Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі - відповідач, ТОВ «ФК «Аланд»), у якому просить стягнути із ТОВ «ФК «Аланд» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 8 099,80 грн., а також судові витрати у справі. В обґрунтування позову позивач зазначає, що у провадженні Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Клітченко Оксани Анатоліївни (далі - Приватний виконавець Клітченко О.А.) перебуває виконавче провадження № 62833255 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» грошових коштів на підставі виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом Горай С.О. Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2021 року у справі № 761/31834/20 задоволено позов [PERSON] до ТОВ «ФК «Аланд»: визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5948, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем (далі - Приватний нотаріус Горай О.С.) від 03.07.2020 року, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 19 225,59 грн. За період до моменту визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, із позивача на користь відповідача із заробітної плати стягнуто грошових коштів на загальну суму 8 099,80 грн. Позивач вважає, що на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 8 099,80 грн., набуті відповідачем безпідставно внаслідок виконання вищевказаного виконавчого напису. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Аланд» про стягнення безпідставно набутих грошових активів, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.03.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.03.2022 року відкладено розгляд справи на 30.08.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.08.2022 року відкладено розгляд справи на 24.11.2022 року. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивача - [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, а також стягнути із відповідача на його користь судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відзив на позов відповідач не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Корольовського районного суду міста Житомир від 16.04.2021 року у справі № 761/31834/20 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5948, вчинений Приватним нотаріусом Гораєм О. С. 03.07.2020 року, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 19 226,59 грн. 07.09.2020 року із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» у межах виконавчого провадження № 62833255 щодо виконання виконавчого напису № 5948, вчиненого Приватним нотаріусом Гораєм О. С. 03.07.2020 року, стягнуто грошові кошти у розмірі 2 249,95 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 04.09.2020 року. 05.10.2020 року із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» у межах виконавчого провадження № 62833255 щодо виконання виконавчого напису № 5948, вчиненого Приватним нотаріусом Гораєм О. С. 03.07.2020 року, стягнуто грошові кошти у розмірі 2 249,95 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 02.10.2020 року № 1167. 05.11.2020 року із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» у межах виконавчого провадження № 62833255 щодо виконання виконавчого напису № 5948, вчиненого Приватним нотаріусом Гораєм О. С. 03.07.2020 року, стягнуто грошові кошти у розмірі 1 574,95 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 02.11.2020 року № 1313. 03.12.2020 року із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» у межах виконавчого провадження № 62833255 щодо виконання виконавчого напису № 5948, вчиненого Приватним нотаріусом Гораєм О. С. 03.07.2020 року, стягнуто грошові кошти у розмірі 2 024,95 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 02.12.2020 року № 1523. Таким чином, із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» у межах виконавчого провадження № 62833255 щодо виконання виконавчого напису № 5948, вчиненого Приватним нотаріусом Гораєм О. С. 03.07.2020 року, стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 8 099,80 грн. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Тобто, зобов`язання з повернення безпідставно набутого, збереженого майна виникають за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року у справі № 904/2444/18. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Тобто, в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Так, з матеріалів справи встановлено, що із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» у межах виконавчого провадження № 62833255 щодо виконання виконавчого напису № 5948, вчиненого Приватним нотаріусом Гораєм О. С. 03.07.2020 року, стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 8 099,80 грн. Заочним рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 16.04.2021 року у справі № 761/31834/20 вищевказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Отже, грошові кошти в розмірі 8 099,80 грн були стягнуті з позивача на користь відповідача в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, а відтак ці грошові кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави та підлягають поверненню позивачу в силу вимог ст. 1212 ЦК України. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість позову. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання до суду позовної заяви, що підтверджується квитанцією від 21.09.2021 року № 14709. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908,00 грн. у відшкодування судових витрат. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. У статті 141 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу: копію договору про надання правової допомоги від 08.09.2020 року; копію додаткової угоди № 3 від 06.09.2021 року до договору про надання правової допомоги від 08.09.2020 року; копію акта приймання-передачі послуг від 21.09.2021 року, згідно з яким адвокатом надані послуги: складання позовної заяви; за надані послуги замовник сплачує виконавцеві винагороду в сумі 3 000,00 грн. За змістом пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги в разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена. За таких обставин, оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved