Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2015. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та спільних інтересів, через різні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини між сторонами припинені. Подальше спільне життя, їх примирення та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Фактично з відповідачем спільно не проживають із 2019 року. З огляду нанаведене позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 04.09.2015 виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Теплицького району Вінницької області (актовий запис № 05). У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Після шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку та через оголошення на веб-сайті судової влади України, що відповідає положенню ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань відповідач до суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у їх відсутності, що відповідає положенню ч. 3 ст. 211 та ст. ст. 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.09.2015 виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Теплицького району Вінницької області зареєстровано шлюб між сторонами (актовий запис № 05), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно зі статею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів позовної заяви вбачається, що внаслідок непорозумінь між сторонами сім`я розпалась, шлюб існує формально, подальше його збереження та примирення неможливо, так як подружжя однією сім`єю не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу. З огляду на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, які є морально-правовою основою шлюбу, тому за вказаних обставин суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивача, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягненню підлягає судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом, що підтверджено документально.

Outcome: approved