Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радуга Сіті АТД» про визнання майнового (речового) права на об`єкт незавершеного будівництва. Позовна заява обґрунтована тим, що 01.12.2014 між ТОВ «Радуга Сіті АТД» та позивачкою укладено попередній договір купівлі продажу, посвідчений приватним нотаріусом Ляхар О.М., зареєстрований в реєстрі №3086. Відповідно до умов договору ТОВ «Радуга Сіті АТД» зобов`язалось укласти договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , а позивач зобов`язалася прийняти та належним чином оплатити її вартість. Відповідно до умов договору позивачка сплатила продавцю кошти у загальному розмірі 532 941,28 грн., про що свідчать квитанції про оплату згідно договору про забезпечення виконання зобов`язань №4/604-а від 01.12.2014 року. Із засобів масової інформації позивачці стало відомо, що будівництво житлового комплексу «Перлина Троєщини», зупинено, оскільки забудовник самовільно вів будівництво комплексу за відсутності дозвільних документів на будівництво, відкрито кримінальне провадження. Таким чином, позивачем в повному обсязі виконані взяті на себе зобов`язання за умовами Договору №4/604-а від 01.12.2014 року, в свою чергу позивачка не отримала в запланований термін будівництва та введення в експлуатацію об`єкт капітального будівництва, спорудження не відбувається тривалий час, відтак вказані обставини ставлять під сумнів можливість виконання підрядником своїх зобов`язань за договором, а тому позивачка звернулася до суду в вищевказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 05.04.2022 було відкрито провадження у справі. Ухвалою судді від 02.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді від 07 червня 2022 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на об`єкт незавершенного будівництва - двохкімнатну квартиру [ADDRESS] . Позивачка та її представник - адвокат Чвир О.М. у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ТОВ ««Радуга Сіті АТД»» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи сповіщався належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, однак всі поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважав за можливе розглянути справу без участі нез`явившихся осіб, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. В силу ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 01.12.2014 між ТОВ «Радуга Сіті АТД» та позивачкою укладено попередній договір купівлі продажу, посвідчений приватним нотаріусом Ляхар О.М., зареєстрований в реєстрі №3086. Відповідно до умов договору ТОВ «Радуга Сіті АТД» зобов`язалось укласти договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] , а позивач зобов`язалася прийняти та належним чином оплатити її вартість (п. 1.1. Договору). Прізвище позивачки змінено на підставі Свідоцтва про шлюб від 20.02.2021р. (Серія [NUMBER] ). Відповідно до п. 1.3.1. Сторони зобов`язуються укласти Основний договір протягом II (другого) кварталу 2015 року, але в будь-якому разі не раніше отримання Стороною - 1 правовстановлюючих документів на Об`єкт - надання Державною реєстраційною службою України та/або відповідними державними органами документів, що є необхідними для належного укладення та нотаріального посвідчення Основного договору. Сторони встановили, що Основний договір укладається протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Стороною -2 відповідного повідомлення від Сторони-1, яке надсилається поштою рекомендованим листом або іншим способом, який Сторони оберуть за власним погодженням. Відповідно до п. 1.2. Попереднього договору Сторони встановили, щодо укладання та нотаріального посвідчення Основного договору, яке встановлене п. 1.1 розділу 1 Попереднього договору повинне бути забезпечене. Вид та порядок забезпечення виконання вказаного зобов`язання Сторони визначають в окремому Договорі про забезпечення визнання зобов`язань №4/604а від 01 грудня 2014. Зазначений Договір про забезпечення виконання зобов`язань Сторони укладають у простій письмовій формі та підписують одночасно з укладанням та нотаріальним посвідченням цього Попереднього договору. Відповідно до п. 1.1 Договору про забезпечення виконання зобов`язань № 4/604-а від 01 грудня 2014 року щодо укладення та виконання договору купівлі-продажу та забезпечення виконання зобов`язань, Сторона 2 сплачує Стороні 1 грошові кошти, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 Договору. Вказана сума коштів буде, після її належної оплати Стороною-2 за даним Договором, зараховано до платежів за Основним договором у момент укладання такого Основного договору. Запланований термін закінчення будівництва та введення в експлуатацію Будинку - 1 квартал 2015 року (п. 1.3. Договору). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових права на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обмежень. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону). Верховним Судом України у постанові № 6-168цс12 від 30.01.2013р. визначено майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно у майбутньому. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 12 листопада 2014 року (справа № 6-129цс14). Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що особа має змогу ставити питання про визнання за нею майнового права на спірну квартиру (право очікування) за умови укладання між сторонами основного договору, на підставі якого буде передаватися новостворене майно (спірна квартира) та за умови сплати позивачем усієї вартості останнього. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зазначив, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1 ( 994_535 ) Конвенції з прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1 (див. Broniowski v. Poland, N 31443/96, пар. 98). Також, Європейський суд з прав людини зазначає, що заявник може заявляти про порушення статті 1 Першого протоколу тільки в тій мірі, в якій оскаржувані рішення стосуються його або її «майна» в сенсі цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, щодо яких заявник може стверджувати, що він або вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права (див. рішення у справі «Копескі проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), що наводилося вище, п. 35). «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія і повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судове рішення (там само п. 49). Судовим розглядом справи встановлено,що відповідно до умов договору позивачка сплатила продавцю кошти у загальному розмірі 532 941, 28 грн., про що свідчать квитанції про оплату згідно попереднього Договору №4/604-а, купівлі продажу квартири,яка знаходиться в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , від 01.12.2014 року. Проте, станом на час розгляду справи судом, будівництво житлового комплексу «Перлина Троєщини», в якому знаходиться квартира [ADDRESS] , не здійснено, що порушує права позивачки, який правомірно очікує на отримання майнових прав на об`єкт нерухомості. Така бездіяльність свідчить про наявність обґрунтованих та об`єктивних фактів порушення майнових прав позивачки [PERSON] . З наведеного слідує, що [PERSON] набула відповідно до умов попереднього Договору №604-а, купівлі-продажу квартири, яка знаходиться на поверсі 23, секції 4, 25 поверхів, кількість кімнат 2, загальною площею 59,72 кв.м. у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , після введення його в експлуатацію, який до того часу знаходиться в спільній власності всіх учасників будівництва, що відповідає приписам частини 1 статті 355 ЦК України, яка зазначає, що майно, яке є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). За загальним правилом, визначеним пунктами першим статті 358 та пунктом першим статті 369 ЦК України, право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на викладене, аналізуючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Разом з тим, суд не вбачає підстав для зазначення кадастрового номеру земельної ділянки 8000000000:62:017:0010, місця розташування об`єкту незавершенного будівництва - двокімнатної квартири [ADDRESS] з тих підстав, що матеріали справи не містять доказів що даний об`єкт незавершенного будівництва розташований саме на вказаній земельній ділянці з даним кадастровим номером. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial