Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0588 га (кадастровий номер 5910136600:10:020:0449) з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої на території Громадської організації «Садівниче товариство-Економіст» (район Баранівки) в м.Суми. Власником сусідньої, через дорогу, земельної ділянки № [NUMBER] , розташованої на території Громадської організації «Садівниче товариство-Економіст» (район Баранівки) в м.Суми є відповідач. 28 березня 2021 року позивач виявила, що відповідач самовільно переніс стовпи паркану з металевою сіткою вглиб земельної ділянки, яка належить позивачу на відстань близько 1,5 метри. На кадастровому плані земельної ділянки, який є складовою технічної документації із землеустрою, вказано, що довжина земельної ділянки № [NUMBER] від вулиці складає А-Г - 31,16 м., Б-В - 31,47 м., ширина В-Г - 18,03 м., але на час звернення до суду, довжина А-Г зменшилася та стала складати 29,66 м., що також стосується довжини Б-В, яка стала складати 29,97 м. Тобто діями відповідача по справі земельна ділянка, яка належить їй на праві власності зменшилася по довжині на 1,5 м., що зменшило загальну площу всієї земельної ділянки на 27,045 кв.м. (18,03 м. х 1,5 м. = 27.045 кв.м.). Вона зверталася до відповідача з проханням про добровільне перенесення паркану на місце, де він існував протягом багатьох років, та відновлення межі земельної ділянки [ADDRESS] , відповідно до даних земельно-кадастрової документації, але відповідач відмовив, посилаючись на самовільне розширення нею межі своєї земельної ділянки за рахунок проїзної частини та узбіччя дороги. Для відновлення свого порушеного права власності, вона 02.04.2021 року звернулася до землевпорядника та уклала договір на організацію виконання робіт щодо виносу в натурі меж земельної ділянки. 20 квітня 2021 року на виконання вищевказаного договору, землевпорядником були забиті межові знаки в кількості чотири одиниці та сторонами договору підписаний акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. При цьому, межа земельної ділянки зі сторони проїзду відповідала місцю, де раніше був встановлений паркан. 24 квітня 2021 року відповідач висмикнув та викинув межові знаки, які були їй передані на зберігання, чим грубо порушив норми Земельного кодексу України. На її зауваження, відповідач став погрожувати та ображати її. В зв`язку з такими неправомірними діями відповідача, вона була змушена 24.04.2021 року звертатися до правоохоронних органів. В подальшому відповідач, продовжуючи порушувати її права, став звозити та висипати на проїзну частину дороги, в тому числі на її земельну ділянку будівельне сміття. Відповідно до ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визнається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власника землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Статтею 107 ЗК України, передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Оскільки відповідач порушив її право власності на земельну ділянку, заявила вимогу про захист цивільного права шляхом застосування способу, передбаченого п.4 ч.2 ст.16 ЦК України - відновлення становища, яке існувало до порушення права, зокрема перенесення паркану з її земельної ділянки у відповідності з межею, визначеною земельно-кадастровою документацією та встановленими межовими знаками. Відповідно до ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій селищ, міст, районів та областей. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким усунути [PERSON] перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0588 га (кадастровий номер 5910136600:10:020:0449), з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої на території Громадської організації Садівниче товариство-Економіст» (район Баранівки) в м.Суми, шляхом зобов`язання [PERSON] , за власний рахунок, перенести паркан зі сторони проїзду відповідно до лінії межі «В-Г», встановленої на підставі технічної документації та акту приймання - передачі межових знаків на зберігання від 20 квітня 2021 року та прибирання, за його рахунок, з даної земельної ділянки будівельного сміття; стягнути з [PERSON] на її користь, понесені нею судові витрати. Представник позивача [PERSON] - адвокат Толмачова В.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Титор Р.М. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] , не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представником позивача було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що приблизно в листопаді 2019 року [PERSON] подав заяву на підключення до загальної, тобто міської електромережі, оскільки відключився від електромережі Садівничого товариства. Через деякий час працівники AT «Сумиобленерго» приїхали ставити електроопору. В процесі виконання робіт паркан, який розташований на кадастровому плані земельної ділянки літерами «Г» та «В», дещо похилився в бік дороги. Побачивши це, [PERSON] вирішив його укріпити, оскільки працівники AT «Сумиобленерго» приїжджали за його викликом. При цьому він не переміщував сам паркан, як зазначено в позовній заяві, а лише укріпив металеві стовбці. А також основу цього паркану засипав будівельним матеріалом. Це все відбулося за згодою позивачки. Ніяких претензій до нього з того часу вона не висловлювала. Документи позивачки на земельну ділянку не відповідають плану меж земельної ділянки садівничого кооперативу «Економіст», згідно якого розмір земельної ділянки позивача наступний: від точки А до Б - 18.9 м.; від точки Б до точки В - 30 м.; від точки В до точки Г - 21.1 м.; від точки Г до точки А - 30.1 м. Крім того, розроблений кадастровий план на земельну ділянку не відповідає вимогам ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», згідно яких, а саме: п. 15.3.1 у зонах садибної забудови ширина проїзної частини повинна буде не менше 3,5 м. На даний час, відповідно до даних сформованих земельних ділянок з Публічної кадастрової карти Садівничого товариства «Економіст», які надані Українським державним аерогеодезичним підприємством, ширина проїзної частини між земельними ділянками позивача та відповідача складає 2.91 м., що не відповідає вищевказаним вимогам ДБН. Позивач не довела належними та допустимими доказами порушення її прав як власника земельної ділянки, оскільки нею не надано документи на підтвердження права власності на земельну ділянку, а також, що власнику відповідачем створюються перешкоди у користуванні нею. Просив суд зменшити суму судових витрат на правничу допомогу, які поніс/понесе позивач по даній справі, та в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити в повному обсязі в зв`язку з їх необґрунтованістю. Ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 01.06.2021 року по справі відкрито позовне провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.11.2021 року витребовувалися з Міськрайонного управління в м.Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (м.Суми, вул.Супруна,32) обмінний файл формату *.in4 або *.хml на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,0588га кадастровий номер 5910136600:10:020:0449 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Громадської організації «Садівниче товариство «Економіст» (район Баранівки) та технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,0588га кадастровий номер 5910136600:10:020:0449. Ухвалою суду від 16.11.2021 року залучений як спеціаліст - фізична особа-підприємець [PERSON] для проведення геодезичної зйомки земельної ділянки [ADDRESS] Ухвалою суду від 16.11.2021 року призначено у справі судову земельно-технічну експертизу. Ухвалою суду від 03.06.2022 року поновлено провадження у справі, оскільки до суду надійшов висновок судової земельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 14.07.2022 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 14.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Суд установив, що [PERSON] є власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0588 га (кадастровий номер 5910136600:10:020:0449), з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої на території Громадської організації «Садівниче товариство-Економіст» (район Баранівки) в м.Суми, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.02.2020 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.02.2020 pоку (а.с.7-8, 63-65). Власником сусідньої земельної ділянки № [NUMBER] (кадастровий номер 5910136600:10:020:0537), розташованої через дорогу, на території Громадської організації «Садівниче товариство-Економіст» (район Баранівки) в м.Суми є відповідач [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.89). В березні 2021 року позивач виявила, що відповідач по справі самовільно переніс стовпи паркану з металевою сіткою вглиб земельної ділянки, яка належить позивачу на відстань близько 1,5 метри. На кадастровому плані земельної ділянки, який є складовою технічної документації із землеустрою, вказано, що довжина земельної ділянки № [NUMBER] від вулиці складає А-Г - 31,16 м, Б-В - 31,47 м, ширина В-Г - 18,03 м (а.с.9). На час звернення до суду позивач [PERSON] встановила, що довжина земельної ділянки - А-Г зменшилася та стала складати 29,66 м, довжина Б-В стала складати 29,97 м. 02.04.2021 року позивач [PERSON] звернулася до землевпорядника та уклала договір на організацію виконання робіт щодо виносу в натурі меж земельної ділянки (а.с.11). 20 квітня 2021 року на виконання вищевказаного договору, землевпорядником були забиті межові знаки в кількості чотири одиниці та сторонами договору підписаний акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с.13-14). При цьому, межа земельної ділянки зі сторони проїзду відповідала місцю, де раніше був встановлений паркан. 24 квітня 2021 року відповідач висмикнув та викинув межові знаки, які були їй передані на зберігання. Весною 2021 року відповідач [PERSON] став звозити та висипати на проїзну частину дороги, в тому числі і на земельну ділянку позивачки будівельне сміття. Викладені обставини підтвердили допитані судом свідки. Так, свідок [PERSON] , яка є власником земельної ділянки по [ADDRESS] - по сусідству з позивачкою, суду пояснила, що останні роки виникають конфлікти з [PERSON] . В березні-квітні 2021 року він висипав будівельне сміття на дорогу, а потім на город позивачки. В 2019 році [PERSON] переніс паркан вглиб земельної ділянки позивачки на 01 метр, а в 2021 році - переніс вглиб на 1,5 метри. Свідок [PERSON] пояснила, що десь 28.03.2021 року вона проходила повз земельну ділянку [PERSON] та звернула увагу, що [PERSON] з якимось чоловіком переставляє паркан, стовпи паркану та засипає сміттям. [PERSON] наступного дня побачила, що [PERSON] переставив стовпи більше ніж на 01 метр. Кілька разів [PERSON] висипав на ділянку [PERSON] будівельне сміття. Позивачка кілька разів викликала поліцію. [PERSON] казав, що він таким чином розширяє дорогу, а земельна ділянка позивачки виходить на дорогу. В зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №025362 на належну позивачу земельну ділянку не мав кадастрового номера (а.с.50), [PERSON] звернулася до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації. На підставі технічної документації була сформована земельна ділянка позивача та їй присвоєний кадастровий номер 5910136600:10:020:0449, який був зареєстрований в державному земельному кадастрі. Деякі зміни довжини та ширини земельної ділянки, зазначені в технічній документації, порівняно з даними державного акту на право власності на землю не призвели до зміни її площі. Суд відхиляє аргументи відповідача стосовно невідповідності документів на земельну ділянку позивача плану меж земельної ділянки Садівничого товариства «Економіст» 1997 року. З 1997 року і по цей час відбулися зміни у межах земельних ділянок Садівничого товариства. На даний час дані топографічних зйомок земельних ділянок вносяться до технічної документації та реєструються в Державному земельному кадастрі. Стосовно невідповідності кадастрового плану земельної ділянки позивача [PERSON] нормам ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» п.15.3.1, то зазначена норма стосується вимог до проїздів для пожежних автомобілів. Дорога між земельними ділянками сторін по справі була зроблена самими членами Садівничого товариства «Економіст» без відповідного планування, ця дорога не позначена на карті міста. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, зберігати геодезичні знаки та дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом «б» частини 3 цієї статті визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку для порушення прав. Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи №СЕ-19/119-21/14391-ЗТ від 28.04.2022 року (а.с.130-140) координати фактичної межі земельної ділянки № [NUMBER] з кадастровим номером 5910136600:10:020:0449 площею 0,0588 га по існуючій огорожі, зі сторони проїзду (навпроти земельної ділянки [ADDRESS] ) не відповідають зареєстрованим даним кадастрового плану вищезазначеної земельної ділянки, що міститься в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку, копії «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для індивідуального садівництва [PERSON] . Фактична межа (по існуючій огорожі) земельної ділянки № [NUMBER] з кадастровим номером 5910136600:10:020:0449 зі сторони проїзду (навпроти земельної ділянки № [NUMBER] ) не співпадає в натурі (на місцевості) з встановленим межовим знаком літ. «В». Межовий знак літ. «Г» знищений. Координати межових знаків, позначених літ. «В» та «Г», які встановлені та передані на зберігання по акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 20.04.2021 року, який є додатком до акту, земельної ділянки № [NUMBER] з кадастровим номером 5910136600:10:020:0449, площею 0,0588га, що знаходиться на території ГО «Садівниче товариство «Економіст» відповідають зареєстрованим даним кадастрового плану вищезазначеної земельної ділянки, що містяться в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку та копії «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для індивідуального садівництва [PERSON] . Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідач порушив право власності позивача на земельну ділянку, тому позивачем заявлено вимогу про захист цивільного права шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що право власності [PERSON] є порушеним і вважає необхідним усунути [PERSON] перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0588га (кадастровий номер 5910136600:10:020:0449) з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої на території Громадської організації «Садівниче товариство - «Економіст» в м.Суми, зобов`язавши [PERSON] перенести паркан зі сторони проїзду відповідно до лінії межі «В-Г», встановленої на підставі технічної документації та акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 20.04.2021 року, та прибрати будівельне сміття з даної земельної ділянки. Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 908грн. в відшкодування судового збору, 4118грн.88коп. в відшкодування витрат на проведення експертизи, 700грн. в відшкодування витрат на залучення спеціаліста. Стосовно витрат на правничу допомогу. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу наданий договір від 26.04.2021 року про надання правничої допомоги, додаток до договору, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором, додаток №1 до акту приймання-передачі правничих послуг від 15.07.2022 року, додатковий договір про надання правничої допомоги. Додатком №1 до договору від 26.04.2021 року встановлений фіксований розмір гонорару - 18000грн., додатковим договором про надання правничої допомоги від 15.07.2022 року встановлений фіксований розмір винагороди - 10000грн. Загальна сума витрат позивача на правничу допомогу склала 28000грн., що підтверджується квитанціями про сплату. В відзиві на позовну заяву представником відповідача було зазначено про неспівмірність та необгрунтованість вимог позивачки щодо стягнення витрат на правничу допомогу та заявлено про зменшення витрат на правничу допомогу. Згідно з ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, а саме, витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 цього Закону врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесла позивачка, суд бере до уваги норми ч.4 ст.137 ЦПК України та, врахувавши обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), та значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000грн.

Outcome: approved