Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач, в особі представника Чакань Діани Тигомерівни, що діє на підставі довіреності від 21 липня 2021 року № 139, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Позовні вимоги представник позивача обгрунтовує тим, що [PERSON] , до 01 січня 2019 року, тобто до дня запровадження нового ринку електричної енегрії, був споживачем вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання- ПрАТ «Київобленерго». Між сторонами був укладений договір № 400081298 від 01 січня 2019 року. Приєднавшись до договору, відповідачем взято на себе договірні зобов`язання, зокрема здійснювати оплату вартості електричної енергії. Позивач свої зобов`язання за Договором виконує в повному обсязі та постачає (продає) відповідачу електричну енергію. Натомість, відповідач, не виконує належним чином свої зобов`язання за Договором, не оплачуючи спожиті послуги. Утримуючи власне майно, відповідач споживає електричну енергію, однак, не здійснює оплату її вартості. Враховуючи зазначене, станом на момент звернення до суду сума заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію (активна енергія/основний борг) становить 12474,32 грн. 11 серпня 2021 року, позивачем було направлено попередження про припинення електропостачання відповідачу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 11 лютого 2022 року зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 18 квітня 2022 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09 годину 00 хвилин 04 липня 2022 року. Зазначена ухвала поштовим зв`язком направлена сторонам у справі. Відповідачеві разом з ухвалою направлено копію позовної заяви з доданими документами. Одночасно відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позов. Для участі у розгляді справи сторони були викликані судовими повістками, які поштовим зв`язком надіслані їм за місцем проживання. У підготовче судове засідання, призначене на 04 липня 2022 року сторони не прибули. Позивач на електронну адресу суду направив заяву про проведення підготовчого судового засідання без участі представника позивача. Заявлені позовні вимоги підтримують повністю та проти винесення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідача було викликано у підготовче судове засідання шляхом направлення поштовим відправленням на його адресу, зазначену у позові, судової повістки. Вказане поштове відправлення було отримано [PERSON] особисто 17.05.2022, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, відповідача було викликано шляхом розміщення на офіційному сайті суду оголошення про виклик, яке було розміщене 11 травня 2022 року за посиланням: https://rk.ko.court.gov.ua/sud1021/gromadyanam/csz. У зв`язку з неявкою сторін підготовче судове засідання було відкладено на 12 вересня 2022 року. Відповідача повторно було викликано у підготовче судове засідання шляхом направлення поштового відправлення на його адресу, зазначену у позові, судової повістки. Вказане поштове відправлення було отримано [PERSON] особисто 12.07.2022, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, відповідача було викликано шляхом розміщення на офіційному сайті суду оголошення про виклик, яке було розміщене 07 липня 2022 року за посиланням: https://rk.ko.court.gov.ua/sud1021/gromadyanam/csz. Ухвалою Рокитнянського районного суду від 12 вересня 2022 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 14 листопада 2022 року. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направив. Натомість, на електронну адресу суду надійшла заява про проведення розгляду справи без участі представника позивача. Заявлені позовні вимоги підтримують повністю та проти винесення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідача було викликано у судове засідання шляхом направлення поштового відправлення на його адресу, зазначену у позові. Вказане поштове відправлення було отримано [PERSON] особисто 20.09.2022, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, відповідача було викликано шляхом розміщення на офіційному сайті суду оголошення про виклик, яке було розміщене 13 вересня 2022 року за посиланням: https://rk.ko.court.gov.ua/sud1021/gromadyanam/csz. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Крім того, відповідач відзиву на позов не надав та будь-яким іншим чином не висловив свою позицію щодо заявленого позову. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. У судовому засіданні, вивчивчи матеріали цивільної справи судом встановлено наступне. [PERSON] , до 01 січня 2019 року, тобто до дня запровадження нового ринку електричної енегрії, був споживачем вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання - ПрАТ "Київобленерго". На виконання постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (попередня назва - ПрАТ "Київобленерго") були передані ТОВ "Київська обласна ЕК" дані про споживача у форматі "xls". Позивач, відповідно до зазначеної норми закону, здійснював постачання електричної енергії як постачальник універсальних послуг у поряду, визначено правилами роздрібного ринку та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач, відповідно до пункту 1.2.8 ПРРЕЕ, як постачальниик універсальної послуги, не може відмовити побутовому споживачу, малому не побутовому споживачу або іншому соживачу, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладені такого договору. Відповідно до пунктів 3.1.7 та 3.1 ПРРЕЕ, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. Пунктом 13 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення соживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енргії. Зазначене також кореспондується із Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ, яким встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядком). На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони доягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. Між ТОВ "Київська обласна ЕК" та [PERSON] договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у паперовій формі не укладався та пропозицій від [PERSON] про укладенні договору на інших умовах не надходило. Він також не звертався до електропостачальної компанії з вимогою про надання письмого примірника договору. Однак, [PERSON] 26 лютого 2019 року було сплачено 103 гривні за спожиту ним електроенергію. З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON] фактично споживав електричну енергію, яка постачалась йому позивачем як постачальником універсальної послуги мід [PERSON] та ТОВ «Київська обласна ЕК» було укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №400081298 від 01 січня 2019 року без викладення тексту у паперовій формі. Відповідач, приєднавшись до Договору шляхом фактичного споживання електричної енергії, взяв на себе договірні зобов`язання, зокрема, здійснювати оплату вартості спожитої електричної енергії. Позивач свої зобов`язання за договором виконує повністю та постачає (продає) відповідачу електричну енергію. Натомість, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконуєта не оплачує спожиті послуги. Споживаючи електричну енргію відповідач не оплачує її вартість. Так, відповідачеві позивачем були надіслані рахунки на оплату вартості спожитої електричної енергії. Відповідно до зазначених рахунків, станом на 31 грудня 2021 року заборгованість відповідача по оплаті вартості спожитої ним електроенергії становить 12474 гривні 32 копійки та утворилась за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2021 року. Разом з тим позивач - ТОВ «Київська обласна ЕК» не здійснює функцій з обліку електроенергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії спрживачами. Також позивач не здійснює фіксацію (зйом) показників електролічильників та особисто не визначає обсяг проданої споживачам електроенергії. Так, пунктом 4.3 ПРРЕЕ встановлено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникмам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку у порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На виконання зазначеної норми про обсяг спожитої електричної енергії [PERSON] позивачеві - ТОВ «Київська обласна ЕК» було надано Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (попередня назва ПрАТ «Київобленерго», яке у даному випадку є оператором системи розподілу та адміністратором комерційного обліку. На підставі отриманих даних від ПАТ «ДЕТК Києвські регіональні електромережі» позивачем було сформовано та виставлено відповідачеві до оплати Рахунки-фактури за електроенергію №6108646511 від 28.02.2019, №6906038820 від 31.07.2019, №8999363099 від 31.10.2019, №6129183742 від 28.02.2021, №6678272821 від 31.12.2021 та інші. Довідка оператора системи розподілу від 17.01.2022 №04/530/695 підтверджує обсяги розподіленої електричної енергії відповідачу. Відповідно до зазначеної довідки відповідачем споживалась електрична енергія, зокрема: у січні -липні та жовтні-грудні 2019 року, упродовж січня - грудня 2020 року та січня-лютого 2021 року. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до ст.ст. 610, 614 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Верховний Суд України в своїй постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зазначив, що у частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Верховний Суд погоджується з тим, що відсутність укладеного договору з постачальником не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати надані йому послуги. Поряд із цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу, зокрема, забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил, ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. Пунктом 2.3.11 ПРРЕЕ установлено, що комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку та цих правил. Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку (п. 2.3.14 ПРРЕЕ). Принципи організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії України, права та обов`язки сторін стосовно організації комерційного обліку електричної енергії та отримання точних і достовірних даних комерційного обліку для здійснення комерційних розрахунків визначаються Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311. У відповідності до пп. 6.1 п. 6 Розділу XIII «Перехідні положення» ККОЕЕ, обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії споживачами, тобто позивач не здійснює фіксацію (зйом) показників електролічильників, не визначає обсяг проданої електричної енергії. Пунктом 4.3. ПРРЕЕ встановлено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. У відповідності до п. 4.3 ПРРЕЕ ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (оператор системи розподілу та адміністратор комерційного обліку) надає ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» інформацію про обсяг спожитої електричної енергії, зокрема, довідку щодо фактичного обсягу розподіленої електричної енергії, на підставі якої товариство формує та виставляє рахунки до сплати за електроенергію. Встановлено, що загальними зборами акціонерів ПрАТ «Київобленерго» від 21.08.2020 року прийнято рішення щодо зміни найменування ПрАТ «Київобленерго» на ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі». 03.09.2020 року було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу. ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» є повним правонаступником всіх прав та обов`язків ПрАТ «Київобленерго». Також, проінформувало ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» про обсяг розподіленої електричної енергії для споживача [PERSON] (фактичний споживач [PERSON] ) ЕІС-код точки обліку 62Z6551309929900, у фінансових періодах з січня 2019 року по теперішній час. Відповідач споживав електричну енергію, розподілену ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», що підтверджується зміною показників її споживання, проте оплату за споживання не здійснював і про розірвання договору із заявою не звертався, та станом на день подачі позову, у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 12474,32 грн., що підтверджується рахунками за електричну енергію по особовому рахунку № [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання за договором виконує в повному обсязі та постачає (продає) відповідачу електричну енергію. Натомість, відповідач, всупереч п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 5.5.5 ПРРЕЕ, а також умовам укладеного договору не виконує належним чином свої зобов`язання за договором, не оплачуючи спожиті послуги у повному обсязі. Правильність розрахунку суми заборгованості з оплати електричної енергії не викликає у суду сумнівів та відповідачем не оспорюється, також, будь-яких заперечень щодо правильності нарахованого розміру заборгованості за спожиту електроенергію, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію за договором № 400081298 від 01.01.2019 року у сумі 12474,32 гривні. Також встановлено, що відповідачем [PERSON] на даний час кошти не сплачені, а тому ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» правомірно звернулось до суду із вказаним позовом. Відповідач в судове засідання не з`явився, жодних належних та допустимих доказів в спростування доводів позивача не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії, є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позичем сплачено судовий збір у сумі, що підтверджується платіжними дорученнями №473 від 12.08.2021 (227 грн.) №1220 24.01.2022 (2254 грн), які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved