Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~1. У жовтні 2022 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до Акціонерного Товариства «БАНК ФОРВАРД», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Єфіменко Дениса Олеговича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відносно неї відкрито виконавче провадження ВП №67422505, розпочате на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича № 23308,від20.08.2021 року. Зазначає, що у нотаріуса були відсутні будь-які підстави для винесені виконавчого напису, оскільки вона жодних кредитних договорів з АТ «БАНК ФОРВАРД» - не укладала, документів, що підтверджують правонаступництво відповідачем прав та обов`язків ПАТ «Банк Русский Стандарт приватному нотаріусу надано не було. Звідки виникла заборгованість їй невідомо, ніяких фінансових документів з відповідачем вона не підписувала та не отримувала. Також не отримувала оспорюваний виконавчий напис. Вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням порядку вчинення нотаріальної дії, оскільки нотаріус Бригіда В.О., вчиняючи виконавчий напис про стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 64\~331 грн. 41 коп., не повідомила її, як боржника про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно визначених сум заборгованості і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог стягувача ( відповідача). Позивач зазначає, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене, оскільки виконавчий напис № 23308 від 20.08.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. з порушенням діючого законодавства, позивач просить суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути на його користь сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., 496 грн. 20 коп. та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 3\~000 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 2.Відповідач представник АТ «БАНК ФОРВАРД» до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не надано. 3.Позивач [PERSON] та її представник адвокат Прокопцев СВ., що діє на підстав ордеру АН № 1074947 від 02 березня 2022 року надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, на позовних вимогах наполягають. 4. Будь які клопотання по справі від сторін, до початку розгляду справи, суду не надходили. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Згідно ч.8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 5. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІІІ. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~ 6. Ухвалою суду від 18.10.2022 року відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 7. Ухвалою суду від 18.10.2022 року задоволена заява позивачки [PERSON] Зупинено стягнення у виконавчому провадженні №67422505, відкритому на підставі виконавчого напису №23308 від 20.08.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, який оскаржується в судовому порядку. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 8. Як вбачається з матеріалів справи20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. був виданий виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 23308 про стягнення з позивача на користь відповідача Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД», яке є правонаступником ПАТ Банк Русский Стандарт заборгованості за період з 23.03.2019 року по 21.06.2019 року у розмірі 63231 грн. 41коп. 9. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Київа Єфіменко Д.О. за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., було відкрите виконавче провадження ВП № 67422505 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД», заборгованості за кредитним договором у розмірі 64\~331 грн. 41 коп., що складається із суми заборгованості: 63231 грн. 41коп. та 1\~100 грн. плату за вчинення виконавчого напису. V. Оцінка Суду. 10. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 11. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. 12. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. 13. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). 14. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. 15. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 16. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 17. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). 18. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. 19. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). 20. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. 21. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. 22. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. 23. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. 24. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. 25. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 26. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. 27. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. 28. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. 29. У зв`язку з викладеним, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. 30. В той же час, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. 31. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постановах Верховного Суду у справі від 19 вересня 2018 року № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18), Постанові КЦС ВС від 06.05.2020 року № 320/7932/16-ц (61-38989св18): 32. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 33. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вимоги АТ «БАНК ФОРВАРД» щодо стягнення з неї суми заборгованості зазначені у виконавчому написі неправомірні та є спірними. Суд погоджується з цими доводами позивача, оскільки об`єктивних доказів на заперечення позову відповідачем надано не було. 34. Крім того, ухвалюючи рішення по даній справі, суд приходить до висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Порядку щодо спливу 30-денного строку з моменту надіслання банком письмової вимоги до боржника, оскільки доказів отримання письмової вимоги боржником відповідачем надано не було, а тому відсутні підстави стверджувати, що у боржника була об`єктивна можливість ознайомитися, в разі її наявності, із розміром заборгованості, а у разі необхідності його спростувати або усунути порушення умов кредитного договору. 35. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що доводи [PERSON] щодо наявності спору по договору, який був підставою вчинення нотаріусом виконавчого напису та сумам, що підлягали стягненню, є важливими і такими, що можуть прямо вплинути на результат розгляду справи, а тому суд приймає ці доводи та приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 36. Так, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. 37. Позивачем, відповідно до квитанцій про сплату судового збору, сплачено судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп.\~ та 496 грн. 20 коп. 38. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути витрати по сплаті нею судового збору за подання до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову. 39. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить із положень частини 4 ст. 137 ЦПК України, якою передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним. 40.\~Вимогами ч.\~5\~та 6\~зазначеної статті\~ передбачено,\~що у\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 41. Враховуючи, складність справи, час, витрачений адвокатом, обсяг наданих послуг, усталену судову практику по даній категорії справ, а також ціну позову, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved