Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

11.03.2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що її син [PERSON] , [INFO] є інвалідом І-Б групи з дитинства і відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії про направлення інваліда в будинок-інтернат за станом здоров"я може знаходитися в будинку-інтернаті для психохроніків. Вказує, що внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу, за станом здоров`я [PERSON] втратив здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду та опіки, його стан з часом погіршується. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] недієздатним . Ухвалою суду від 12.03.2021 року відкрито провадження по справі та направлено справу для проведення судово-психіатричної експертизи. 06.10.2022 року до суду надійшов висновок судово-психіатричної експертизи №408, згідно якого [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними в наслідок хронічного психічного розладу. Ухвалою суду від 03.11.2022 року по справі поновлено провадження та призначено судове засідання. В судове засіданні заявниця [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника опікунської ради, проти заявлених вимог не заперечує. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Інші клопотання та заяви, пов`язані з розглядом справи, від учасників судового процесу не надходили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Судом встановлено, що [PERSON] . [INFO] , є інвалідом І групи з дитинства безтерміново, про що свідчить довідка МСЕК серії АБ № 675 (а. с. 7). Судом встановлено, що згідно довідки для направлення інваліда в будинок-інтернат [PERSON] направлено до Святошинського дитячого будинку -інтернату з виплатою державної соціальної допомоги (а. с.8- 9). 06.10.2022 року до суду надійшов висновок судово-психіатричної експертизи №408, згідно якого [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними в наслідок хронічного психічного розладу (а. с. 69-70). За змістом ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За вказаних обставин, суд вважає, що у справі достатньо доказів, які у своїй сукупності дають підстави для задоволення заяви та визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним . Частиною 6 статті 300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом і не може перевищувати два роки. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК України передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 ЦПК України встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у два роки. Водночас суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 300 ЦПК України опікун, представник органу опіки та піклування має право подати клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною не пізніше, ніж за 15 днів до закінчення визначеного судом строку визнання особи недієздатною. Згідно з ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved