Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

У серпні\~2022\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача\~аліменти на\~утримання сина\~ [PERSON] , [INFO] ,\~враховуючи те,\~що дитина\~проживає і\~знаходиться повністю\~на утриманні\~позивача,\~а відповідач\~не приділяє\~уваги дитині,\~від надання\~матеріальної допомоги\~в добровільному\~порядку ухиляється,\~позивач просить\~стягнути з\~відповідача на\~її користь\~аліменти на\~утримання неповнолітньої\~дитини в\~розмірі 1/4\~частини з\~усіх заробітку\~(доходу),\~але менше\~50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~щомісячно,\~починаючи з\~дня пред`явлення\~позовної заяви\~та до\~досягнення дитиною\~повноліття,\~а також\~стягувати додаткові\~витрати на\~утримання сина\~ [PERSON] , [INFO] , що викликані особливими обставинами у розмірі 1000 грн. щомісячно. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 01.06.2013 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.5), від якого мають спільну дитину - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5), який проживає разом із позивачкою (а.с.6). Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від їх виховання. Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Мати та батько мають рівні обов`язки щодо утримання дітей. Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Домовленість між батьками щодо матеріального утримання дитини відсутня. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 Сімейного Кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. У відповідності до ст. ст.\~180,\~183 СК України\~частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3\~ст.181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У п. 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~роз`яснено, що відповідно до\~ст. 185 СК України\~до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, а тому розмір додаткових витрат, що стягується повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Як вбачається із матеріалів справи, а саме медичних висновків, довідок, виписки, індивідуальної програми реабілітації [PERSON] , останній хворіє на лівобічну пієлоуктазію, має проблеми з серцево-судинною системою та суглобами, у зв`язку з чим потребує постійної уваги, проведення різного виду терапій, оздоровлення (а.с.7-14). Відповідно до ч. 1, 6\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з наданих позивачкою доказів суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідно віку,починаючи з моменту звернення позивача до суду і до повноліття дитини, а також додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved