Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

I. Зміст позовних вимог. 21.09.2022 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису від 11.05.2021 року №34040, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості в сумі 5742 гривень 89 копійок, таким, що не підлягає виконанню. Також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати. II. Позиція позивача. В обґрунтування позову позивач зазначає, що причиною блокування його банківського рахунку є виконавче провадження №66723195 від 06.09.2021 року. зазначає, що він змінив своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. видав виконавчий напис №34040 від 11.05.2021 року щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром Маркет» боргу в сумі 5742,89 гривень. Постановою державного виконавця Коломийського ВДВС відкрито виконавче провадження №66723195 на підставі вищезазначеного виконавчого напису. 06.09.2021 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів [PERSON] 31.08.2022 року виконавчий документ було повернуто на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», проте у цьому випадку зняття арешту з майна боржника не передбачається, тому його права продовжують порушуватись. Вважає, що оспорюваний ним виконавчий напис є протиправним, оскільки винесений з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому не підлягає виконанню. Заборгованість зазначена у виконавчому написі на момент його вчинення не існувала, і йому не було відомо про походження останньої. Крім того просить звернути увагу на ту обставину, що жодних відносин з відповідачем не мав і жодних відомостей щодо наявної заборгованості не отримував. Крім того він не укладав договорів з банківськими установами, які б могли переуступити борг відповідачу. Жодної інформації про кредитний договір №479/701495 від 09.11.2007 року та договір про відступлення права вимоги №14/12/2020-ФМ від 14.12.2020 року він не має. Зазначає, що нотаріус при вчинення оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у наявності заборгованості, не переконався у належному повідомленні боржника про наявність такої заборгованості, не повідомив його про те, що до нього звернулись із заявою про вчинення виконавчого напису. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», главу 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, п. п. 1, 3.2 Постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172 « Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», за вимогами яких відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, як повинна на момент відповідного звернення існувати заборгованість. Тому з урахуванням відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірності заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. ІІІ. Заперечення відповідача. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. надав суду заяву, в якій на підставі ст. 206 ЦПК України заявив и про повне визнання заявлених позовних вимог, не заперечували проти їх задоволення. IV. Пояснення третіх осіб. Треті особи правом на подання письмових пояснень щодо позову не скористалися, явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки. Коломийський ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області просив проводити судовий розгляд за їх відсутності, прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. V. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 12.10.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 02.11.2022 року. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. VІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. З відповіді Коломийського ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області від 26.08.2022 року вих. №66723195/15/53594 вбачається, що на запит адвоката направлено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП №66723195, відкритого на підставі виконавчого напису №34040, виданого 11.05.2021 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» борг в сумі 5742,89 гривень, по що безпосередньо свідчить і надана постанова від 06.09.2021 року ВП №66723195. Згідно свідоцтва про зміну імені від 16.07.2016 року серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №34040 від 11.05.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги №14/12/2020-ФМ від 14.12.2020 року за кредитним договором №479/701495 від 09.11.2007 року, укладеним між первісним кредитором АТ «Індустріально-експортний банк». Стягнуто з [PERSON] за період з 13.12.2020 року по 11.05.2021 року включно 5692,89 гривень заборгованості за тілом кредиту, а також 50 гривень плата за вчинення виконавчого напису. На запит адвоката від 18.02.2022 року ТОВ «Фінпром Маркет» копію кредитного договору від 09.11.2007 року №479/701495; копію договору про відступлення прав вимоги №14/12/2020-ФМ від 14.12.2020 року; копію повідомлення про зміну кредитора відповідно до вищезазначеного договору; інформацію про підписання кредитного договору відповідь отримано не було, відповідні документи не надано. VІІ. Норми права, які застосував суд Статтями\~15,\~16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~від 02.09.1993 року №3425-XII (далі по тексту Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Відповідно до\~ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За правилами ст. 88 Закону\~\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно Переліку стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами відбувається за умови надання наступних документів. По нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку) д ля одержання виконавчого напису подаються: а)\~оригінал нотаріально\~посвідченого договору\~(договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов?язання. По іпотечних договорах, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання д ля одержання виконавчого напису подаються: а)\~оригінал нотаріально\~посвідченого іпотечного\~договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Стаття 50 Закону передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. VIІІ. Оцінка суду Позивач зазначаючи, що виконавчий напис щодо стягнення з нього заборгованості вчинено з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Закону звернувся до суду з цим позовом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов?язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов?язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов?язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15,\~16,\~18 ЦК України, ст. ст. 50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.\~Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~ Вказана позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц та у постанові від 02.07.2019 у справі №916/3006/17. З вищезазначеного випливає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Документи, які підтверджують безспірність заборгованості, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. З матеріалів справи не вбачається наявності у ТОВ «Фінпром Маркет» права на стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором від 09.11.2007 року №479/701495, про який зазначено в оскаржуваному виконавчому написі, оскільки відповідачем не надано вказаного договору. Також відповідачем не надано договору про перехід права вимоги до ТОВ «Фінпром Маркет» за вищезазначеним кредитним договором. У виконавчому написі зазначено, що при його вчиненні нотаріус керувався ст. 87 Закону «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів стосується нотаріально посвідчених договорів. У той же час до суду жодних документів, на підставі яких вчинено оскаржуваний виконавчий напис не подано. З наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. У зв`язку з вищезазначеними обставинами у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінпром Маркет» зазначений у виконавчому написі є безспірним. ІХ. Висновок суду Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 2, 3 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов?язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов?язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов?язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Судом не встановлено тих обставин, що позивач має безспірні зобов?язання перед відповідачем, або відповідач має право безспірної вимоги до позивача за кредитним договором №479/701495 від 09.11.2007 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а тому вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню. Х. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% сплаченого судового збору, тоді як решта має бути повернута з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved