Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

09 лютого 2022 року до суду надійшла позовна заява, відповідно до якої 17 травня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11156270000, за умовою якого [PERSON] отримав кредит, у розмірі: 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) доларів США, зі сплатою відсотків за використання кредиту, у розмірі: 12,00 % річних. 13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до умов якого ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за Договором про надання споживчого кредиту № 11156270000 від 17 травня 2007 р. У зв`язку з невиконанням Відповідачем умов Договору про надання споживчого кредиту № 11156270000 щодо сплати заборгованості ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернувся до Летичівського районного суду Хмельницької області щодо примусового стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11156270000 від «17» травня 2007 р. 22 травня 2013 року Летичівським районним судом Хмельницької області ухвалено Рішення: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» заборгованість, за договором про надання споживчого кредиту № 11156270000 від «17» травня 2007 р., в сумі 60 241,43 долар США, що станом на 27 липня 2012 р. еквівалентно за курсом НБУ сумі: 481 509,75 грн. Згідно з Розрахунком суми 3 %\~річнихза період з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2022 року (включно), за прострочення сплати заборгованості, сума 3\~%\~річних,становить: 4 074,96 дол. США (чотири тисячі сімдесят чотири долари США 96 центів), які позивач просить стягнути з Відповідача. 23 червня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, відповідно до якого він заперечує проти задоволення позовних вимог, у зв`язку із тим, що позивач не пред`являв йому вимогу про стягнення з цього боргу в розмірі 64\~241,43 доларів США, та зазначив, що 3 проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами. 04 листопада 2022 року позивач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, всі пояснення надані у Відзиві. 25 листопада 2022 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. При цьому, суд не вбачає підстав для заочного розгляду справи, оскільки відповідачем було подано відзив на позов, що в силу п. 3 ч.1 ст. 280 ЦПК України унеможливлює такий порядок розгляду справи. 22 травня 2013 року Летичівським районним судом Хмельницької області ухвалено рішення (справа №2-64/13, провадження №2/2210/462/12), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2013 року (справа №2/2210/462/12, провадження №22-ц/792/1673/13) і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2014 року (справа №6-48245св13), та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість по Договору про надання споживчого кредиту №11156270000 від 17 травня 2007 року в сумі 60241,43 долари США, що станом на 27 липня 2012 року еквівалентно за курсом НБУ сумі 481509,75 грн. і судовий збір в сумі 3219,00 грн. У рішенні суду вказано: з наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №11156270000 від 17 травня 2007 року вбачається, що станом на 14 вересня 2012 року заборгованість складає 60241,43 долари США, що еквівалентно 481509,75 грн. з них: заборгованість по кредиту - 36159,10 доларів США (еквівалент - 289019,69 грн.), заборгованість по процентам за користування кредитом - 24082,33 долари США (еквівалент - 192490,06 грн.). Рішенням Летичівського\~районного суду\~Хмельницької області\~від 30\~вересня 2021\~року вирішено стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» три відсотки річних за період з 20 листопада 2015 року по 31 жовтня 2019 року в розмірі 57029,22 грн. Відмовлено в задоволенні позову про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» інфляційних втрат за період з листопада 2015 року по жовтень 2019 року (включно) в розмірі 242367,00 грн. У відповідності до ч.4 ст.82\~ЦПК України визначено, що: Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин, в тому числі з врахуванням і вищевказаного судового рішення, судом визнається як об`єктивний факт те, що на даний час [PERSON] є боржником по відношенню до «Кей-Коллект» і сума неповерненого боргу становить 60241,43 долари США. Так, на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, а тому його невиконання зумовлює застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із аналізу норм ст.ст. 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України випливає, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором із боржника, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за час прострочення, однак право нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом припиняється після закінчення строку кредитування. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання, порядок розрахунків та підстав виникнення відповідного боргу (подібні висновки сформульовані постановах Верховного Суду від 27 квітня 2018 року у справі №908/1394/17, від 09 березня 2021 року у справі 924/441/20). Враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду, суд приходить до висновку, що ТОВ «Кей-Колект» має правові підстави для звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Із позовної заяви вбачається, що вона складена 01 лютого 2022 року, та була відправлена поштовим відправленням до суду 02 лютого 2022 року, надійшла до суду 09 лютого 2022 року. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц). Суд враховує, що позовна заява була подана через пошту до суду 02 лютого 2022 року, позивач просить стягнути суму заборгованості по 31 січня 2022 року включно. Рішенням Летичівського\~районного суду\~Хмельницької області\~від 30\~вересня 2021\~року вирішено стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» три відсотки річних за період з 20 листопада 2015 року по 31 жовтня 2019 року в розмірі 57029,22 грн. Отже, період прострочки, на який нараховується 3 % річних, у даній справі обмежується датами з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2022 року (823 дні). У розрахунку трьох відсотків річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач визначив, що сумою, на яку нараховуються три відсотки річних є 60\~241,43 грн. Відповідач у поданих суду клопотаннях вказував, що вказана сума не може бути основою для нарахування трьох відсотків річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, адже суд у рішенні від 22 травня 2013 року визначив, що заборгованість складає 60241,43 долари США, що еквівалентно 481509,75 грн. з них: заборгованість по кредиту - 36159,10 доларів США (еквівалент - 289019,69 грн.), заборгованість по процентам за користування кредитом - 24082,33 долари США (еквівалент - 192490,06 грн.). Суд із таким твердженням відповідача не погоджується і вважає, що відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2013 року. Отже, оскільки [PERSON] порушив виконання грошового зобов`язання, яке не є зобов`язанням за кредитним договором, а є трансформованим з нього зобов`язанням, встановленим рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2013 року, тому у ТОВ «Кей-Колект» виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, сума до стягнення становить 60241,43 долари США. Крім того, ТОВ «Кей-Колект» у позовній заяві стверджує, що [PERSON] більше 5 років не виконує рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2013 року і не сплачує заборгованість. В свою чергу [PERSON] стверджує, що позивач втратив інтерес щодо стягнення з нього боргу і відмовився від кредитного договору. Суд вважає, що вчинені ТОВ «Кей-Колект» дії беззаперечно свідчать, що позивач не втратив інтерес до заборгованості [PERSON] , яку відповідач не сплатив за рішенням суду, адже систематично зверталось до державної виконавчої служби / приватного виконавця щодо примусового виконання рішення суду. Незважаючи на ту обставину, що ТОВ «Кей-Колект» пропустило встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (граничний строк, як встановлено судом апеляційної інстанції 19 квітня 2019 року), однак в силу ч. 2 ст. 625 ЦК України має право на стягнення трьох процентів річних від простроченої суми. За цих обставин суд відхиляє доводи [PERSON] в цій частині як такі, що не знайшли свого підтвердження за результатами розгляду справи. Відповідно до правового висновку, зазначеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №761/12665/14-ц, у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувану має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом Національного Банку України не вважається належним виконанням. Таким чином, три відсотки річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 01 листопада 2019 року по 31 січня 2022 року мають бути розраховані наступним чином: 60\~241,43 * 3 / 100 / 365 * 823 = 4\~074,96 доларів США. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами частково довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які в повній мірі спростовують твердження позивача, тому позов підлягає задоволенню на суму 4\~074,96 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч.1\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору за подання позовної заяви 2 481 грн.

Outcome: approved