Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 08 вересня 2022 року надійшла позовна заява адвоката Павленко Вячеслава Вікторовича, який діє від імені та в інтересах [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів (а.с. 1-3). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 08 вересня 2022 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді 09 вересня 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження від 09 вересня 2022 року з додатками, в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відзиву на адресу суд відповідачем надано не було. Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, який не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог 25.07.2019\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~ округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис №16835, який зареєстровано в реєстрі під № 16835 про стягнення з [PERSON] , який народився [INFO] , який є Боржником за Кредитним договором №300724909101 від 21.І0.2016 року, укладеним ним із ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНО МІЖНАРОДНИЙ БАНК правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК, не сплаченої в строк заборгованості за Кредитним договором 300724909101 від 21 жовтня 2016\~року у\~розмірі 12\~945,\~59\~грн.\~ Відповідно до\~вищевказаного виконавчого\~напису,\~стягнення здійснювалося\~за період\~з 23.07.2018\~року по\~23.07.2019\~року. Сума,\~що підлягала\~стягненню,\~становить 12\~445,59\~гривень з\~урахуванням: прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту -\~6\~248,1\~гривень; прострочена заборгованість\~за комісією\~-\~2\~048,56\~гривень;\~прострочена заборгованість\~по відсоткам\~-\~0,4\~гривень; неустойка за\~порушення зобов`язань\~по кредиту\~в розмірі\~-\~4\~148,53\~гривень: нотаріальні послуги\~ 500\~гривень. З примусового виконання виконавчого напису № 16835 від 25.07.2019 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ заборгованості в розмірі 12 945, 59 грн., приватним виконавцем Клітченко О.А,, відкрито виконавче провадження № 59782062. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2020 року по справі № 210/1185/20, яке набрало законної сили 22.12.2020 року, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 25.07.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 16835, про стягнення з [PERSON] , який народився [INFO] , який є Боржником, за Кредитним договором № 300724909101 від 21.10.2016 року, укладеним ним із ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК, не сплаченої в строк" заборгованості за Кредитним договором № 300724909101 від 21 жовтня 2016 року у розмірі 12 945, 59 гри., визнано таким, що не підлягає виконанню. В рамках виконавчого провадження ВП №59782062 з позивача [PERSON] було стягнуто грошові кошти у розмірі 11 227, 56 грн., з яких: 9 703,24 грн. сума боргу за виконавчим документом, яка перерахована на рахунок відповідача; 400,00 грн. витрати виконавчого провадження; 1124,32 грн. основна винагорода приватеного виконавця. Крім того, враховуючи той факт, що стягнення грошових коштів із доходу [PERSON] відбулося на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дніпропетровської області від 25.07.2019 року №16835, який рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.11.2020 року по справі №210/1185/20 визнано таким, що не підлягає виконанню, відсутня правова підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача у сумі 9 703,24 грн. У зв`язку із чим грошові кошти в розмірі 9 703,24 грн. підлягають поверненню [PERSON] , як безпідставно набуте майно а також витрати на правничу допомогу 8000,00грн. Короткий виклад обставин справи, встановлених судом. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., 25.07.2019р. вчинено виконавчий напис № 16835, яким посвідчено право вимоги ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК, (а.с.5), та в якому звернуто стягнення з позивача [PERSON] за Кредитним договором № 300724909101 від 21.10.2016 року, укладеним ним із ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК. Строк платежу за Кредитним договором № 300724909101 від 21.10.2016 року настав. Боржником допущено прострочену платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.07.2018 року по 23.07.2019 року. Сума заборгованості становить 12445,59 грн., в тому числі: прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту -\~6\~248,1\~гривень; прострочена заборгованість\~за комісією\~-\~2\~048,56\~гривень;\~прострочена заборгованість\~по відсоткам\~-\~0,4\~гривень; неустойка за\~порушення зобов`язань\~по кредиту\~в розмірі\~-\~4\~148,53\~гривень: нотаріальні послуги\~ 500\~гривень (а.с.5). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2020 року по справі № 210/1185/20, яке набрало законної сили 22.12.2020 року, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 25.07.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 16835, про стягнення з [PERSON] , який народився [INFO] , який є Боржником, за Кредитним договором № 300724909101 від 21.10.2016 року, укладеним ним із ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК, не сплаченої в строк" заборгованості за Кредитним договором № 300724909101 від 21 жовтня 2016 року у розмірі 12 945, 59 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с.6-8). В рамках виконавчого провадження ВП №59782062 з позивача [PERSON] було стягнуто грошові кошти у розмірі 11 227, 56 грн., з яких: 9 703,24 грн. сума боргу за виконавчим документом, яка перерахована на рахунок відповідача; 400,00 грн. витрати виконавчого провадження; 1124,32 грн. основна винагорода приватного виконавця, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. (а.с.9). Нормативно-правове обґрунтування Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Стаття 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення даної статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком подій. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц викладено позицію про те, що: «…. зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала». Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18: «Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього». Згідно із постановою Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20: «Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно». Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Під час розгляду справи відповідач не скористався правом подання заперечень щодо обставин, встановлених рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2020 року по справі № 210/1185/20, яке набрало законної сили 22.12.2020 року, яким вчинений нотаріусом виконавчий напис про стягнення коштів з позивача на користь відповідача визнаний таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, оскільки судом встановлено, що виконавчий напис нотаріуса був вчинений без правових на те підстав, та судовим рішенням визнаний таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису є безпідставним як на час набуття, так і на момент розгляду справи, а тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в сумі 9703,24 грн. Щодо судових витрат Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України з метою визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Згідно з\~ч.4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа "East/West Alliance Limited" проти України" (заява N 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). 07 вересня 2022 між адвокатським об`єднанням «Новак» та [PERSON] був укладений Договір №07/09/2022 про надання правової допомоги. Відповідно до п.п.3.1 за надання правової допомоги, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар, остаточний розмір якого та порядок встановлюються згідно акту приймання-передачі наданих послуг (а.с.10-11). Умови оплати відповідають положенням договору про надання правової допомоги відповідно до Акту (опису) виконаних робіт адвоката за договором, детального розрахунку із зазначенням витраченого часу за договором про надання правничої допомоги (а.с.12). Заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило. Перевіривши наявні докази про відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, виходячи зі складності справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). У зв`язку із задоволенням позову, враховуючи підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг, позовні вимоги в частині витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню, тому підлягають стягненню із відповідача на користь позивача [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч гривень), що відповідає критеріям розумності та пропорційності. Крім того, відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, враховуючи, що позивач [PERSON] від сплати судового збору звільнений на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд приходить до висновку про те, що судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави, в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved