Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Заявник звернулася 30.09.2022 до суду з заявою про видачу обмежувального припису та просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: -заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця проживання, перебування, а також місця роботи постраждалої особи [PERSON] -заборонити [PERSON] переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] ; -заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговорів із [PERSON] без її згоди, або контактувати з нею через iншi засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У заяві вказує, що перебувала з [PERSON] у шлюбі з 14.02.2014, від шлюбу мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання стосунки з зацікавленою особою почали погіршуватися, виникали сварки на побутовому рівні, чоловік змінив своє ставлення до неї, почав застосовувати фізичну силу та психологічне насилля, яке полягало у моральному приниженні, окрім того такий стан подій почав відображатися на психологічному стані їх дитини . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2022 шлюб між ними розірвано. Однак після розірвання шлюбу життя стало ще нестерпнішим, [PERSON] не залишив її у спокої, застосовує психологічне насилля, як полягає у безпідставному залякування, цькування, прояві агресії та погрозах життю та здоров`ю. Вказує, що знаходиться у постійному страху і побоюванні за своє життя, оскільки бувший чоловік застосовував до неї фізичну силу, що підтверджується довідкою з травмпункту від 05.01.2022, з якої вбачається, що на її тілі було виявлено забої та садна. Крім того зазначила, що він стежить за нею, посеред ночі, під дією наркотичних речовин. приходить до квартири, де вона проживає, вибиває двері, кричить, заглядає у вікна. Зазначене відображається на психологічному стані дитини, у зв`язку з чим вона звернулася до психолога та, наразі, дитина отримує допомогу. Вказує, що тричі зверталася, до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві з заявами, а саме: 21.12.2021, 05.01.2022, 23.09.2022 у яких просила застосувати до [PERSON] якісь міри та роз`яснити останньому, що він вчиняє до неї і дитини дії, які кваліфікуються як домашнє насилля. Однак, зазначені звернення не були розглянуті, а [PERSON] і надалі застосовує домашнє насилля. 04.10.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А. Ухвалою суду від 07.10.2022 у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, заінтересованій особі копію позовної заяви з додатками на адресу його реєстрації. На день ухвалення рішення будь-яких заяв від заінтересованої особи до суду не надходило. У судовому засіданні заявник та представник заявника подану заяву підтримали та просили її задовольнити у повному обсязі з наведених у ній підстав. Заінтересована особа до суду не з`явилась, судова повістка на 21 листопада 2022 року, що направлялась на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, повернулась до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно ч.1,2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Враховуючи думку заявниці та її представника, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутності заявника, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви. Вислухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликати у постраждало!' особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на осіб, які мають спільних дітей. У силу положень ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У поданій заяві [PERSON] стверджує, що [PERSON] вчиняє відносно неї психологічне та фізичне насильство, що негативно впливає на стан її здоров`я і розвиток дитини, а тому встановлення обмежувального припису є необхідним з метою захисту її та неповнолітньої дитини. Суд не знаходить підстав для задоволення поданої заяви, оскільки вважає, що наведені заявником обставини не підтверджені відповідними доказами у справі, виходячи з наступного. Як встановлено судом, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 14.02.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що було складено відповідний актовий запис № 197. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2022 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що заявниця та зацікавлена особа зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи не містять будь - яких доказів належності на праві власності даної квартири. Заявницею додано до матеріалів справи довідку з травмпункту від 05.01.2022 № 81 з якої вбачається про наявність у неї забою, садна запястно - фалангового суглоба правої кисті. Однак, судом вказана довідка до уваги не приймається, оскільки ніяким чином не підтверджує, що саме зацікавленою особою нанесені ці тілесні ушкодження. У той же час, матеріали справи не містять достатніх доказів, які свідчать про те, що [PERSON] застосовував відносно заявниці фізичне чи психологічне насильство. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Нормою ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що доводи заявника в обґрунтування своїх вимог щодо застосування [PERSON] фізичного чи психологічного насильства над заявницею, не доведено. Нормою ст.16 зазначеного Закону передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Нормами ч.ч. 3, 4 ст. 26 цього Закону встановлено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. З огляду на те, що [PERSON] не надано до суду належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо неї , відсутні судові рішення, які набрали законної сили про визнання винуватим [PERSON] у вчиненні вищенаведених дій, суд вважає, що подана заява не підтверджена належними доказами того, що [PERSON] є кривдником [PERSON] . З огляду на викладене, твердження заявника про те, що [PERSON] чинить фізичне та психологічне насильство щодо неї та дитини, не доведено відповідними доказами у справі. У той же час, суд не приймає до уваги надану заявницею довідку(підтверджуючу), складену психологом [PERSON] від 01.09.2022 в обґрунтування поданої заяви. Вбачається, що дана довідка підписана невідомою особою з зазначенням «практичний психолог», будь-яких доказів, які б підтверджували, що дана особа має право працювати за спеціальністю психолог,суду не надано. Тобто доказів того, що дана особа в силу закону має право на проведення досліджень та надання таких довідок, суду не надано. За вказаних обставин та оцінюючи дану довідку, суд вважає її неналежним доказом у справі. Що стосується звернень заявниці до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві з заявами, а саме: 21.12.2021, 05.01.2022, 23.09.2022, судом не заперечується їх наявність, однак, будь-яких доказів за наслідками їх розгляду суду не надано, винних осіб до відповідальності не притягнуто. З огляду на наведене вище, суд вважає, що за відсутністю фактичних обставин та правових підстав, з якими Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» пов`язує необхідність вжиття для [PERSON] заходів у вигляді обмежувального припису, подана заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed