Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

В суд звернувся керівник Вараської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області, КНП «Володимирецька багатопрофільна лікарня» Володимирецької селищної ради до [PERSON] , про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення на загальну суму 3225,23грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 11.10.2020 приблизно о 15 год. 35 хв. [PERSON] , в світлу пору доби, у межах населеного пункту, в порушенні вимог п.п. 1.5; 2.3 підпунктів «б», «д», 10.1, 12.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), керуючи мотоциклом марки «Jianshe», не зареєстрованим у встановленому законом порядку, без посвідчення водія та без обов`язкового страхового полісу, рухаючись із пасажиром [PERSON] , маючи реальну можливість діяти у відповідності до вимог Правил Дорожнього руху України, проявила неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, під час руху зі швидкістю близько 60 км/год. на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Шевченка та Повстанців в смт Володимирець (Володимирецького) нині Вараського району не надав переваги в русі та здійснив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen Touran» реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній автодорозі вулиці Повстанців в смт Володимирець зі швидкістю близько 50-60 км/год., за кермом якого перебував [PERSON] . Внаслідок чого пасажир мотоцикла [PERSON] , [INFO] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла лівої великогомілкової кістки без зміщення, струсу головного мозку, які відповідно до Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, спричинивши довготривалий розлад здоров`я. Таким чином, отримані тілесні ушкодження [PERSON] , у вигляді закритого перелому тіла лівої великогомілкової кістки без зміщення, струсу головного мозку перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із порушенням [PERSON] вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України. За вказаним фактом відділенням поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020180230000427 від 11.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. За результатами досудового розслідування 30.11.2021 до Володимирецького районного суду Рівненської області скеровано клопотання про застосування до неповнолітнього [PERSON] примусових заходів виховного характеру. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.12.2021 року у справі № 556/2437/21, яка набрала законної сили відносно неповнолітнього [PERSON] застосовано примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі останнього під нагляд батька - [PERSON] . Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень неповнолітній потерпілий [PERSON] 2006 року народження, з 11.10.2020 по 16.10.2020 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Володимирецька багатопрофільна лікарня» Володимирецької селищної ради (далі - КНП «Володимирецька БЛ») і згідно розрахунку за проведене лікування витрати за 5 ліжко-днів перебування останнього у стаціонарі становлять 3225 грн. 23 коп. Вартість лікування [PERSON] за період з 11.10.2020 по 16.10.2020 на рахунок лікарні не відшкодовувалась. На даний час КНП «Володимирецька БЛ»» перебуває у власності територіальної громади в особі Володимирецької селищної ради. Відсутність відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я з вини [PERSON] , на стаціонарне лікування неповнолітнього потерпілого від злочину [PERSON] негативно впливають на фінансування витрат на лікування інших хворих, в тому числі неповнолітніх хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. На час пред`явлення позову відповідач [PERSON] , в добровільному порядку не відшкодував шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням у сумі 3225,23 грн., чим завдав шкоди інтересам держави. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Вказана позовна заява керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області, КНП «Володимирецька багатопрофільна лікарня» Володимирецької селищної ради надійшла до Володимирецького районного суду Рівненської області 22.09.2022 року. Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. В судове засідання, прокурор не з`явився однак надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив стягнути з відповідача 3225,23 грн., збитків завданих кримінальним правопорушенням. Відповідач [PERSON] , та його законний представник [PERSON] , про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 14.11.20222 року, повідомлені судом належним чином, згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, однак в судове засідання не з`явилися, що за правилами п. 3 ч.8 ст. 128 ЦПК України свідчить про належне їх повідомлення. Про причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи у їх відсутності не клопотали. За нормою п1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов`язок представництва інтересів держави в суді. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 11.10.2020 приблизно о 15 год. 35 хв. [PERSON] , в світлу пору доби, у межах населеного пункту, в порушенні вимог п.п. 1.5; 2.3 підпунктів «б», «д», 10.1, 12.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), керуючи мотоциклом марки «Jianshe», не зареєстрованим у встановленому законом порядку, без посвідчення водія та без обов`язкового страхового полісу, рухаючись із пасажиром [PERSON] , маючи реальну можливість діяти у відповідності до вимог Правил Дорожнього руху України, проявила неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, під час руху зі швидкістю близько 60 км/год. на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Шевченка та Повстанців в смт Володимирець (Володимирецького) нині Вараського району не надав переваги в русі та здійснив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen Touran» реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній автодорозі вулиці Повстанців в смт Володимирець зі швидкістю близько 50-60 км/год., за кермом якого перебував [PERSON] . Внаслідок чого пасажир мотоцикла [PERSON] , [INFO] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла лівої великогомілкової кістки без зміщення, струсу головного мозку, які відповідно до Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, спричинивши довготривалий розлад здоров`я. Таким чином, встановлено факт протиправної поведінки відповідача, його вину, шкоду, завдану внаслідок порушення ним вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями та завданою шкодою. За вказаним фактом відділенням поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020180230000427 від 11.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. За результатами досудового розслідування 30.11.2021 до Володимирецького районного суду Рівненської області скеровано клопотання про застосування до неповнолітнього [PERSON] примусових заходів виховного характеру. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.12.2021 року у справі № 556/2437/21, яка набрала законної сили відносно неповнолітнього [PERSON] застосовано примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі останнього під нагляд батька - [PERSON] . Частина шоста статті 82ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. У відповідності до ч.1ст.1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово, внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 868 ( 868-2012-п ) від 19.09.2012 у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Згідно інформації КНП «Володимирецька БЛ»» від 22.02.2022 за № 318/01-2022 вбачається, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень неповнолітній потерпілий [PERSON] , 2006 року народження, з 11.10.2020 по 16.10.2020 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Володимирецька багатопрофільна лікарня» Володимирецької селищної ради і згідно розрахунку за проведене лікування витрати за 5 ліжко-днів перебування останнього у стаціонарі становлять 3225 грн. 23 коп., що також підтверджується відповідним розрахунком наданим КНП «Володимирецька БЛ». Вартість лікування [PERSON] за період з 11.10.2020 по 16.10.2020 на рахунок лікарні [PERSON] , не відшкодовувалась. Також судом встановлено, що на даний час КНП «Володимирецька БЛ»» перебуває у власності територіальної громади в особі Володимирецької селищної ради. На час пред`явлення позову відповідач [PERSON] , в добровільному порядку не відшкодував шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням у сумі 3225,23 грн., чим завдав шкоди інтересам держави. Відповідно до порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету у їх використанні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545,Із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 868 ( 868-2012-п ) від 19.09.2012 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Відповідно до вищевказаного порядку, сума витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Як вбачається з п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що між злочинними діями відповідача [PERSON] , який спричинив тілесні ушкодження потерпілому [PERSON] , та перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Оскільки розрахунок витрат на стаціонарне лікування [PERSON] , у сумі 3225,23 грн проведено у відповідності до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання», затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 868 ( 868-2012-п ) від 19.09.2012, такі витрати у сумі 3225,23 грн., понесені Комунальним некомерційним підприємством «Володимирецька багатопрофільна лікарня» Володимирецької селищної ради на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] , від злочину, слід стягнути на користь Комунального некомерційного підприємства «Володимирецька багатопрофільна лікарня» Володимирецької селищної ради. Відповідно дост.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст.12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У відповідності до ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що [PERSON] є неповнолітнім, якому виповнилось 16 років, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З приводу розподілу судових витра судом встановлено наступне. У відповідності до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, як це вбачається зі ст.141 ч.1 ЦПК України. Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved