Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

11.01.2022 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за Кредитним договором № CL-206061 від 11.07.2019 року, а також витрати на професійну правову допомогу в розмірі 11124,78 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 11.07.2019 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-206061 відповідно до умов якого банк видав останньому кредит у розмірі 109080 грн. на строк до 10.07.2024 року. За користування кредиту позичальник зобов`язався сплачувати банку проценти в розмірі 36,99 % річних. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № CL-206061 від 11.07.2019 року станом на 01.12.2021 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 111\~247,82 грн. Щодо солідарного відповідача то позивач вказує, що 11.07.2019 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № CL-206061 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю. У Анкеті -заяві зазначено, що шляхом підписання цієї заяви позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого із подружжя. Позивач вказує, що судова практика дозволяє залучати у спорах, в яких позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала у шлюбі - солідарним відповідачем іншого подружжя, навіть у випадку відсутності окремого договору поруки. Така позиція висловлена Верховним Судом у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020 року. На підставі аргументів, наведених у вказаному судовому рішенні, вбачає можливість застосувати до даного спору солідарним відповідачем іншого подружжя дружину [PERSON] . Представник позивача надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судові засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.07.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-206061. Відповідно до п. 1 вказаного кредитного договору, банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі, зазначені в кредитному договорі. Відповідно до п.п. 2.1, 2.3. кредитного договору, банк видає позичальнику кредит у розмірі 109080 грн. до 10.07.2024 року на наступні цілі: на поточні потреби позичальника. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 36,99 % річних. [PERSON] підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг та погодився з його умовами, що підтверджено підписом останнього. З меморіального ордеру № 40606851 від 11 липня 2019 року вбачається, що АТ «Кредобанк» перерахувало [PERSON] грошові кошти за кредитним договором в розмірі 109080 грн. Згідно виписки по рахунку [PERSON] за період з 11.01.2017 року по 01.12.2021 року вбачається, що останній користувався кредитними коштами. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за підрахунками позивача, в зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань, у [PERSON] виникла заборгованість станом на 01.12.2021 року в розмірі 111247,82 грн., що складається з наступного: 87157,16 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 24090,66 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Вказаними вище доказами позивачем у достатній мірі доведений факт отримання відповідачем [PERSON] вищезазначеного кредиту. Щодо заявлених позовних вимог АТ «Кредобанк» до відповідача [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-206061 від 11.07.2019 року, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення таких, зважаючи на наступне. Як вказує представник позивача в обґрунтування позовних вимог, 11.07.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № CL-206061 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю. Крім того, представник позивача посилається на те, що в Анкеті-заяві № CL-206061 від 11.07.2019 року зазначено, що позичальник [PERSON] своїм підписом підтвердив, що сума отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, та таким, що не потребує згоди другого із подружжя. На підставі викладеного, посилаючись на ч. 3 ст.\~61, ч. 4 ст.\~65 СК України, позивач вважає за можливе застосувати до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя: дружину [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1-3\~ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог ч.ч. 1, 2, 4\~ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. З умов договору кредиту № CL-206061 від 11.07.2019 року, укладеного між банком та [PERSON] , анкети-заяви № CL-206061 вбачається, що це споживчий кредит на суму 109080 грн., оскільки взятий на поточні потреби споживача. Шляхом підписання анкети-заяви [PERSON] підтвердив, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, який не потребує згоди другого з подружжя. У пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/ іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з того, що положення\~статті 65 СК України\~щодо порядку розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, яке є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Оцінивши в сукупності надані суду та досліджені в судовому засіданні докази з урахуванням вимог ч. 3 ст.61, ч.4 ст.65 СК України, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача про те, що отримані відповідачем [PERSON] грошові кошти за кредитним договором № CL-206061 від 11.07.2019 року були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для другого з подружжя. Суд також бере до уваги, що договору поруки [PERSON] не підписувала, в Анкеті-заяві [PERSON] жодних підписів про не заперечення проти отримання її чоловіком кредиту не ставила, доказів того, що договір було укладено в інтересах сім`ї матеріали справи не містять, будь-яких інших документальних доказів того, що [PERSON] погодилась взяти на себе солідарне зобов`язання перед АТ «Кредобанк» позивачем не надано, а тому підстави для задоволення позову АТ «Кредобанк» у частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] , відсутні. Таким чином в задоволенні позовних вимог АТ «Кредобанк» до [PERSON] необхідно відмовити. Таким чином, суд дійшов висновку що лише позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 111247,82 підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 11124,78 грн., то у таких на думку суду слід відмовити, виходячи з наступного. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі\~статтею 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надано суду копію ордера серії КС № 573217, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 68 серії ЧН № 000531 адвоката Павленка Сергія Валерійовича, копію договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і право», в особі директора Король - Єгорової Євгенії Володимирівни. Позивач просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 11124,78 грн. Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що АТ «Кредобанк» дійсно понесло витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять, крім того, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги представником позивача суду не надано. Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги АТ «Кредобанк» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11124,78 грн. слід відмовити. Крім того, згідно статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 грн..

Outcome: dismissed