Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

29.09.2021 року до Солом`янського районного суду м. Києва суду надійшли матеріали позовної заяви ТОВ «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості з ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.06.2021 року про передачу справи на розгляд за підсудністю. Позов обґрунтовується тим, що відповідач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявою на отримання кредиту та надав всі необхідні документи, після розгляду яких було прийнято позитивне рішення про надання кредиту. Як результат, між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-28003-180713 від 18.07.2013 року, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у сумі 18 058,03 грн., з кінцевим строком погашення до 17.10.2014 року. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання та не повернув у строки, визначені кредитним договором, тіло кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом, що спричинило виникнення заборгованості за кредитним договором. На вимоги ПАТ «Дельта Банк» заборгованість відповідачем сплачена не була. 27.04.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладений договір факторингу № 409/К, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 002-28003-180713 від 18.07.2013 року, прострочена заборгованість за яким станом на 14.05.2021 року складає: 18 058,03 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 3793,41 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом; 3 % річних - 1604,44 грн.; 3533.34 грн. - інфляційній втрати. Загальна сума боргу - 26 989,22 грн. Відповідач продовжує ухилятися від виконання обов`язку погасити кредитну заборгованість, тому позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 26 989,22 грн., а також витрати по сплаті судового збору - 2270 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.10.2021 року вирішено питання про виправлення описки. Відповідач відзив у встановлений судом строк не подав. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2022 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторона позивача не з`явилася, за змістом позовних вимог представник просить проводити розгляд без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення . Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: - його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; - воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 18.07.2013 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Дельта Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № 002-28003-180713, в якій зазначила, що пропонує (надає оферту) ПАТ «Дельта Банк» на умовах, визначених в цій Пропозиції, та відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради Директорів Банку від 20.03.2013 року протокол № 14, і Тарифів Банку, які є невід`ємною частиною цієї Пропозиції, укласти Договір (про надання кредиту на купівлю Товару (послуг) та прийняття цього Товару в заставу Банку), в рамках якого надати їй споживчий кредит у розмірі 18 058,03 грн. на строк - 15 місяців з фіксованою процентною ставкою - 0,01 % річних. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно положень ст. 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні та в ст. 1 визначає договір про споживчий кредит як вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. З підписаної відповідачкою заяви вбачається, що надання кредиту мало здійснюватися шляхом перерахування Банком кредитних коштів в безготівковому порядку у сумі на рахунки, визначені у цьому пункті Пропозиції протягом 3 банківських днів з дня прийняття (акцепту) Банком Пропозиції щодо укладення Договору. Крім того, в заяві також визначено, що момент прийняття (акцепту) Банком пропозиції щодо укладення Договору, а, отже, і моментом укладення Договору на умовах, описаних вище в цій Пропозиції та Правилах, вважатиметься: дата підписання Банком цієї Пропозиції та скріплення її печаткою, або момент вчинення Банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок Підприємства, який вказаний у п.п. 3.3. ч. 3 цієї Пропозиції, з моменту оплати Товари. Однак, з дослідження наданих позивачем документів вбачається, що доказів того, чи було задоволено заяву відповідачки та чи перераховано на визначені в заяві рахунки грошові кошти, а, отже, і укладено між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] договору та надано останній споживчий кредит в сумі 18 058,03 грн., матеріали справи не містять. Крім копії заяви № 002-28003-180713 від 18.07.2013 року, позивачем, якому за викладеними в позовній заяви обставинами ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору факторингу № 409/К від 27.04.2018 року відступило право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 002-28003-180713 від 18.07.2013 року, жодних інших невід`ємних складових укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] договору суду не надано. Законом визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. До того ж, сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідачки, яка станом на 14.05.2021 року складає 26 989,22 грн., з яких: 18 058,03 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 3793,41 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом; 3 % річних - 1604,44 грн.; 3533.34 грн. - інфляційній втрати, не підтверджена жодними належними та допустимим доказами. Так, Витяг з Реєстру передачі Прав Вимоги до Договору факторингу № 409/К від 27.04.2018 року, де визначено суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 851,44 грн. (18 058,03 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 3793,41 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом), підписаний лише новим кредитором - ТОВ «Росвен Інвест Україна». Проте, наявна інформація не містить свого об`єктивного підтвердження в інших документах, які скріплені підписами та печатками первісного кредитора та нових кредиторів. Позивачем не надано розрахунку заборгованості, здійсненого ПАТ «Дельта Банк», який міг би підтвердити наявність заборгованості, період її виникнення та відповідно її розмір. Так само не підтверджено позивачем розрахований розмір 3 % річних та інфляційній втрат, оскільки не наведено ні розрахунку, ні вказано періоду нарахування. При цьому обов`язок доказування покладений на учасників справи. Так, правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За ч. 5 цієї статті докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Відповідно до ч.7 суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч.2 ст.13 ЦПК це не є повноваженнями суду. Також згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Суд не може погодитися з тим, що сам лише факт підписання заяви свідчить про надання відповідачці споживчого кредиту, оскільки така позиція не ґрунтується на положеннях закону, а жодних відомостей з цього приводу така заява не містить. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що будь-яких належних та допустимих доказів фактичної видачі кредиту відповідачці матеріали справи не містять, а також не підтверджено наявність заборгованості в визначеному позивачем розмірі. Таким чином, не вбачається підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку повернення кредиту будь-яких коштів. З огляду на наведене, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed