Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Представник позивача звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилалася на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготаря М.В., перебуває виконавче провадження №65179190 на підставі виконавчого напису №29774, виданого 18.03.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення із [PERSON] , на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості у розмірі 213 753,29 грн., які є боргом за кредитним договором № 90/07-МК-21 від 26 квітня 2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Банком «Фінанси та Кредит», ТОВ та позивачем. Вважає, що виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню оскільки вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, нотаріус не дотримався дотримався умов, за якими виконавчий напис може бути виконаний, зокрема відсутній нотаріально посвідчений договір, виписка з рахунку, розрахунок боргу. Зазначила, що позивачеві невідомо на підставі якого розрахунку було вчинено виконавчий напис, оскільки якщо розрахунок існує, то він є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача і не може бути доказом безспірності грошових вимог стягувача до позивача. Крім того вважає, що строк позовної давності в межах якої стягував міг пред`явити свої вимоги на момент вчинення спірного виконавчого напису закінчився. З посиланням на норми матеріального та процесуального права просила визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №29774 від 18.03.2021 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. таким що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. Представником відповідача надано письмові пояснення з приводу позову згідно яких просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис із додержанням вимог Закону оскільки документи які були надані нотаріусу підтверджували безспірність заборгованості, а також виконавчий напис був вчинений в межах визначених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строках. Крім того просив зменшити витрати на правничу допомогу, оскільки дана справа є малозначною та витрати на правничу допомогу є значно завищеними. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи. Треті особи будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено 26 квітня 2007 року було укладено Кредитний договір №90/07-МК між [PERSON] та Банком «Фінанси та Кредит» ТОВ, правонаступником якого за даним кредитом, на підставі договору відступлення прав вимоги б/н від 12.11.2018 р. є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (а.с. 13,12). 18.03.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №29774, яким стягнуто з [PERSON] грошові кошти у розмірі 213 753,29 грн.. Період за який проводиться стягнення з 13.11.2018 року по 01.03.2021 року (а.с. 12). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготара М.В. від 16.04.2021 року відкрито виконавче провадження ВП№65179190 (а.с.6). Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 п. 1 і п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 якою було внесено зміни до Переліку документів, відповідно до яких Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», визнанні не законними і не чинними. Таким чином на момент винесення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 не мав жодного відношення до кредитних відносин. Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідачем подано нотаріусу як на підставу вчинення виконавчого напису кредитний договір №90/07-МК від 26.04.2017 року, який не є нотаріально посвідченим, а відтак, нотаріусом не дотримано зазначених вимог закону України "Про нотаріат" щодо права вчинити виконавчий напис. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус поза розумним сумнівом не мав підстав вчиняти оспорюваний виконавчий напис та не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved