Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позов мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, в тому числі, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Він являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не в змозі, оскільки правовстановлюючий документ на будинок за життя спадкодавця не видавався, тому змушений звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 05.10.2022 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою судом витребувано від державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевича Олега Івановича спадкову справу №123/2021, заведену щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явився, його представник-адвокат Солоненко Б.М. 01.11.2022 подав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача. Позов задоволити (а.с.59). Відповідач копію ухвали від 05.10.2022 та доданих до неї матеріалів отримав 06.10.2022, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.61, 64). Третя особа [PERSON] в підготовче засідання також не з`явився, викликався своєчасне та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив (а.с.63,65). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши\~ матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Попелюхи Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 13). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , вартість даного будинку становить 73\~137,00 гривень та земельна ділянка площею 2,5384 га, кадастровий номер 0522885600:03:004:0159, яка розташована за межами населеного пункту с.Попелюхи Могилів-Подільського району Вінницької області. При житті, [PERSON] склав два заповіти, згідно яких земельну ділянку площею 2,5384 га (державний акт на землю серії ЯА №921606), майновий сертифікат, заповів [PERSON] (Заповіт від 04.03.2008), а житловий будинок, господарські будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] - [PERSON] (Заповіт від 05.03.2008) (а.с.20). Факт належності житлового будинку спадкодавцеві та його вартість підтверджується, технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 26-31), проведеною оцінкою (а.с. 49), випискою з погосподарської книги №2 (а.с.48). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про народження (а.с.16), довідкою виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №247 від 27.10.2021 року стверджується, що позивач є спадкоємцем першої черги за заповітом та за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до положень ст.1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З оглянутої\~в судовому\~засіданні спадкової\~справи № 113/2021, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] 01.11.2021 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітами після смерті спадкодавця. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] від прийняття спадщини відмовились на користь [PERSON] , подавши 01.11.2021 року нотаріусу відповідну заяву. 09.08.2022 року [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Таким чином, позивач єдиний спадкоємець за законом на належний спадкодавцеві житловий будинок, який прийняв спадщину в порядку передбаченому ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Разом з тим, 06 серпня 2022 року державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори, Могилів-Подільського району Вінницької області Демчуку В.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок, у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів (а.с. 23). Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Як вбачається з характеристики будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 31) житловий будинок по [ADDRESS] було побудовано в 1980 році, літню кухню - в 1983 році, сарай - 1935, гараж - 1984, ще два сараї - в 1981 та 1989 роках відповідно. Згідно відмітки про проведене технічне обстеження, проведеного Могилів-Подільським МБТІ від 30.06.2022 року, вказаний будинок, господарські будівлі та споруди можливо надійно та безпечно експлуатувати (а.с. 32). Таким чином, факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього. Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно до виписки з погосподарської книги №2 за 2021-2025 роки по Попелюхівському старостинському округу, головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ), був [PERSON] (а.с.48). Земельна ділянка під вказаним будинком також перебувала у користуванні [PERSON] (а.с. 60). Рішенням виконавчого комітету Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів № 108 від 16.06.1988 року «Про оформлення права особистої власності на будинки, що належать окремим громадянам в селах Мурованокуриловецького району вирішено оформити право особистої власності на житлові будинки, що розташовані, в тому числі, в с. Попелюхи Попелюхівської сільської ради, а виконкому сільської ради видати громадянам свідоцтва згідно цього рішення (а.с. 45-46). Однак згідно довідки КП «МБТІ» від 09.08.2022 №151 право власності на нього не зареєстровано (а.с. 44). Також, вказане слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 47). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на будинок садибного типу з господарськими спорудами, після смерті [PERSON] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ним судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved