Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Заявник звернулася з заявою до суду, мотивуючи її тим, що вона є дочкою [PERSON] . Остання є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Таким чином, заявник є племінницею [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Тітка заявника - [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років на тимчасово окупованій території, а саме в м. Маріуполь Донецької області через зупинку серця. Викликати швидку допомогу не було можливості через бойові дії та відсутності таких бригад. [PERSON] перед своєю смертю проживала разом зі своєю рідною сестрою - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Інших рідних [PERSON] не мала. У зв`язку з постійними обстрілами міста, поховати померлу [PERSON] належним чином не було можливості. Рідній їй сестрі [PERSON] довелося самостійно просити допомоги у копанні ями та поховати [PERSON] у дворі біля багатоповерхового будинку [ADDRESS] . В подальшому будинок [ADDRESS] був зруйнований через ракетні обстріли. Місцем смерті [PERSON] є квартира [ADDRESS] . Оскільки м. Маріуполь Донецької області є тимчасово окупованою територією та в місті велися постійні бойові дії, тому неможливо було отримати лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] , як наслідок, заявник не може отримати у відділі державної реєстрації актів цивільного стану свідоцтва про смерть тітки для вирішення майнових питань. Також, факт смерті [PERSON] в якості свідка може підтвердити її рідна сестра [PERSON] , в квартирі якої та і померла. Просили встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , в м. Маріуполь Донецької області [INFO] . Заявник [PERSON] та її представник адвокат Цмокаленко О.С. в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримали в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Вознесенівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань до суду не надали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що заявник [PERSON] доводиться їй та [PERSON] рідною племінницею, остання є дочкою їхньої рідної сестри [PERSON] , яка померла в 2010 році. [PERSON] проживала сама в м. Маріуполь Донецької області та своєї родини у неї не було. Коли почалася війна вона попросила свого сина щоб він привіз [PERSON] до неї в квартиру щоб була можливість про неї піклуватися, оскільки вона вже була лежачою та потребувала сторонньої допомоги. Так, 05.03.2022 року її син привіз сестру до неї. Через постійні обстріли на той час в її квартирі вже були вибиті всі вікна та не було тепла. Але вона на вогнищі біля під`їзду свого будинку готувала з іншими жінками суп та гріла воду для себе та своєї сестри [PERSON] . Сестру вона розмістила у спальні, а сама мешкала в іншій кімнаті. Її сестра на той час вже себе дуже погано почувала, мала проблему з ковтання їжі, постійно себе намагалася подряпати та стягти з себе речі. З 15.03.2022 року стан її сестри вже був критичним, остання лежала та не говорила зовсім, не їла. В ніч з 17.03.2022 року на [INFO], коли вона близько 02.00 год. підійшла до ліжка сестри та виявила, що остання не дихає та не виявляє ознак життя. Ранком [INFO] вона покликала своїх сусідів щоб останні могли засвідчити факт смерті її сестри. Громадяни [PERSON] та [PERSON] засвідчили, що сестра померла, про що поставили свої підписи на документах [PERSON] . Також про смерть тітки вона повідомила і свого сина, який сказав, що її треба поховати на кладовищі, де раніше були поховані їхні родичі. Для цього він змайстрував возика та 20.03.2022 року привіз його до під`їзду її будинку, а також найняв чоловіка, який обіцяв викопати яму. Але через обстріли вони не змогли перевести тіло її сестри на кладовище. Потім її син не прийшов ні 21 березня, ні 22 березня. Як в подальшому виявилося, то він помер у будинку, де періодично ночував. За цих обставин, вона була змушена попросити чоловіків з її будинку викопати яму у дворі багатоквартирних будинків та поховати там свою сестру [PERSON] , тіло якої з [INFO] лежало у неї в квартирі. Хлопці згодилися їй допомогти, потім викопали яму неподалік від молитовного дому, де і поховали її сестру 23.03.2022 року. На той час їхнє поховання на тому місці було не перши, там вже були могили інших людей. Під час самого поховання почався сильний обстріл, тому встановити будь-який надгробок не виявилося можливим. Будь-якої можливості отримати лікарське свідоцтво про смерть у них не було, медичні заклади були розбиті та в них був відсутній будь-який персонал. Через декілька днів вона дізналася про смерть свого сина [PERSON] , який скоріш за все помер від інсульту. Через всі ці обставини вона була змушена залишити м. Маріуполь Донецької області. Зараз вона перебуває за межами України в Німеччині. Вважає, що є всі підстав для задоволення заяви її племінниці, оскільки рідних першої черги спадкування у її сестри [PERSON] не було. Заслухавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла в квартирі своєї рідної сестри [PERSON] розташованої за адресою: [ADDRESS] , громадянка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 285996-2019 виданої Кальміуським районним відділом у місті Маріуполь Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 10.09.2019 року гр. [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Маріуполь Донецької області, громадянка України, РНОКПП [NUMBER] , мала зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] з 09.09.2003 року. Паспорт громадянина України № [NUMBER] виданий 03.09.2019 року, орган видачі 1437. Заявник [PERSON] , [INFO] , народилася в м. Маріуполь Донецької області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області від 25.03.1999 року. Остання є внутрішньо переміщеною особою та має зареєстроване місце перебування за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 20.09.2022 року № 2304-5002147550. [PERSON] доводиться племінницею [PERSON] , [INFO] , оскільки є рідною дочкою [PERSON] , 1940 року народження, що підтверджується відповідним письмовими документами: копією свідоцтва про народження гр. [PERSON] серії [NUMBER] від 16.06.1954 року; копією свідоцтва про народження гр. [PERSON] серії [NUMBER] від 05.01.1970 року; копією свідоцтва про одруження гр. [PERSON] та гр. [PERSON] серії [NUMBER] від 04.12.1968 року та поясненнями свідка [PERSON] .. Заявник не може звернутися до відповідного органу реєстрації щодо проведення державної реєстрації смерті її тітки, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, який може бути прийнято відділом РАЦС для здійснення реєстрації смерті, також для підтвердження факту смерті заявником не було пред`явлено жодного документу, що передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», так як обставини, які склалися в момент смерті [PERSON] , загрожували смертю іншим особам, зокрема тим, які займалися її похованням, тому будь-яка заінтересована особа не змогла оформити документи на території, де сталася така подія. Згідно абз. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року №15), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно ч.3 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: 1) лікарське свідоцтво про смерть(форма №106/о) установленої форми; 2) фельдшерська довідка про смерть(форма №106/о) установленої форми; 3) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; 4) рішення суду про оголошення особи померлою; 5) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; 6)повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; 7) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23.07.2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 (зі змінами) м. Маріуполь Донецької області перебуває під окупацією. Заявником для підтвердження факту смерті її тітки не було пред`явлено жодного документу, що передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», так як обставини, які склалися в момент смерті [PERSON] , загрожували смертю і іншим особам та самому заявнику, тому вона не змогла оформити документи на території, де сталася подія та не може і на теперішній час через продовження військової агресії РФ на території, зокрема, м. Маріуполя Донецької області. Але факт смерті [PERSON] підтвердила свідок по справі, яка доводиться померлій рідною сестрою та була очевидицею такої події, особисто здійснила поховання останньої. Враховуючи викладене, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих заявником та його представником доказів у їх сукупності, свідчень отриманих в судовому засіданні від свідка, суд вважає, що заява знайшла своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню. Відповідно до п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. А тому суд допускає негайне виконання рішення.

Outcome: approved