Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

01 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] 13 серпня 2017 року близько 08 год. 40 хв., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2102, реєстраційний [NUMBER] , та рухаючись по проїзній частині вулиці Т.Шевченка в напрямку вулиці Мазура в м. Сміла перед Т-подібним перехрестям з вул. Наливайка проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, перед початком виконання маневру лівого повороту, не переконався, що цей маневр безпечний і не створить перешкод або безпеки іншим учасникам руху, розпочав зміну напрямку, не надав перевагу в русі мотоциклу «Мустанг», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням позивача, яка рухалась в попутному напрямку та виконувала маневр випередження з лівої сторони, в результаті чого автомобіль ВАЗ лівою боковою частиною здійснив зіткнення з правою боковою частиною мотоциклу. В результаті\~ ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ключиці та саден поперекової ділянки та правого коліна, які за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 травня 2021 року закрито кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Позивач стверджує, що завданим злочином їй була завдана матеріальна шкода у вигляді понесених нею витрат на лікування, проведення операції та реабілітацію після неї в розмірі 8979 грн., а також пошкодженням належного їй транспортного засобу у розмірі 12408 грн. Крім того, вона терпіла моральні страждання, які виразились у фізичному болі та душевних стражданнях. Внаслідок ДТП порушився нормальний ритм її життя, її мучать постійні головні болі, порушився сон. Розмір моральної шкоди позивач оцінила у розмірі 50000 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп». Цей відповідач на виконання умов договору страхування виплатив їй 8979 грн. як відшкодування витрат на лікування та 449,01 грн. моральної шкоди. У виплаті витрат на ремонт її мотоцикла в розмірі 12408 грн. їй було відмовлено з підстав спливу терміну подання заяви про таке страхове відшкодування. Оскільки нею на наступний після ДТП день до страховою компанії було подано всі необхідні документи, вважає таку відмову безпідставною. А тому просила стягнути з цього відповідача матеріальну шкоду на ремонт транспортного засобу у розмірі 12408 грн., а також 1500 грн. витрат, понесених нею на авто товарознавче дослідження. [PERSON] також зазначила, що на час скоєння ДТП вона працювала приватним підприємцем, отримувала дохід. Після отримання тілесних ушкоджень на час лікування та знаходження в лікарні вона не мала змоги працювати в повній мірі, а інколи взагалі припиняла таку діяльність, що спричинило неотримання\~ доходу або його зменшення. Враховуючи наведене просила стягнути з відповідача [PERSON] 33475 грн. матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди та 50000 грн. моральної шкоди. 30 листопада 2021 року до суду надійшов відзив ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», у якому цей відповідач позов не визнав, оскільки позивач подала заяву про виплату страхового відшкодування поза строком в 1 рік з дня настання ДТП, що є підставою для відмови у виплаті за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач зазначив, що ДТП за участю транспортного засобу позивача сталася 13.08.2017, а заяву про виплату страхового відшкодування [PERSON] подала лише 17.06.2021. Протягом усього досудового розслідування, що тривало понад 3 роки, позивач не зверталась із заявою про виплату страхового відшкодування або із позовом у рамках кримінального провадження щодо стягнення страхового відшкодування за нанесення матеріальної шкоди транспортному засобу. 02 грудня 2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] , в якому він позов не визнав та вказав, що вимоги позивача щодо стягнення з нього упущеної вигоди нічим не обґрунтовані. Наведений нею розрахунок є теоретичним, побудованим на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджений відповідними документами, іншими належними та допустимими доказами, щ0о свідчили б про конкретний розмір щомісячного доходу, який могла і повинна була отримати позивачка, якщо б не потрапила в дорожньо-транспортну пригоду. Крім того, на час ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована.\~ Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Однак, доказів того, що позивач зверталась до страховика із відповідною вимогою матеріали справи не містять. Зазначив, що позивачем необґрунтовано з яких обставин вона виходила визначаючи моральну шкоду в розмірі 50000 грн., враховуючи, що вона не заперечувала факт відшкодування їй моральної шкоди страховою компанією. Ухвалою від 08 листопада 2021 року суд постанови розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. В судове засідання з`явились позивач, відповідач [PERSON] та його представник адвокат Холодняк В.М. Позивач підтримала свій позов в повному обсязі та пояснила, що після ДТП вона 9 днів лежала в лікарні в м. Сміла, потім в лікарні в м. Києві, де їй прооперували та наклали гіпс. Майже 1 місяць вона перебувала в нерухомому стані. В цей період вона не могла працювати, однак змушена була платити податки як ФОП та орендну плату за приміщення, де вона здійснює свою діяльність, платила також податок у Пенсійний фонд, До цього часу вона повністю не відновила стан свого здоров`я, змушена приймати різні ліки, на придбання яких несе виртати. В свою чергу, відповідач [PERSON] жодного разу не поцікавився її станом, не пропонував свою допомогу.\~\~ Зазначила, що станом на день розгляду справи вона не отримала страхове відшкодування завданих матеріальних збитків її транспортному засобу. Підтвердила, що дійсно отримала 449 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, однак ця сума є занадто малою у порівняні з нанесеними їй моральними стражданнями. До страхової компанії про відшкодування упущеної вигоди вона не зверталась, оскільки не є фахівцем з цього питання. Визнала, що постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2018 року її також було визнано винною у порушенні правил дорожнього руху, наслідком чого сталася ця дорожньо-транспортна пригода. Відповідач [PERSON] пояснив, що він не визнає свою вину у вчиненні ДТП, оскільки саме позивач «влетіла» в його автомобіль, а кримінальна справи була закрита за строками давності. Представник відповідача [PERSON] адвокат Холодняк В.М. просив відмовити в позові в повному обсязі та пояснив, що позивачем не доведені матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди, крім того з приводу їх відшкодування вона повинна була звернутись до страхової компанії, чого зроблено не було. Розмір моральної шкоди позивачем також не обґрунтовано, з урахуванням того, що така шкода також відшкодовується страховою компанією. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником мотоцикла «Musstang», 2013 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] . 13 серпня 2017 року близько 08 год. 40 хв. в м. Смілі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу мотоцикла та автомобіля ВАЗ-2102, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 травня 2021 року, яка набрала законної сили 25 травня 2021 року, по справі № 703/264/18 закрито кримінальне провадження за №12017250230001849 від 13 серпня 2017 року по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, зі звільненням його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Зі змісту даної ухвали слідує, що [PERSON] 13 серпня 2017 року близько 08 год. 40 хв., керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2102, реєстраційний № [NUMBER] , та рухаючись по проїзній частині вулиці Т. Шевченка в напрямку вулиці Мазура в м. Сміла, перед Т-подібним перехрестям з вулицею С. Наливайка, не дотримуючись вимог п.10.1 ПДР України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, перед початком виконання маневру лівого повороту, не переконався, що маневр безпечний і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав зміну напрямку руху, не надав перевагу в русі мотоциклу «Мустанг», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка рухаючись в попутному з ним напрямку виконувала маневр випередження з лівої сторони, вт результаті чого автомобіль ВАЗ лівою боковою частиною здійснив зіткнення з правою боковою частиною вказаного мотоцикла, внаслідок якого водій мотоциклу [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ключиці та саден правої поперекової ділянки та правого коліна, які за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості. В свою чергу постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області по справі № 703/596/18 від 26 квітня 2018 року, яка набрала законної сила 08 травня 2018 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Зі змісту цієї постанови слідує, що [PERSON] 13 серпня\~ 2017 року близько 08 год. 40 хв. по вул. Т. Шевченка в м. Сміла Черкаської області, керуючи мотоциклом «Мустанг», реєстраційний № [NUMBER] , під час випередження автомобіля ВАЗ-2102, реєстраційний № [NUMBER] , не дотрималась безпечного інтервалу, в зв`язку з чим допустила зіткнення із вказаним автомобілем, який під керуванням водія [PERSON] рухався в попутному напрямку та виконував маневр повороту ліворуч. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п.13.3 ПДР України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено з висновку експерта №69 з автотоварозначого дослідження, складеного 17 серпня 2021 року судовим експертом-товарознавцем Почтаренко О.Г., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику мотоцикла «Musstang», реєстраційний № [NUMBER] , пошкодженого під час ДТП 13.08.2017 станом на дату пошкодження становить 12408 грн. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ч. 2 ст. 1188 ЦК України). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду\~ від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1361927 від 24.12.2016 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-2102, реєстраційний № [NUMBER] , [PERSON] з 25 грудня 2016 року по 24 грудня 2017 року включно була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп». Згідно з п. 4, 5 цього полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить двісті тисяч, за шкоду, заподіяну майну, - сто тисяч гривень, розмір франшизи нуль гривень. Отже, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», уклавши з [PERSON] договір страхування цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. 14 серпня 2017 року, тобто на наступний після ДТП день, [PERSON] звернулась до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» із заявою про настання події, що мала місце 13 серпня 2017 року, у якій зазначила час і місце ДТП, отримані нею тілесні ушкодження, назву медичного закладу, куди звернулась за отримання медичної допомоги, а також перелік отриманих медичних процедур. У пункті 33.1.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі в тексті Закон), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35). Згідно з пунктом 36.1 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved