Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

У травні 2022 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 10.07.2018 у розмірі 14\~697,97 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2\~481 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.07.2018 ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписано Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] . Своїм підписом відповідач повністю та безумовно прийняв пропозицію Банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Позивачем, на підставі вказаного договору, в рамках проекту «Monobank», відповідачу відкрито поточний рахунок у гривні та встановлено кредитний ліміт у розмірі 8 000 грн. Свої зобов`язання за вказаним договором позивач виконав у повному обсязі, зарезервуваши та відкривши відповідачу поточний рахунок із встановленням кредитного ліміту, однак внаслідок порушення умов Договору про надання банківських послуг від 10.07.2018 зі сторони [PERSON] перед АТ «Універсал Банк», у відповідача виникла заборгованість у розмірі 14\~697 грн. 97 коп., яку Банк і просить стягнути з відповідача у своєму позові. Ухвалою судді від 20.05.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 20.06.2022, яке було неодноразово відкладено за клопотанням відповідача та його представника. Востаннє судове засідання було призначено судом на 02.12.2022 на 10-00 год. У дане судове засідання ні представник позивача, ні відповідач, ні його представник не з`явилися. Про день час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У своїй позовній заяві представник АТ «Універсал Банк» просив справу розглядати за відсутності представника Банку, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у жодне судове засідання, із 5 призначених судом для розгляду вказаної справи по суті, не з`явився. Суд здійснював повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача, за адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, судова кореспонденція поверталася до суду не врученою з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, після отримання судом інформації про представника відповідача, суд здійснював і його повідомлення шляхом направлення судових повісток за адресою, яку адвокат Студенцов О.О. зазначав у своїй заяві. Разом із тим, судова кореспонденція, адресована адвокату, поверталася до суду не врученою, з відмітками поштового відділення двічі «адресат відсутній за вказаною адресою» та 1 раз «адресат відмовився від отримання». Про дату, місце і час наступних судових засідань відповідач [PERSON] та адвокат Студенцов О.О. повідомлялися також шляхом відправки смс-повідомлень на їх номери мобільних телефонів, які вказані у їх заявах, і згідно довідок про доставку смс, відповідач та його представник були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Перед кожним судовим засіданням або відповідач, або його представник з`являлися до приміщення суду особисто, та подавали заяви про відкладення судових засідань у цій справі до закінчення воєнного стану, в яких посилались на те, що через військову агресію та постійні обстріли міста існує суттєва загроза для життя та здоров`я під час перебування в приміщенні суду, а постійні повітряні тривоги унеможливлюють безпечне прибуття та перебування відповідача і його представника у приміщенні суду. При цьому, за весь цей час відповідач [PERSON] або його представник відзиву на позовну заяву АТ «Універсал Банк» не подали. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки така поведінка сторони у справі свідчить лише про спрямованість на безпідставне затягування і перешкоджання розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За загальним правилом при вирішенні питання щодо можливості відкладення розгляду справи в період дії воєнного стану на підставі поданої учасниками судового процесу заяви суд залежно від інтенсивності бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться суд, або учасник справи (його представник), поведінки суб`єктів владних повноважень, що мають компетенцію в сфері повідомлень щодо ризиків перебування на певній території (об`єкті нерухомості) та ін, має дотримуватися балансу між безпекою суддів, працівників апарату, учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства. При цьому врахуванню підлягають попередня поведінка учасника справи, можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, можливість прибути у судове засідання та скористатися правом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Так, після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя не припиняв своєї діяльності, судом було встановлено лише особливий режим роботи суду у певний період часу, і суд розглядав справи, виходячи із встановленого графіку роботи суду, з урахуванням ситуації у місті, яка склалася станом на визначений день судового засідання. Дію воєнного стану в Україні було продовжено, але у м. Запоріжжі ситуація дозволяла Орджонікідзевському районному суду розглядати справи без істотної загрози для працівників суду та учасників справ. Вирішуючи четверте поспіль клопотання відповідача про відкладення судового засідання, суд виходить із наступного. Верховний Суд щодо відкладення розгляду справ за заявами учасників наголошував на тому, що суд, який розглядає справу, наділений дискреційними повноваженнями з цього процесуального питання. При цьому, судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд декілька разів, зважував на заяву відповідача/представника відповідача та відкладав судові засідання у цій справі. Разом із тим, на час призначення останнього судового засідання ситуація у м. Запоріжжя є досить спокійною, а відтак суд дійшов висновку, що відповідач та його представник зловживають своїми процесуальними правами на подання заяв про відкладення судових засідань та своїми процесуальними обов`язками з`явитися до суду за викликом, у призначений час. Майже усі заяви про відкладення розгляду справи були подані відповідачем або його представником особисто до канцелярії суду. Тобто, на момент подання таких заяв вказані особи не відчували загрози під час перебування у приміщенні суду, а відчували її лише під час перебування безпосередньо у судових засіданнях, що і свідчить про намагання відповідача та його представника уникнути саме розгляду справи по суті та свідчить про їх поведінку, спрямовану саме на затягування розгляду справи. Крім того, за приписами ч. 1 ст. 212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Відповідач та його представник, якщо би бажали прийняти участь у судовому засіданні при розгляді справи по суті, надати свої аргументовані заперечення проти позовних вимог, мали право прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, разом із тим такі заяви від них до суду не надходили. Викладені судом обставини свідчать про наявність підстав для розгляду справи за відсутності відповідача та його представника, та ухвалення судового рішення у заочному порядку. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, разом з тим, до суду не з`явився без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не подав, клопотань про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, поза приміщенням суду також не подавав, а тому вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів, у заочному порядку, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 10.07.2018 [PERSON] та АТ «Універсал Банк», в рамках проекту «Monobank», уклали договір про надання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг. Відповідно до умов анкети-заяви, анкета заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк». Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що згоден з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з ними та отримав їх примірники у мобільному додатку, та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачу [PERSON] було надано кредит у розмірі 8 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. За умовами договору на суму наданого кредиту банк нараховує відсотки за кожен календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/366, за процентними ставками, зазначеними у Тарифах. Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розміри та в термін, зазначені в мобільному додатку. При його несплаті, клієнт повинен сплатити штраф згідно тарифу. Згідно з тарифами пільговий період становить 62 дні, пільгова відсоткова ставка - 0,00001 % річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу - 5 % від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), базова відсоткова ставка - 3,2 % на місяць, збільшена відсоткова ставка на місяць - 6,4 % (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). У разі прострочення зобов`язання сплачуються відсотки в подвійному розмірі. На залишок простроченої заборгованості нараховується штраф відповідно до тарифів, але не більше 50 % від суми отриманого кредиту. У разі не усунення порушень протягом 120 календарних днів, нараховується штраф у розмірі 100 грн. та пеня у розмірі 6,4 % на місяці за кожен день прострочення виконання. Відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, однак своєчасно не сплатив позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.07.2018, укладеного між позивачем та [PERSON] , відповідач користувався кредитними коштами та має заборгованість перед позивачем за наданим кредитом, яка станом на 04.10.2021 становить 14\~697 грн.97 коп. У відповідності до вимог ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Вимогами ч. 1 ст.\~1056-1\~ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст. ст. 526, 530, 611, 612\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У вказаній справі відповідач [PERSON] доводи, викладені у позовній заяві щодо неналежного виконання ним взятих на себе за договором надання банківських послуг зобов`язань, не спростував. У судове засідання з розгляду справи жодного разу не з`явився, відзив на позовну заяву суду не надав, розрахунок позивача належними та допустимими доказами не спростував. За таких обставин, суд вважає, що позивач довів обставини, які свідчать про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором надання банківських послуг, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який відповідачем не спростовано, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Універсал Банк» є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2481,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved