Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі по тексту - ДП «Закарпатський облавтодор») та Філії «Хустська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі по тексту - Філія «Хустський ДЕД») про стягнення заборгованості із заробітної плати та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона перебуває у трудових відносинах з ДП «Закарпатський облавтодор» філія «Хустський ДЕД» та обіймає посаду начальника виробничого відділу у філії «Хустський ДЕД». Станом на 01.06.2022 з боку відповідача була нарахована, але не виплачена заробітна плата, яка складає 70 124,71 грн. Невиплата їй заробітної плати є прямим порушенням Конституції України та КЗпП України. Також діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 20 000 грн. За таких обставин просить суд стягнути з відповідача на її користь 70 124,71 грн. заборгованості із заробітної плати, 20 000 грн. моральної шкоди та судові витрати на правову допомогу у розмірі 11700 грн. 14.11.2022 представником позивача подана заява про збільшення позовних вимог, яка обгрунтована тим, що заборгованість по заробітній платі зросла і станом на 01.11.2022 становить 95 418,73 грн., також унаслідок цього збільшилася спричинена позивачу моральна шкода до 30 000 грн., і вказані суми просив стягнути з відповідача. У відзиві на позов ДП «Закарпатський облавтодор» просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що заборгованість по заробітній платі виникла у зв`язку із скороченням доходів підприємства, і погашення такої заборгованості є першочерговим завданням підприємства. На даний момент накладено арешт на рахунки відповідача, що частково блокує та значно унеможливлює погашення заробітної плати. Вказує, що у матеріалах справи відсутні докази спричинення позивачу моральної шкоди. Також не погоджується з розміром витрат на правову допомогу. У судове засіданні представник позивача Кавка І.І. просив позов задовольнити з підстав наведених у ньому. Вказує, що станом на 01.11.2022 перед позивачем рахується заборгованість із заробітної плати у розмірі 95 418,73 грн. Відзив відповідача вважає необґрунтованим, так як невиплата заробітної плати є недопустима. Представник відповідачів у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, зокрема судова повістка направлялася на електронну адресу відповідача указану ним же в заяві про відкладення розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працює на посаді начальника виробничого відділу у філії «Хустський ДЕД» (а.с.7, 8). Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі від 20.06.2022 №56 сума заборгованості заробітної плати філії «Хустської ДЕД» перед [PERSON] станом на 01.06.2022 становить 70 124,41 грн (а.с.9). Указаний розмір заборгованості по заробітній платі підтверджується також розшифровкою (а.с.10). А відповідно до розшифровки заробітної плати [PERSON] залишок заборгованості на 01.11.2022 становить 95 418,73 грн. Згідно з ч.5 ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» та ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічна за змістом норма міститься у ст.24 ЗУ «Про оплату праці». В порушення зазначених норм трудового законодавця роботодавець ДП «Закарпатський облавтодор», не провів у повному обсязі виплату нарахованої заробітної плати [PERSON] у зв`язку з чим виникла заборгованість із заробітної плати на суму 95 418,73 грн, а тому таку заборгованість слід стягнути з відповідача ДП «Закарпатський облавтодор». При цьому суд відхиляє усі твердження відповідача у відзиві про важкий майновий стан та накладення арешту на рахунку, оскільки це жодним чином не звільняє його від обов`язку виплачувати працівникам заробітної плати та не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Абз. 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснює, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Внаслідок невиплати заробітної плати порушені конституційні та трудові права позивача. У зв`язку з чим позивачці спричинено моральну шкоду, яка виразилась у втраті нормальних життєвих зв`язків, а саме позивачка тривалий час була позбавлена доходу, що негативно відобразилося на її сім`ї, що змусило позивачку прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Твердження відповідача про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди є недоречними. З урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи принцип розумності, достатності та справедливості суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 15 000 гривень. Щодо позовних вимог до іншого відповідача - Філії «Хустський ДЕД», то з цього приводу слід зазначити наступне. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України), Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 Цивільного кодексу України). Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України). Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша-третя статті 95 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. А тому у частині вимог до відповідача Філії «Хустський ДЕД» слід відмовити, позаяк такий є неналежним відповідачем. У відповідності до вимогст.141 ЦПК України витрати із сплати судового збору в сумі 992,40 грн., слід стягнути з відповідача ДП «Закарпатський облавтодор» на користь держави. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 11 700 грн., про стягнення яких ставить питання представник позивача, суд зазначає наступне. Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як вбачається, 05.05.2022 року між адвокатом Кавка І.І. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до акту виконання робіт від 30.06.2022 вартість послуг обумовлених договором становить 11 700 грн. Водночас суд ураховує, що у даному випадку сама справа не є складною, вона розглядається у спрощеному позовному провадженні, а отже опрацювання законодавства та складання позовної заяви не може вимагати значних затрат часу у адвоката. у справі було відбулося лише одне судове засідання за участі сторін, а тому суд вважає доречним покликання представника відповідача про те, що розмір судових витрат є завищеним. Зважаючи на викладене, а також на часткове задоволення судом позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, на думку суду розмір витрат на правову допомогу який підлягає стягненню з відповідача підлягає зменшенню до 5000 грн., що відповідатиме принципам справедливості та добросовісності.

Outcome: partial