям з дітьми внаслідок приховання чи навмисного подання неправдивих даних про їх дохід і майновий стан та з інших питань. Встановлено, що в результаті шахрайських дій, [PERSON] , [INFO] , з метою незаконного збагачення, знаючи, що не має права на отримання допомоги, приховавши інформацію про постійне проживання разом з біологічним батьком дітей - [PERSON] , фактично не маючи статусу одинокої матері, в період із 01 лютого 2018 року по 31 грудня 2021 року, діючи з прямим умислом, шляхом обману, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів незаконно отримала грошові кошти в сумі 91051 гривень 05 копійок на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , якими вона заволоділа, в результаті чого державі в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА заподіяні матеріальні збитки на суму 91051 гривень 05 копійок. Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2022 у справі №308/1274/22 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190, ч.4 ст. 358 КК України та призначено покарання. Зазначений вирок набрав законної сили 26.04.2022 та в апеляційному порядку не оскаржувався. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, а в добровільному порядку [PERSON] не відшкодувала завдані збитки. Завдана вказаним кримінальним правопорушенням шкода в розмірі, встановленому вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2022, в сумі 91 051,05 грн згідно з листом Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації на даний час засудженою не відшкодована. Отже, враховуючи вищевказані обставини наявні правові підстави для стягнення із [PERSON] , [INFO] , коштів в розмірі 91 051,05 грн. У спорах щодо відшкодування збитків, завданих державі органом виступає Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, а в подальшому Управління соціального захисту населення Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області, яким належним чином не здійснено захист інтересів держави, зокрема, не вжито заходів щодо відшкодування майнової шкоди, окрім направлення листа від 24.06.2022 за №883/01-27 на адресу [PERSON] з проханням з`явитися до Управління соціального захисту населення для уточнення суми та добровільного відшкодування надмірно виплачених їй коштів у вигляді допомоги як одинокій матері. У свою чергу, збитки, які з вини [PERSON] заподіяні державі, негативно впливають на фінансування інших бюджетних програм, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі соціального і забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурором в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. На виконання вимог частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представник позивача повідомляє, що Управління соціального захисту населення Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області належним чином повідомлене про вжиття прокуратурою заходів представницького характеру в його інтересах з метою стягнення шкоди завданої інтересам держави внаслідок вчинення кримінальних правопорушень громадянкою [PERSON] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Прокурор Косей\~Н.В. у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі із підстав зазначених у ньому та просила задовольнити. Вказала, що шкоду завдану кримінальним правопорушенням відшкодовано не було, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. У судове засідання Управління соціального захисту населення Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області свого повноважного представника не направили, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на електронну пошту. Клопотань на адресу суду не надходило. Відповідач [PERSON] через перекладача у судовому засіданні надала суду пояснення, в яких зазначила, що вирок суду виконала, а саме, відпрацювала визначену у ньому кількість годин громадських робіт, а відтак жодних зобов`язань у неї перед державою немає. Заслухавши пояснення\~учасників справи,\~дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши надані\~суду докази\~у їх\~сукупності та\~взаємозв`язку,\~виходячи з\~їх належності\~та допустимості, суд встановив наступне. Щодо вирішенні питання представництва прокурором інтересів держави в суді, суд керується наступним. Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року Конституцію\~України\~доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Положеннями ч.3, 4\~ст.\~23\~Закону України\~«Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи\~ЦПК України, зокрема у частині третій, четвертій\~статті 56 цього Кодексу визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Системне тлумачення частин четвертої, п`ятої статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України\~«Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 уточнила свої висновки, зроблені, зокрема у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може захищати інтереси держави. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього\~повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19) з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19). Ужгородська окружна прокуратура звернулася до Управління соціального захисту населення Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області із запитом про вжиті заходи захисту порушених інтересів держави. У відповідь на запит листом №892/01-27 від 28.06.2022 Управління соціального захисту населення Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області повідомлено, що станом на 28.06.2022 кошти в розмірі 91051, 05 грн. [PERSON] не повертались. При цьому цивільний позов щодо відшкодування завданих збитків Управлінням соціального захисту населення Ужгородської РВА до судових органів не подавався. Ужгородська окружна прокуратура звернулася до Управління соціального захисту населення Ужгородської РВА із повідомленням в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру», у якому проінформовано про обставини, встановлені вироком Ужгородського міськрайонного суду від 24.03.2022 та зазначено, що Ужгородською окружною прокуратурою буде здійснюватися представництво в суді законних інтересів держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської РВА до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у сумі 91\~051, 05 грн. Вказане свідчить про усвідомлену пасивну поведінку уповноваженого суб`єкта владних повноважень щодо нездійснення захисту інтересів держави. Сам факт незвернення до суду Управління соціального захисту населення Ужгородської РВА з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав за мету отримати відшкодування шкоди, свідчить про те, що вказаний орган місцевого самоврядування не виконує (неналежно виконує) свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, про що і було зазначено у даній позовній заяві. Таким чином, прокурор, звертаючись до суду із позовом, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів Управління соціального захисту населення Ужгородської РВА у суді, визначивши, у чому полягає порушення інтересів держави, та орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави Управління соціального захисту населення Ужгородської РВА, яке не вжило заходів щодо подання позовної заяви до суду. У даному випадку інтерес держави полягає у відшкодуванні шкоди, оскільки Управління соціального захисту населення Ужгородської РВА не вжито заходів щодо стягнення такої. Суд враховує, що частина четверта статті 23 Закону України\~«Про прокуратуру» передбачає можливість оскарження суб`єктом владних повноважень наявності підстав для представництва його інтересів прокурором і таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Управління соціального захисту населення Ужгородської РВА наявність підстав для представництва прокурором в суді не оскаржувало, заперечень проти представництва прокурором інтересів держави в їх особі не висловлювало. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та застосоване судом законодавство, позиція суду та оцінка доводів учасників справи. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). У частині 1\~статті 16 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначено способи захисту цивільних справ та інтересів судом. За змістом статей\~12\~та\~81ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2022 у справі №308/1274/22 затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою. [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст.\~190\~та ч. 4 ст.\~358 КК України, і призначено їй покарання: за ч. 1\~ст. 190 КК України\~у виді громадських робіт на строк 200 /двохсот/ годин; за ч. 4\~ст. 358 КК України\~у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1\~ст. 70 КК України\~за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено [PERSON] покарання у виді громадських робіт на строк 200 /двохсот/ годин. Судом у вироку визнано доведеним, що [PERSON] в період часу з 06 лютого 2018 року по 10 серпня 2021 року, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, використовуючи підроблені документи, які подала до Управління праці і соціального захисту населення Ужгородської РДА, а саме довідку №489 від 31.01.2018 року, довідку №2583 від 21.08.2018 року, довідку №661 від 25.02.2019 року, довідку №1829 від 16.07.2019 року, довідку №606 від 14.02.2020 року, довідку №2093 від 18.08.2020 року, довідку №2584 від» 21.12.2020 року та довідку №1095 від 10.08.2021 року, які містили неправдиві відомості щодо її місця проживання та трьох її дітей без батька, так як відповідно до ч. 4\~ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, право на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має. На підставі вказаних документів, рішенням начальника Управління праці і соціального захисту населення Ужгородської РДА, в період із 01 лютого 2018 року по 31 грудня 2021 року, [PERSON] , в порушення\~Закону України «Про державну, допомогу сім`ям з дітьми»\~та п.п. 33-38 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27 грудня 2001 року, незаконно було призначено допомогу на дітей одиноким матерям в загальній сумі 91051 гривень 05 копійок. Протягом всього періоду отримання соціальної допомоги як одинокої матері, [PERSON] постійно проживала з батьком її дітей [PERSON] , з яким вела спільне господарство та разом з яким виховувала спільних дітей, не перебуваючи офіційно у шлюбі, усвідомлюючи, що факт встановлення батьківства є підставою для припинення виплат соціальної допомоги як одинокій матері, умисно, в супереч взятих на себе зобов`язань при зверненні з заявою в Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА, з метою отримання матеріального прибутку, приховувала від Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської РДА факт спільного проживання з батьком дітей [PERSON] , тобто фактично не маючи статусу одинокої матері. В результаті шахрайських дій [PERSON] , фактично не маючи статусу одинокої матері, в період із 01 лютого 2018 року по 31 грудня 2021 року, діючи з прямим умислом, шляхом обману, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, незаконно отримала грошові кошти в сумі 91051 гривень 05 копійок на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , якими вона заволоділа, тим самим завдала Управлінню соціального захисту населення Ужгородської РДА матеріальних збитків на суму 91051 гривень 05 копійок. Даний вирок набрав законної сили 26.04.2022 та в апеляційному порядку не оскаржувався. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою Відповідно до ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту вироку вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов не розглядався, що також підтверджується листом №892/01-27 від 28.06.2022 Управління соціального захисту населення Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області. Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень\~ЦК України\~щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.05.2021 р. у справі №761/12945/19. Сторона відповідача не спростувала розмір шкоди, встановлений вироком Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області від 24.03.2022 у справі № 308/1274/22. У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в загальному розмірі 91051, 05 гривень, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В порядку п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що відповідає положенням частини 6 статті 141 ЦПК України в розмірі 992,40 грн.. Враховуючи наведене та

Outcome: approved