Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

[PERSON] \~(надалі\~по тексту\~також -\~позивач)\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~(надалі\~по тексту\~також -\~відповідач),\~в якому\~просила ухвалити\~рішення про розірвання шлюбу укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06 серпня 2019 року у Житомирському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 06 серпня 2019 року, змінити прізвище [PERSON] на дошлюбне прізвище " [PERSON] " та зобов`язати Житомирський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області внести відповідні зміни після винесення рішення суду. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 06 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивачка стверджує, що вони із відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, а відтак вона вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, у зв`язку з чим вона наполягає на його розірванні. Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву про проведення засідання без її участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, дату і місце засідання повідомлявся належним чином. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06 серпня 2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №1414, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Разом з тим, що стосується вимоги позивача про зобов`язання Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області внести відповідні зміни після винесення рішення суду, суд дійшов висновку, що в цій частині позовних слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів відмови Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у вчиненні відповідних дій, а тому такі вимоги є передчасними. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 992,40 грн.

Outcome: partial