Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

До Ленінського районного суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідача в якому просив суд виділити [PERSON] з об`єкту спільної часткової власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належну йому 1/2 частку в натурі, як окремий об`єкт нерухомості житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, з урахуванням висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , пропорційно до часток сторін у праві власності на житловий будинок, та виділити у користування [PERSON] Ѕ частину земельної ділянки, відповідно його частки у праві власності й з урахуванням висновків судової будівельно-технічної експертизи. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що позивач [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці 600 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4351 (копія свідоцтва додається). Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.11.2020 року за вих. № 232102138 (копія витягу додається). Власником іншої Ѕ частки вищевказаного житлового будинку, розташованого на зазначеній земельній ділянці є рідний брат позивача - [PERSON] (відповідач по справі). Згідно технічного паспорту від 20.10.2020 року, житловий будинок [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці 600 кв.м. та складається з літ. А - житловий будинок з прибудовами: літ.а - прибудова, літ.а1 - прибудова, літ.а2 - прибудова зі сходами, літ.аЗ - прибудова, літ.а4 - прибудова, житловою площею 34,4 кв.м., загальною площею 74,8 кв.м.; літ.Б - навіс; літ.Д - гараж, літ.Ж - гараж з оглядовою ямою, літ.з - навіс; літ.К - навіс, літ.Л - вольєр, літ.М - навіс. літ.Н - сарай, літ.О - сарай, літ.П - душ, літ.Р - вбиральня, літ.С - літня кухня, літ.Т - сарай, літ.У - навіс, літ.Х - сарай, літ.пг1 - погріб з шийкою, № 4 - водопровід, № 6 хвіртка, № 7 - паркан,№ 8 - паркан, № 9 - паркан, № 10 - зливна яма; І - замощення (копія технічного паспорту додається). З вищевказаного технічного паспорту вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] , розподілений на два відокремлені приміщення, а саме: квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Відповідач на власний розсуд визначив порядок користування житловим будинком та надав позивачу у користування приміщення, яке значно менше ніж його частка у праві власності на будинок. Так, станом на березень 2021 року позивач [PERSON] займає квартиру [ADDRESS] , загальна площа якої становить 33.0 кв.м., яка є значно меншою від належної йому Ѕ частки у спільному майні та від тієї, яку займає відповідач [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] , загальна площа якої дорівнює 41,8 кв.м. Також, позивач не має можливості належним чином, відповідно до своєї частки, користуватися земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок. Тобто, відповідач займає більшу частку у спільній частковій власності, аніж та яка йому належить, чим порушує права позивача на користування своєю власністю. Позивач бажає користуватися належною йому часткою у спільному майні, але відповідач відмовляється вирішувати питання мирним шляхом. Відповідач навмисно позбавляє позивача належним чином користуватися своєю власністю. Відповідач обрізав позивачу комунікації в частині житлового будинку, якою останній користується та постійно чинить будь-які перешкод у користуванні земельною ділянкою. З урахуванням того, що позивач не може досягнути згоди з іншим співвласником житлового будинку щодо виділу своєї Ѕ частки в натурі та встановити порядок користування земельною ділянкою на якій розташований будинок відповідно до вказаної частки, він вимушений звернутися до суду із цим позовом. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.10.2020 року (копія додається), за даними обстеження земельної ділянки [ADDRESS] на 20.10.2020 р. загальна площа земельної ділянки 706 кв.м. Рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 07.02.1980 р. № 47/2 за житловим будинком [ADDRESS] закріплена площа землекористування розміром 600 кв.м. Рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів № 249/21 від 12.11.1992 р. за житловим будинком [ADDRESS] лишки земельної ділянки розміром 56 кв.м. залишені в тимчасове користування співвласників. До позовної заяви позивачем подано клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи. Після отримання висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна та варіантів поділу земельної ділянки, позивачем буде уточнено позовні вимоги. 06 квітня 2021 року ухвалою суду було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 15 червня 2021 року суд задовольнив клопотання позивача та призначив по справі судово будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставив наступні запитання: Які можливі варіанти поділу в натурі житлового будинку [ADDRESS] , із дотриманням рівності ідеальних часток у співвідношенні 1/2, 1/2, без втрати цільового призначення вказаного об`єкту та близьких до ідеальних часток із виплатою компенсації співвласнику, частина якого буде менше його ідеальної частки? Які існують варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , відповідно до варіантів розподілу житлового будинку і господарських споруд та пропорційно до часток сторін у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] ? Проведення експертизи доручити експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне судово-експертне бюро» (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 121). 20.08.2021 року до суду надійшов лист від експертної установи Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне судово-експертне бюро» про залишення ухвали суду без виконання та повернення матеріалів справи доо суду, оскільки у розпорядження експертів сторонами не було надано необхідних документів. Після відновлення провадження по справі, сторони надали суду необхідні документи, після чого було знов призначено судово будівельно-технічну експертизу. Витрати за проведення експертизи віднесено на рахунок позивача [PERSON] . 01.08.2022 року ухвала суду разом з матеріалами справи була повернена суду без виконання оскільки позивачем не було сплачено витрати за її проведення. Ухвалою суду від 29.08.2022 року суд відновив провадження по справі. Позивач, протягом тривалого часу звертався до суду про відкладення розгляду справи. Суд вважає, що така позиція позивача є пряма зацікавленість у затягуванні розгляду справи. Також, зауважує, що позивач належно не обґрунтовував, що перешкоджає йому взяти участь у судовому засіданні. На переконання суду, чергова неявка у судове засідання без вказання конкретних обставин, які могли б перешкоджати прийняти участь позивача у судове засідання, є проявом неповаги до суду. З цих підстав, 29.11.2022 року, суд закрив підготовче судове засідання та провів судовий розгляд без участі позивача на підставі викладених у позові обставних та наданих суду письмових доказів. Відповідач у судовому засіданні пояснив суду, що між ним та його братом (позивачем по справі) склався фактичний порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою. Тому, оскільки експертиза не проведена, відповідач не заперечує проти встановлення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою по фактично склавшомуся порядку користування. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив обставини та вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що згідно із частиною першою ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий,неупереджений тасвоєчасний розгляді вирішенняцивільних справз метоюефективного захиступорушених,невизнаних абооспорюваних прав,свобод чиінтересів фізичних осіб,прав таінтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.20Цивільного кодексуУкраїни право на захист особа здійснює на свій розсуд. Матеріали справи свідчать про те, що предметом судового розгляду справи є аналіз спірних правовідносин щодо можливості виділу часток із спільного майна сторін по справі, а також застосування у зв`язку з цим правових механізмів захисту та відновлення порушеного права у контексті із вимогами за предметом позову. В контексті хронології існуванням спірних правовідносин суд наводить наступні обставини справи. Позивач [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці 600 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4351 (копія свідоцтва додається). Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.11.2020 року за вих. № 232102138 (копія витягу додається). Власником іншої Ѕ частки вищевказаного житлового будинку, розташованого на зазначеній земельній ділянці є рідний брат позивача - [PERSON] (відповідач по справі). Згідно технічного паспорту від 20.10.2020 року, житловий будинок [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці 600 кв.м. та складається з літ. А - житловий будинок з прибудовами: літ.а - прибудова, літ.а1 - прибудова, літ.а2 - прибудова зі сходами, літ.аЗ - прибудова, літ.а4 - прибудова, житловою площею 34,4 кв.м., загальною площею 74,8 кв.м.; літ.Б - навіс; літ.Д - гараж, літ.Ж - гараж з оглядовою ямою, літ.з - навіс; літ.К - навіс, літ.Л - вольєр, літ.М - навіс. літ.Н - сарай, літ.О - сарай, літ.П - душ, літ.Р - вбиральня, літ.С - літня кухня, літ.Т - сарай, літ.У - навіс, літ.Х - сарай, літ.пг1 - погріб з шийкою, № 4 - водопровід, № 6 хвіртка, № 7 - паркан,№ 8 - паркан, № 9 - паркан, № 10 - зливна яма; І - замощення (копія технічного паспорту додається). З вищевказаного технічного паспорту вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] , розподілений на два відокремлені приміщення, а саме: квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . Станом на березень 2021 року позивач [PERSON] займає квартиру [ADDRESS] , загальна площа якої становить 33.0 кв.м., яка на думку позивача є меншою від належної йому Ѕ частки у спільному майні та від тієї, яку займає відповідач [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] , загальна площа якої дорівнює 41,8 кв.м. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.10.2020 року (копія додається), за даними обстеження земельної ділянки [ADDRESS] на 20.10.2020 р. загальна площа земельної ділянки 706 кв.м. Рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 07.02.1980 р. № 47/2 за житловим будинком [ADDRESS] закріплена площа землекористування розміром 600 кв.м. Рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів № 249/21 від 12.11.1992 р. за житловим будинком [ADDRESS] лишки земельної ділянки розміром 56 кв.м. залишені в тимчасове користування співвласників. Приймаючи вищевказані фактичні обставини справи та виходить також із того, що згідно з положеннями частини другої ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Нормами Цивільного кодексу України встановлено, що майно може належати особам на праві спільної часткової (із визначенням часток у праві власності) або на праві спільної сумісної (без визначення часток) власності; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частини перша, друга, четверта ст. 355, частина перша ст. 356, частина перша ст. 368); право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (частини перша, третя ст. 358); співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша ст. 369). У відповідності до положень частини першої ст.ст. 319 та ст. 328 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Власність двохчи більшеосіб ізвизначенням частоккожного зних управі власностіє спільноючастковою власністю. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); - єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володієне часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Співвласник маєправо навиділ унатурі часткиіз майна,що є у спільнійчастковій власності. У разівиділу співвласникому натурічастки ізспільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває правовласності навиділене майно, і увипадку, встановленому законом, таке правопідлягає державній реєстрації (частини перша та третя ст. 364 Цивільного кодексу України). Фактичний аналіз змісту ст.ст. 183,358,364,379,380,382 Цивільного кодексу України свідчить про те, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу [PERSON] в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування житловим будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу [PERSON] відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо. Пленум Верховного Суду України в п. 6постанови від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок`зазначив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змістуст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності (п. 7 даної Постанови). Відповідно до п. 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 12.09.2014 N 250 поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. З метою визначення технічної можливості виділу позивачу Ѕ частки житлового приміщення та розподілу земельної ділянки за клопотанням позивача на підставі ухвали суду від 15.06.2021 року та 19.01.2022 року призначено судову будівельно-технічна експертиза. Проте, з вини позивача експертиза не була проведена, а ухвала суду разом з матеріалами справи була повернена суду без виконання оскільки позивачем не було сплачено витрати за її проведення. У спірній по справі ситуації позивачем заявлена саме вимога щодо виділу в натурі частини житлового приміщення та земельної ділянки. Отже, з`ясування питання щодо технічної можливості виділення часток має безпосереднє значення для правильного вирішення спору. По відношенню до цього, суд зазначає, що ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Відповідно до частин першої, шостої та сьомої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимим доказами технічної можливості виділення в натурі йому частини житлового будинку по [ADDRESS] . На момент ухвалення рішення по справі, позивач взагалі втратив інтересах до свого позову, на виклик до суду не з`являвся, з клопотанням про про призначення додаткової/повторної експертизи не заявляв. Аналізуючи викладене, з урахуванням відсутності даних щодо технічної можливості виділення частки позивача у спірному майні, позов задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed