Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу між ними. Подану заяву мотивують тим, що 11 травня 2010 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу в сторін народилось двоє дітей, донька [PERSON] [INFO] , та син [PERSON] [INFO] . Проте спільне життя між ними не склалося, почуттів один до одного не залишилось, шлюб є тільки формальним. Спільне проживання та господарство сторони не ведуть з січня 2020 року. Сторони проживають окремо, ними досягнуто згоди стосовно участі в вихованні дітей, будь-які спори стосовно майна між сторонами відсутні. Заявники у судове засідання не з`явились, від їх представника надійшла заява про розгляд справи без участі заявників та їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11 травня 2010 року, сторони зареєстрували шлюб 11 травня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 524. 07 жовтня 2022 року між сторонами укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н.О., та зареєстровано в реєстрі за № 778. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе, питання щодо місця проживання та виховання дитини вирішено між сторонами у добровільному порядку. За умовами ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. У відповідності до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 104, 109, 112, 113, 115, СК України ст.ст. 10, 81, 259, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved