Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] померла рідна сестра бабусі заявника [PERSON] , котра проживала з бабою заявника [PERSON] та заявником на [ADDRESS] . Заявник постійно проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] з його бабусями, оскільки вони за станом здоров`я потребували сторонньої допомоги. За життя [PERSON] зробила таке заповітне розпорядження: сертифікат на право на земельний пай заповіла [PERSON] . Відповідно на час смерті [PERSON] та на даний час заявник проживав і проживає за вказаною вище адресою. Знаючи, що він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , він не оформляв спадщину. Лише після того, як у нього виникла необхідність в отриманні свідоцтва про право на спадщину, він звернувся до нотаріуса, який повідомив, що для оформлення спадщини потрібне документальне підтвердження проживання зі спадкодавцем на день його смерті, а тому за відсутності такого підтвердження рекомендував заявнику звернутися з відповідною заявою до суду. Ухвалою суду від 03 листопада 2022 року заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Після усунення вказаних недоліків, 11 листопада 2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та просив її задоволити з підстав, зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи Мякищук О.Ф. в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заявлених [PERSON] вимог. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що [PERSON] на день смерті [PERSON] та до цього близько 18 років постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , доглядав за нею. Суд, заслухавши учасників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Згідно довідки, виданої ТзОВ «Житловик-Дубно» №846 від 15.09.2022, вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] та дійсно постійно проживав разом з [PERSON] до дня її смерті [INFO] і вели спільне господарство (а.с. 6). Факт проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] без реєстрації підтверджується Актом №116 про проживання без реєстрації від 15.09.2022 (а.с.7). За життя [PERSON] залишила заповіт, згідно якого сертифікат на право на земельний пай серії РВ №0105314, виданий Дубенською райдержадміністрацією 17 жовтня 1996 року заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем виконкому Берегівської сільської ради Целюх С.М. 20 березня 2002 року та зареєстровано в реєстрі за №17 (а.с. 13). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Хомич О.С. №173/01-16 від 06.10.2022 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.5). Суд, при вирішенні заяви керується наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст.ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. У роз`ясненнях викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму ВСК України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 зазначено, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Задовольняючи заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд бере до уваги, що заявник є спадкоємцем майна покійної [PERSON] та визнання факту заінтересованою особою. Той факт, що заявник проживав разом із спадкодавцем підтвердили в судовому засіданні також свідки. Про це ж свідчить довідка ТзОВ «Житловик-Дубно». Метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права на спадщину, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зважаючи на вище викладене, суд вважає, що вимоги заявника мають бути задоволені. Як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом та у справах окремого провадження щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, відсутній спір та позовні вимоги, а заявник встановлює факт, що для нього має юридичне значення, а відтак судовий збір, сплачений при зверненні до суду необхідно залишити за заявником.

Outcome: approved