Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

11.08.2022 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 35 000 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва. В обґрунтування позову зазначив, що з 22.03.1999 по 13.01.2017 він працював на різних шахтах у підземних умовах, з 01.02.2005 по 13.01.2017 на Шахті "Великомостівська". З 13.01.2017 звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я згідно із п.2 ст.40 КЗпП. Зазначив, що у зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих умовах праці у нього погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він змушений був звертатись за медичною допомогою. Йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 35%. Через це, він неодноразово знаходився на лікуванні. Вказує, що внаслідок отриманого професійного захворювання йому завдано великої моральної школи у вигляді фізичних та душевних страждань. Він відчуває незручності при веденні домашнього господарства, йому важко вести домашні справи, які потребують фізичних зусиль. Він змушений докладати додаткових зусиль для організації життя, вести малорухомий спосіб життя, перестав бути повноцінною людиною. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити та стягнути на його користь завдану йому моральну шкоду. 15.08.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 06.09.2022 представник відповідача подав заяву, у якій просить розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження, так як дана справа має значний суспільний інтерес. 15.09.2022 [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. 20.09.2022 було подано відзив на позовну заяву, де представник відповідача вказує що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими, та такими, що не відповідають дійсності у зв`язку з наступним: вини шахти в тому, що позивач отримав профзахворювання немає, так як із сторони власника не було вчинено ніяких протиправних дій, а також штучно не було створено шкідливих і небезпечних умов праці, які б спричинили профзахворювання. При влаштуванні на роботу позивач з правилами внутрішнього розпорядку, умовами праці на шахті, наявністю на робочому місці небезпечних шкідливих факторів, можливими наслідками їх впливу на здоров`я та права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах ознайомлений і згідний. Крім того, вказує, що позивач не надав жодних доказів, які б могли підтвердити факт завдання моральної шкоди, а документи на які посилається позивач є документами, що підтверджують настання професійного захворювання і встановлення в зв`язку з цими стійкої втрати професійної працездатності і ніяким чином не можуть бути доказами заподіяння моральної шкоди. 21.09.2022 було подано відповідь на відзив, в якому позивач вказує, що факт спричинення моральної шкоди підтверджується наявними у справі копіями медичних документів. Ухвалою від 21.09.2022 клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. У відповідності положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Розгляд справи призначався на 18.11.2022, судове рішення складено 18.11.2022. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд дійшов такого висновку. З 22.03.1999 по 13.01.2017 позивач працював на підземних роботах у шкідливих умовах, що підтверджується копіями з трудової книжки (а.с.7-8). З 01.02.2005 по 13.01.2017 працював підземним машиністом гірничих виїмкових машин шостого розряду, з повним робочим днем у шахті. 07.02.2017 комісія ВП Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» провела розслідування випадку хронічного професійного захворювання [PERSON] , про що було складено акт розслідування професійного хронічного захворювання, по формі П-4, згідно із якими встановлено, що професійне захворювання виникло внаслідок тривалої роботи у вугільній промисловості (а.с.9-10). Як вбачається із виписки з акта огляду МСЕК від 22.03.2017 позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання, визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, а саме 35% втрати професійної працездатності - хронічна радикулопатія.(а.с.28). У зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений періодично звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями його медичних документів (а.с.11-27). Відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~(далі - Закон № 1105-XIV) у разі настання вказаного випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14\~цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг (частина друга\~статті 13 Закону\~№ 1105-XIV\~у вказаній редакції). Нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть (частина перша\~статті 14 Закону № 1105-XIV). Отже, право потерпілого на відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я,\~Закон № 1105-XIV\~пов`язував з настанням страхового випадку. 20 березня 2007 року набрав чинності\~Закон № 717-V, згідно з яким був виключений підпункт «е» пункту 1 частини першої\~статті 21 Закону № 1105-XIV, а також інші приписи, які кваліфікували відшкодування моральної шкоди як страхові виплати. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення № 20-рп/2008 від 8 жовтня 2008 року звернув увагу на те, що положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I\~Закону № 717-V\~скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції\~Закону № 1105-XIV. Проте зазначив, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 ЦК України\~та\~статтею 237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (частини друга та третя\~статті 5 ЦК України). З огляду на вказане\~Закон № 717-V\~не міг ретроспективно встановити обов`язок роботодавця з відшкодування моральної шкоди, оскільки щодо юридичної відповідальності, зокрема і цивільно-правової, новий\~закон\~застосовується лише тоді, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Враховуючи викладене, до спірних правовідносин слід застосовувати\~Закон № 1105-XIV\~у редакції, під час дії якої позивачеві була заподіяна моральна шкода у зв`язку з настанням страхового випадку та яка передбачала, що обов`язок відшкодувати таку шкоду покладається на відповідача. Наведене узгоджується із постановою Верховного Суду у справі №459/3304/16 від 12.02.2020 року. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві відповідачем моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоров`я при виконанні трудових обов`язків, що потягло за собою професійне захворювання та трудове каліцтво, а отже, про право позивача на її відшкодування. З врахуванням глибини завданих моральних страждань, вимог розумності і справедливості, належним розміром відшкодування моральної школи на думку суду буде розмір 15\~000 гривень. Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно із вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі №1-9/2004. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial