Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову посилається на те, що з 11.03.1999 року перебував у шлюбі з відповідачкою , який рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.09.2015 року розірваний. Під час шлюбу ними за спільні кошти придбано автомобіль «Fiat Doblo», 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Оскільки згоди щодо добровільного поділу цього майна між ними не досягнуто, позивач просить в порядку поділу майна подружжя виділити у власність відповідачки [PERSON] транспортний засіб «Fiat Doblo», 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , стягнути з відповідачки на його користь 57 450.00 грн. 00 коп. грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя, 3 000 грн. 00 коп. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, 1 175 грн. 20 коп. судового збору. Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 29.09.2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 26.10.2021 року матеріали цивільної справи направлено за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.11.2021 року прийнято справу до розгляду Деснянським районним судом м. Києва, призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. 23.12.2021 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на його безпідставність, оскільки спірний автомобіль хоча і був придбаний у період шлюбу позивача та відповідачки, але за особисті кошти батька відповідача - [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 19.04.2022 року закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті. 22.09.2022 року представником відповідача до суду подано заяву про застосування строків позовної давності у справі. 27.10.2022 року представником позивача до суду подано заперечення на заяву про застосування строків позовної давності до вимог позову. У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі з підстав, що викладені у ньому. Щодо заяви про застосування строків позовної давності, вважає, що така безпідставна, оскільки після розірвання шлюбу відповідачка не заперечувала право позивача на спірний автомобіль, між ними дійсно існували конфлікти та спори, разом із тим, будь-якого спору щодо вказаного транспортного засобу у сторін не виникало. За взаємною згодою сторін автомобілем користувалася відповідачка та її батько, питання про його поділ в досудовому порядку позивач порушив перед відповідачкою приблизно за два місяці до звернення із цим позовом до суду. У судовому засіданні представник відповідачки просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, що викладені у відзиві на позов, а також просила застосувати строки позовної давності до вимог позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що 11.03.1999 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.09.2015 року розірвано. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом пп. 2 та 3 ч. 1 ст. 57 СК України установлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, зокрема, на підставі дарування. Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі було придбано автомобіль марки «Fiat Doblo», 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який було зареєстровано за [PERSON] 17.06.2009 року. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідно до звіту про незалежну оцінку від 04.08.2021 року вартість автомобіля становить 114 900 грн. Після придбання автомобіля і до моменту подання позову автомобіль знаходиться у фактичному користуванні відповідачки. Щодо питання щодо поділу спірного транспортного засобу відповідачка категорично відмовляється. В зв`язку із цим, позивач вважає за доцільне передати транспортний засіб відповідачу в порядку поділу майна і стягнути з неї на свою користь компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля, визначеною відповідно до висновку експерта від 04.08.2021 року. Пояснив, що позивач та відповідач мали власні заощадження за які могли купити авто. З 1995 по 2007 рік позивач займався підприємницькою діяльністю, що підтверджується довідкою Вишгородської ОДПІ від 05.09.2018 року. У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі відповідачем особисто було придбано автомобіль марки «Fiat Doblo», 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , дата реєстрації 17.06.2009 р. Так, батько відповідача звернувся до відповідача з проханням про купівлю транспортного засобу у зв`язку з тим, що був необізнаний щодо процедури купівлі та оформлення всіх відповідних документів на вищевказаний автомобіль, та таким чином потребував допомоги. Батько відповідача передав відповідну суму коштів відповідачу з метою купівлі автомобіля. Тому вважає, що автомобіль куплений відповідачем в період шлюбу грошовими коштами, отриманими від свого батька не може бути об`єктом спільної сумісної власності. Крім того вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності при подачі позову до суду. В судовому засіданні також було встановлено і не оспорювалося сторонами у справі, що транспортний засіб перебуває у володінні відповідачки. Відповідно до наданого стороною позивача звіту про незалежну оцінку автомобіля від 04.08.2021 року складеного ФОП [PERSON] , вартість об`єкта оцінки станом на 04.08.2021 року становить 114 900 грн. Відповідно до заявлених позивачем вимог, позивач просив в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за відповідачем право приватної власності на автомобіль та стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію Ѕ частини вартості спільного майна у розмірі 57 450.00 грн. Сторона відповідача не погоджуючись зі звітом, який було подано стороною позивача подала до суду свій звіт про оцінку майна виконаний 25.10.2021 року ТОВ «Експертне бюро «Рідний Дім», відповідно до якого ринкова вартість автомобіля складає 61 109.00 грн. Оглянувши вказані звіти, суд приходить до висновку про те, що звіт про незалежну оцінку майна, поданий стороною позивача є обґрунтованим, повним, виконаним відповідно до встановленої методики, а звіт, що поданий суду стороною відповідача не спростовує правильність звіту про незалежну оцінку автомобіля від 04.08.2021 року, складеного ФОП [PERSON] . В звіті, що наданий позивачем вартість автомобіля була визначена внаслідок аналізу ринку аналогічних автомобілів з урахуванням нормативів по зносу та пробігу. Крім того, стороною відповідача під час розгляду справи не заявлялося клопотання про призначення у справі судової експертизи для визначення вартості спірного транспортного засобу. За таких обставин право власності на спірний автомобіль набуто відповідачем [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] та за кошти, використані в інтересах сім`ї, а тому цей транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя й відповідно вимоги позову про визнання його спільною сумісною власністю підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що, за своїм змістом, свідчить про їх солідарний характер, незважаючи на відсутність у законі вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають із правочинів, укладених в інтересах сім`ї. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватися при поділі майна подружжя. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі №638/18231/15-ц. За змістом ч. 1-2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України Оскільки спірний транспортний засіб перебуває у фактичному користуванні відповідача, вона виявляє бажання залишити цей автомобіль у своєму володінні, суд дійшов висновку про можливість стягнення з неї в порядку поділу майна подружжя компенсацію за частку, що належить позивачу у справі. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 57 450.00 грн. грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя (114 900 грн./ 2 - 57 450 грн. 00 коп.). Щодо заяви поданої стороною відповідача про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. Оскільки суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про можливість їх задоволення, заява сторони відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачку у справі. Крім того, позивачем було сплачено 3 000.00 грн. за виготовлення звіту про незалежну оцінку спірного автомобіля, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №41 від 04.08.2021 року, що міститься в матеріалах справи.

Outcome: approved