Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав: [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути з: [PERSON] аліменти на користь дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину; [PERSON] аліменти на користь дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовує свої вимоги таким, що виховує в своїй сім`ї [PERSON] та [PERSON] матір`ю яких є [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] , при державній реєстрації народження, записано зі слів її матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СКУ. Батьком [PERSON] являється [PERSON] , який з 2005 року до 2009 року проживав спільно, однією сім`єю без реєстрації шлюбу із матір`ю дітей. З 2009 року по 2012 рік [PERSON] не приймав участі у вихованні дітей оскільки в цей період його було засуджено за скоєння злочину та було призначено покарання у вигляді позбавлення волі. В 2012 році [PERSON] звільнився та вже мав стосунки з іншою жіною, тому не виявляв інтересу до дітей та невдовзі одружився та виїхав до Р.Ф. , місце його проживання невідоме жодних зав`язків не підтримує. Матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав і не надає. На вимогу [PERSON] з 2011 року діти стали проживати з позивачкою в с. Торському. Так, до 2013 року [PERSON] навідувала дітей та іноді купувала їм одяг. В 2013р. у [PERSON] з`явився співмешканець та вона помітно відсторонилася від дітей. В 2019 році [PERSON] разом зі своїм співмешканцем виїхали на заробітки до Р.Ф . В жовтні 2019 року [PERSON] повернулась до м. Дружківка для того аби забрати документи та виїхати до Азербайджану та зазначила, що діти будуть жити разом з позивачкою. З цього часу [PERSON] жодного разу не приїздила провідати дітей, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не приймає участі у їх вихованні, фактично самоусунулася від виховання дітей та виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачі ухиляються від виховання дітей, не надають матеріальної допомоги на утримання дітей, не цікавляться їх матеріальним забезпеченням не цікавляться їхнім життям та станом їх здоров`я. Також, оскільки дітям виповнилося 14 рокі вони не можуть отримати паспорт громадянина України, так як це вимагає особистої участі батьків у вирішенні цього питання. Ухвалою суду від 11 лютого 2022 року було прийнято цивільну справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 17 жовтня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи знаходиться клопотання [PERSON] про розгляд цивільної справи без її участі, на позивних вимогах наполягає. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи знаходиться клопотання [PERSON] про розгляд цивільної справи без її участі, позивні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Представник третьої особи - Мельніченко Т.В. у судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи знаходиться клопотання [PERSON] про розгляд цивільної справи без її участі, позивні вимоги підтримує у повному обсязі. Судом встановлено такі фактичні обставини. Згідно зі свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 539 від 12 листопада 2008 року, [INFO] народилася [PERSON] . (а.с. 15) Матір`ю дитини є відповідачка [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України Згідно зі свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 173 від 24 квітня 2007 року, [INFO] народився [PERSON] . (а.с. 16) Матір`ю дитини є відповідачка [PERSON] , батьком дитини є [PERSON] . Згідно акту Торського старостинського округу № 77 від 21.12.2021 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають спільно з бабусею - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] з 2010 року. (а.с. 17) Згідно інформаційної довідки щодо відвідування дитиною дошкільної групи закладу загальної середньої освіти гімназії № 15 Дружківської міської ради Донецької області від 24.12.2021 року, [PERSON] , [INFO] , з липня 2011р. по серпень 2013р. відвідував дошкільну групу закладу середньої освіти гімназії № 15, був забезпечений одягом, взуттям та канцелярським приладдям, проживав з [PERSON] в с. Торське, яка займалась його вихованням. (а.с. 22) Згідно інформаційної довідки щодо відвідування дитиною дошкільної групи закладу загальної середньої лсвіти гімназії № 15 Дружківської міської ради Донецької області від 24.12.2021 року, [PERSON] , [INFO] , з квітня 2011р. по серпень 2014р. відвідувала дошкільну групу закладу середньої освіти гімназії № 15, був забезпечений одягом, взуттям та канцелярським приладдям, проживав з [PERSON] в с. Торське, яка займалась його вихованням. (а.с. 25) Згідно акту Торського старостинського округу № 76 від 21.12.2021 року, [PERSON] , [INFO] , ніколи не мешкав за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 36) На теперішній час місцезнаходження відповідача [PERSON] , [INFO] , невідоме. Згідно з Висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Дружківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав: відповідачки [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; відповідача [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] [INFO] , від 22.11.2022 року № 6219, питання про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 07.11.2022 року, в результаті чого орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити: [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] [INFO] . Відповідно до п. 8 статті 7 Сімейного Кодексу України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що відповідачі фактично покинули дітей, не вживають заходів щодо їх повернення в сім`ю, не піклуються про їх здоров`я, духовний та моральний розвиток, не утримують дітей матеріально, це дає змогу дійти до висновку що відсутні поважні причини не виконання батьківських обов`язків відповідачами по відношенню до дітей. Виходячи з оцінки доказів, пояснення позивача, суд приходить до висновку, що відповідачі свідомо та умисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з інтересів дітей [PERSON] та [PERSON] , і того факту, що відповідачі свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, суд вважає, що є підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення відповідачів батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, відповідачами було порушено право дитини на належне виховання з боку відповідачів, а тому позовні вимоги щодо позбавлення їх батьківських прав підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь дітей [PERSON] та [PERSON] аліментів на їх утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав ; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 166 СК України, при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не приймають участі в матеріальному утриманні дітей, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідачів аліментів. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дітей, матеріальне становище відповідачів. У зв`язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з: [PERSON] аліменти на користь дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину; [PERSON] аліменти на користь дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги щодо позбавлення батьківських прав і за вимоги щодо стягнення аліментів. Загальна сума до стягнення складає 1 984 грн. 80 коп.

Outcome: approved