Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] народилася спільна з відповідачем дитина [PERSON] . За домовленістю з відповідачем, спільна дитина [PERSON] постійно проживала, і на сьогоднішній день постійно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи наведене, позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2022 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Крім цього, відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву, у строк до призначеного підготовчого засідання. Відповідач по справі правом на подання відзиву на позовну заяву, у строк встановлений судом, не скористався. Позивач та представник позивача у призначене підготовче судове засідання не з`явилися, проте попередньо подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, додатково зазначивши, що позовні вимоги визнають повністю та просять їх задовольнити. Відповідач по справі у судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява, згідно якої [PERSON] , просить позов задовольнити та розгляд справи проводити за його відсутності. Представники третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Попередньо подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Частиною 4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог заявлених позивачем у повному обсязі, перевіривши наявність законних підстав для задоволення позову, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася спільна з відповідачем дитина [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.02.2019 року, видане Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 95 від 13.02.2019 року. Наразі сім`я позивача є багатодітною та при зверненні до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради для отримання посвідчення «Батьків багатодітної сім`ї» та посвідчення «Дитини з багатодітної сім`ї», вона отримала усну відмову з посиланням на п. 3-2 Порядку виготовлення і видачі посвідчень батьків багатодітної сім`ї та дитини з багатодітної сім`ї, затвердженого постановою КМУ від 03.03.2010 року № 209, згідно якої, з метою отримання посвідчення батьків багатодітної сім`ї у разі проживання із дітьми від попереднього шлюбу необхідно надати копію рішення суду із зазначенням місця проживання дитини з одним із батьків після розірвання шлюбу. Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. До складу багатодітної сім`ї включаються також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2010 року № 209 затверджено порядок виготовлення та видачі посвідчень батьків багатодітної родини та дитини з багатодітної сім`ї. Відповідно до цього порядку у разі реєстрації потворного шлюбу та проживання із дітьми від попереднього шлюбу надаються документи, що підтверджують виховання дитини одних із батьків (копія рішення суду із зазначенням місця проживання дитини з одним із батьків після розірвання шлюбу). Згідно ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положення ч. 2 ст. 150 СК України закріплюють обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, окрім того положення ч. 1 ст. 161 СК, вказують на необхідність з`ясування особистої прихильності дитини до кожного з батьків. У зв`язку з цим зазначений орган опіки та піклування необхідно залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини справи, що мають істотне значення, відсутність обмежень, передбачених ч. 2 ст. 161 СК. Ковельською міською радою Волинської області було затверджено висновок від 08 вересня 2022 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , згідно якого, було визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , з матір`ю, [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що сторони самостійно дійшли згоди щодо проживання їх спільної малолітньої дитини, що виражається у визнанні відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд у відповідності до вимог ч. 2 ст. 160 СК України, визначає місце проживання дитини за згодою, якої дійшли батьки малолітньої дитини. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Аналіз вказаної правової норми дає можливість суду дійти до висновків, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн., необхідно покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved