Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

04.08.2022 до Рівненського міського суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО РОЛІДАС", згідно якої просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 186108, 21 грн, сплачені за попереднім договором купівлі продажу. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 17.12.2021 між нею та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-11239, за умовами якого позивач (сторона 2) та відповідач (сторона 1) зобов`язалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний стороні 1 транспортний засіб строком до 30 квітня 2022 року (п. 1.1. та 1.2. Договору). Згідно з пунктом 2.3 договору, сторона 2 сплачує в день підписання цього договору стороні 1 в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу - 186108, 21 грн, у тому числі ПДВ 31 018, 03 грн., та сплачується стороною 2 в безготівковій формі на поточний рахунок сторони 1 в національній валюті України - гривні. На виконання зазначеного договору позивачкою було сплачено на користь відповідача грошові кошти в розмірі 186108, 21 грн, В свою чергу, відповідач не вчинив жодних дій для виконання умов попереднього договору, що свідчить про відсутність у нього намірів до реального настання наслідків, передбачених таким правочином. Ухвалою суду від 08.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13.09.2022. 13.09.2022 розгляд справи було відкладено на 13.10.2022 30.09.2022 відповідачем подано відзив на позову заяву, згідно з яким останній заперечує щодо задоволення позовних вимог та вказує, що наявність форс мажорних обставин підтверджує відсутність вини товариства у невчасній поставці автомобіля позивачці. 12.10.2022 від позивачки надійшла відповідь на відзив, у якій остання, серед іншого, зазначає, що недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконанн зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів, а тому не може бути підставою для звільнення від відповідальності в порядку ст.617 ЦК України. Просить позов задовольнити. 13.10.2022 розгляд справи було відкладено на 17.11.2022. Позивачка в судове засідання не заявилась, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень частин 1-2 статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховним Судом 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16. Окрім того, суд зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Приймаючи до уваги обмеження строків розгляду справи, які встановлені процесуальним законом, ненадання представником відповідача доказів поважності неявки, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній документами, оскільки зібрані матеріали справи містять всі необхідні докази для вирішення спору. Крім того, явка учасників справи у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 17 грудня 2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТО РОЛІДАС" укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-11239 (далі - попередній договір). Згідно з п. 1.1. - 1.2. попереднього договору, сторони зобов`язались укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (основний договір) на належний ТОВ "АВТО РОЛІДАС" транспортний засіб марки FORD, модель FOCUS, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , в строк до 30 квітня 2022 року. Відповідно до п. 1.3. попереднього договору, ТОВ "АВТО РОЛІДАС" гарантує, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього договору, буде належати їй та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством. Згідно з п. 1.5. попереднього договору, ТОВ "АВТО РОЛІДАС" здійснила викуп транспортного засобу з онлайн-аукціону автомобілів після його погодження з [PERSON] , яка жодних заперечень та претензій щодо придбання транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не має. Відповідно до п. 2.1. попереднього договору, продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 186108, 21 грн, у тому числі ПДВ 31 018, 03 грн., та сплачується стороною 2 в безготівковій формі на поточний рахунок сторони 1 в національній валюті України - гривні. Пунктом 2.3 попереднього договору сторони погодили, що [PERSON] , сплачує в день підписання цього договору ТОВ "АВТО РОЛІДАС" в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок сторони 1 в розмірі 186108, 21 грн, у тому числі ПДВ - 31 018, 03 грн., Розділом 3 попереднього договору визначений порядок переходу права власності на транспортний засіб. Згідно з положеннями розділу 4 попереднього договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме 28 грудня 2021 року, і діє до 30 квітня 2022 року, або до укладання основного договору. На виконання попереднього договору 17.12.2021 та 22.12.2021 позивачкою було сплачено на користь відповідача грошові кошти в розмірі 159 204, 00 грн та 26 904, 00 грн відповідно, а всього на загальну суму 186 108, 00 грн, що стверджується квитанціями №294Т003JSR від 17.12.2021 та №133N003LNH від 22.12.2021. Позивачкою було направлено відповідачу вимогу від 19.07.2022 щодо повернення сплачених на виконання попереднього договору коштів в сумі 186 108, 21 грн. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. В силу положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. За змістом ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1, 2 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до абзацу 2 ч. 1, 2-3 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТО РОЛІДАС" уклали попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу від 17.12.2021 №ПКП-11239, що в свою чергу свідчить про те, що вони бажали укласти договір та розуміли його, і таке укладення відповідало внутрішній волі сторін та жодна з них не була примушена до укладення такого договору. Відтак, волевиявлення позивачки та відповідача було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідно до умов попереднього договору позивачка сплатила відповідачу грошові кошти у розмірі 186 108, 00 грн, які сторони визначили як завдаток (п. 2.3 попереднього договору). Договір купівлі-продажу транспортного засобу марки FORD, модель FOCUS, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , в строк до 30.04.2022, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачкою та відповідачем не було укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання попереднього договору. Таким чином, сплачені позивачем відповідачу гроші в розмірі 186 108, 00 грн, є авансом в розумінні ст. 570 ЦК України, який підлягає поверненню позивачу. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду України від 18.02.2009 у справі №6-23108св08, у постановах Верховного Суду України від 25.09.2012 у справі №6-82цс13, від 13.02.2013 у справі №6-176цс12 та у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 №461/5297/16-ц, від 17.06.2021 у справі №711/5065/15-ц. Відомості про те, що відповідач повідомив позивачку про неможливість виконання своїх зобов`язань в порядку, визначеному п.6.4. попереднього договору, відсутні. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО РОЛІДАС" в частині стягнення грошових коштів, сплачених за попереднім договором купівлі продажу в сумі 186 108, 00 грн. Водночас, враховуючи ті обставини, що [PERSON] сплачено на користь віповідача 186 108, 00 грн, а позивачкою заявлені вимоги в сумі 186 108, 21 грн, тобто в більшому розмірі, а саме на 0,21 коп, які не підтверджені належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог в цій частині. Крім того, твердження відповідача, щодо не здійснення поставки контрагентом автомобіля позивачки в Україну є безпідставними та необгрунтованими, такі обставнини не можуть бути підставою звільнення боржника від відповідальності, оскільки у відповіданості до ст. 617 ЦК України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Разом з тим, інші доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для часткового задоволення позову.

Outcome: partial