Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

В провадженні\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області перебувала\~цивільна справа\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2022 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат було розглянуто та ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог. Представник позивача\~звернулася до\~суду із\~заявою про\~розподіл судових\~витрат,\~яка мотивована\~тим,\~що нею\~у період\~з червня\~2022\~року по\~листопад 2022\~року добросовісно\~надавалась правнича\~допомога позивачу.\~Заявлений розмір\~гонорару є\~обґрунтованим,\~спів мірним\~зі складністю\~справи,\~об`ємом роботи\~та витраченим\~часом.\~Загальна сума\~витрат на\~правничу допомогу\~становить 7000,00\~грн.,\~які вона\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь [PERSON] .На підтвердження понесення цих витрат представником долучено: акт виконаних робіт від 11.11.2022 року; звіт про витрачений час на надання правничої допомоги від 11.11.2022 року та квитанцію б/н від 11.11.2022 року. В судове\~засідання позивач\~не з`явилася,\~проте її\~представник подав до суду заяву з проханням провести розгляд заяви у її відсутність та позивача. Також зазначила, що заяву підтримує та просить задовольнити. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове\~засідання відповідач\~не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви, тому суд проводить розгляд справи без їх участі. Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2022 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат було задоволено частково (а.с. 56-58). Між адвокатом Самородовою О.П. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги б/н. Також в матеріалах справи міститься ордер [PERSON] (а.с. 48). За змістом ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Згідно із\~актом виконаних\~робіт від\~11.11.2022\~року,\~вартість наданих\~правових послуг\~адвоката Самородової\~О.П становить 7000,00 грн. Також представником позивача надано суду Звіт про витрачений час на надання правничої допомоги, зі змісту якого вбачається, що адвокатом було витрачено 5 годин. Матеріалами справи\~підтверджується той\~факт,\~що представник\~позивача приймав\~участь в\~судовому засіданні, а саме 11.11.2022 року (а.с. 53). Також в\~матеріалах справи\~наявна квитанція\~про оплату\~позивачем послуг\~адвоката на\~суму 7000,00 грн. Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд звертає\~увагу,\~що представник\~позивача до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі зробила заяву про те, що після ухвалення судового рішення у цій справі нею буде подано суду протягом п`яти днів докази оплати витрат на надання правничої допомоги. Отже, стороною позивача було зроблено заяву про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат після проголошення судового рішення. Вказані докази було подано суду в строк визначений законодавством. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Вимогами п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Проте, відповідачем не доведено неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) Враховуючи фактичні\~обставини справи\~та надані\~сторонами докази,\~суд дійшов\~висновку,\~що вимога заяви сторони позивача щодо стягнення суми витрат за надання правничої допомоги в розмірі 7000,00 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Доказів протилежного стороною відповідача суду не надано. На підставі викладеного, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про судові витрати щодо витрат позивача на правничу допомогу, а саме відповідно до ст.ст. 137,\~141\~ЦПК України слід\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~витрати на\~правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 3500,00\~грн.

Outcome: approved