Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

У вересні 2022 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.06.2020 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 24-0325, відповідно до якого відповідачу було видано кредит у сумі 50 000,00 грн. на споживчі потреби, зі сплатою 56% річних, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 01.06.2025. Відповідно до п.п. 2.4.2 п. 2.4 кредитного договору проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту визначеного кредитним договором. Відповідно до п.п. 3.2.1 п. 3.2 кредитного договору банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п.п. 3.3.1 п.3.3 кредитного договору всі платежі за цим договором здійснюються шляхом списання банком коштів у договірному порядку з поточного рахунку. Відповідно до п.п. 3.3.2 п. 3.3 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеному цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого згідно з цим договором. У відповідності до п.п. 3.3.3 п. 3.3 кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами у розмірі 833,33 грн. та сплату процентів нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 20 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з липня 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності визначеної договором. Відповідно до п.п. 3.3.4 п. 3.3 кредитного договору якщо сума коштів, що надійшла на рахунок в повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п.п. 3.3.3 договору то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів необхідну для погашення простроченого платежу та сплати пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п. 8.2. кредитного договору. Відповідно до п.8.3. кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/ або сплати комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором № 24-0325 від 01.06.2020, відповідач станом на 05.09.2022 має заборгованість у розмірі 39 889,59 грн., що складається з наступного: 34 985,76 грн. - заборгованість за кредитом; 4 856,29 грн. - заборгованість за відсотками; 5,00 грн. - розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 2,42 грн. - розмір 3 % річних на суму простроченого кредиту; 27,02 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених відсотків; 13,10 грн. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, яку позивач просить стягнути з відповідачки в судовому порядку, а також стягнути судові витрати у розмірі 2 481,00 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 30.09.2022 клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву або будь-які клопотання не подав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.38-39, 47-48). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань, відзиву на позовну заяву не надав. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Інші відомості про місце проживання чи перебування відповідача відсутні. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 01.06.2020 відповідач звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» між ними було укладено договір про споживчий кредит № 24-0325 відповідно до якого відповідачу було видано кредит у сумі 50 000,00 грн. на споживчі потреби, зі сплатою 56% річних, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 01.06.2025 (а.с.18-23). Згідно з наданим банком розрахунком відповідач станом на 05.09.2022 має заборгованість за кредитним договором № 24-0325 від 01.06.2020, у розмірі 39 889,59 грн., що складається з наступного: 34 985,76 грн. - заборгованість за кредитом; 4 856,29 грн. - заборгованість за відсотками; 5,00 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 2,42 грн. - розмір 3 % річних на суму простроченого кредиту; 27,02 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених відсотків; 13,10 грн. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту (а.с.5-6). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача (а.с. 7-10 ). Враховуючи, що [PERSON] у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором (фактично отримані кошти) та нараховані відсотки, суд вважає позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved