Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] , [PERSON] (далі «Позивачі») звернулись до суду з позовом до Маловільшанської сільської громади (далі «Відповідач») про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні\~ обставини. [INFO] померла мати [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та земельні ділянки розміром 0,1365 га., розміром 0,0911 га., розміром 0,3480 га. які розташовані біля житлового будинку та знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері є Позивачі. В передбачений ст.1269 ЦК України шестимісячний строк після смерті матері вони прийняли спадщину, звернувшись до Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, на даний час Позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку розміром 0,3480 га., так як відсутній правовстановлюючий документ на неї.\~\~\~\~ За таких обставин Позивачі звернулись до суду та просили визнати за ними по ? частині права власності в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] у вигляді земельної ділянки розміром 0,3480 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3220480502:03:018:0008. 01.08.2022 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с. 25-26). 22.09.2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті (а.с. 91-92). 25.10.2022 року позивачі та інші учаснику справи у судове засідання не з`явилися, ухвалою суду було визнано явку Позивачів у судові засідання обов`язковою (а.с.101-102). 29.11.2022 року в судове засідання Позивачі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. 29.11.2022 року у судовому засіданні представник Позивачів просила відкласти судове засідання задля надання можливості розібратися з тим питанням хто має бути відповідачем у даній справі. У то же час, відповідно до ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Оскільки Позивачами та їхнім представником до закриття підготовчого провадження не було заявлено клопотання про заміну первісного відповідача належним, а після закриття підготовчого провадження ними не було доведено, що вони не знали і не могли знати до подання позову про підстави заміни неналежного відповідача, у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи судом було відмовлено. У вступному слові представник позивача вимоги позову підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника Позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Як убачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Биковогребельської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис №8, мати Позивачів [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина яка складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,1365 га, кадастровий номер 3220480502:03:018:0007, яка розташована в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0911 га., кадастровий номер 3220480502:03:027:0004, яка розташована в [ADDRESS] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 08.09.2012 року, зареєстровано в реєстрі за №2-1443, №2-1431, №2-1440 (а.с. 8-10). 15.07.2022 року постановою державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Карпусь І.О., Позивачу [PERSON] було відмовлено в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,3480 га., кадастровий номер 3220480502:03:018:0008, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно (а.с.11). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до правил ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до приписів ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд і у постанові від 30 січня 2020 року у справі № 761/30025/16-ц. При цьому Суд зазначив, що «при зверненні з позовом [PERSON] вказав відповідачем [PERSON] , клопотань заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляв. За таких обставин, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову». До таких самих правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020\~ року у справі №705/3876/18, де, зокрема зазначив, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Як вже зазначалося, цивільний процесуальний закон встановлює, що відповідачем може бути фізична або юридична особа. Проте, позовні вимоги Позивачами у даній справі заявлені до територіальної громади. У свою чергу, як убачається із приписів ст.140 Конституції України, територіальна громада це жителі села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста. Тобто, сама по собі територіальна громада (невизначене коло жителів) не може фізично відповідати за позовом.\~ Позивачі при подачі позову мали бути обізнаними про наведені приписи законодавства, проте позовні вимоги помилково пред`явили до неналежного відповідача, а клопотання про залучення до участі у справі у якості належного відповідача юридичної особи Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області, не заявляли. А представник Позивачів у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог у викладеній редакції позову. Правом замінювати відповідача за власною ініціативою суд не наділений. Така процесуальна дія означала би порушення судом вищенаведених принципів змагальності та диспозитивності. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, оскільки вони помилково пред`явлені до неналежного відповідача. Згідно з приписами ч.1, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного Позивачами способу захисту права. При цьому суд наголошує на тому, що у зв`язку з неявкою Позивачів у судові засідання, суд не надає оцінку їхнім доказам та фактичним обставинам та роз`яснює, що вони можуть звернутися з аналогічним позовом, урахувавши виявлені недоліки, витребувані судом докази та пред`явивши вимоги на належного відповідача відповідно до приписів ст.48 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed