Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району; орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, вимоги якого у ході розгляду було уточнено, про зміну місця проживання малолітньої дитини та припинення стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 17 липня 2005 року по 28 лютого 2021 рік позивач та відповідачка перебували у шлюбі. Шлюб було розірвано на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , 2008 року народження та доньку [PERSON] , 2011 року народження. Після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачкою, син [PERSON] виявив бажання постійно мешкати разом з батьком (позивачем), та проживає наразі з ним. Місце проживання доньки [PERSON] , 2011 року народження, за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2021 було визначено за матір`ю. Більшу частину часу, майже весь вільний час, канікули та вихідні дні, донька проводила час з батьком та її братом, у категоричній формі відмовилась повертатися жити до матері. На теперішній час донька вже досягла 10-річного віку, та виявила бажання мешкати разом з батьком (позивачем). Морально-етична поведінка матері є взірцем для доньки, яка знаходиться поряд, тож має суттєвий вплив на становлення дівчинки, особи у підлітковому віці, тому її небажання знаходитись поряд з відповідачкою пояснюється саме знеціненням ролі матері, як прикладу, безвідповідальним ставленням до доньки, яке пояснюється зловживанням, на жаль, відповідачкою по справі спиртними напоями, внаслідок чого вона вкрай нехтувала своїми обов`язками по вихованню доньки, не слідкувала за освітнім процесом, взагалі не цікавилася її життям. Поряд з батьком, донька наразі росте в атмосфері любові та турботи, до неї ніколи не застосовується фізичне або психологічне насильство. Батько ставиться до дитини з повагою, ніколи не підіймає на неї голос, і як слідство, порівнявши умови життя та ставлення обох батьків її єдиним бажанням на сьогодні є неповернення жити до матері. Спілкування з матір`ю, часто у лайливій, нецензурній формі зі сторони відповідачки, суттєво впливає на емоційний стан дитини, яка потім не може деякий час опанувати себе, страх за те, що її повернуть, приводе до перебування у стресі та пригніченості, що спонукало навіть звернутися за допомогою до лікаря-невропатолога. Між позивачем та його донькою взаємо поважливі відносини, донька відчуває прихильність саме до позивача, як батька, позивач має змогу забезпечувати її усім необхідним, перш за все забезпечивши рівень життя в умовах спокою, захисту та поваги до інтересів доньки. Позивач постійно слідкує за станом здоров`я доньки, навіть коли донька мешкала з відповідачкою, саме позивач дбав про дитину коли вона хворіла, оформлював на своє ім`я лікарняний лист та відвідував за необхідності лікарів. Позивач постійно стежить за розвитком доньки, дбає про неї, виховує, у них встановлений стійкий психологічний контакт та взаєморозуміння. Позивач має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити необхідні умови для її проживання та нормального розвитку, задовольнити розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Проживання доньки з батьком та з братом, з яким у неї добрі усталенні відносини, донька відчувала і відчуває опіку, турботу та повагу до себе, що відповідає її інтересам, забезпечує її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Позивач має можливість забезпечити донці належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідачка забезпечити не в змозі. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд, змінити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши її місце проживання з [PERSON] , оскільки донька проживає разом з позивачем, він повністю утримує та забезпечує її, та припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки по даній справі. Ухвалою суду від 21 червня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району; орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, у порядку загального позовного провадження, та призначено у справі підготовче судове засідання. Зобов`язано орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району надати висновок про доцільність (недоцільність) визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надати висновок про доцільність (недоцільність) визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 19.07.2022 на адресу суду надійшло повідомлення від районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР, про те, що виконати ухвалу судді від 21.06.2022 не виявилося можливим, у зв`язку із наявністю рішення суду, яке не скасоване, про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю. 02.08.2022 на адресу суду від органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району надійшов висновок від 01.08.2022 за № 808/01-22/18-01-568 щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , 2011 року народження. 03.08.2022 на адресу суду надійшла уточнена позовна заява від позивача [PERSON] , згідно якої просить суд, змінити місце проживання доньки [PERSON] та припинити стягнення з нього аліментів. 03.08.2022 повторно зобов`язано орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надати висновок про доцільність (недоцільність) визначення місця проживання дитини [PERSON] , 2011 року народження, з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , направивши ухвалу суду від 21.06.2022 для виконання. Ухвалою суду від 08.08.2022 заяву [PERSON] про забезпечення позову - задоволено. З метою забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району; орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про зміну місця проживання дитини і припинення стягнення аліментів зупинено стягнення аліментів з [PERSON] у виконавчому провадженні №65383841, яке здійснює старший державний виконавець Запорізького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Суручан Мариною Миколаївною, на підставі виконавчого листа № 335/7989/20, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 07.05.2021 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2011 року народження у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 вересня 2020 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Заходи забезпечення позову застосовувати до набрання законної сили остаточним рішенням у цій справі. 04.10.2022 представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, у судовому засіданні долучив висновок від 03.10.2022 за № 01-10/1159 про доцільність визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . 04.10.2022 на адресу суду надійшла заява від представника органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Заводському району Іванченка О.С. про долучення до матеріалів даної цивільної справи, витяг із протоколу № 13 засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Заводському району від 21.07.2022. Ухвалою суду від 04.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району; орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про зміну місця проживання неповнолітньої дитини та припинення стягнення аліментів, до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Надали суду підтвердження розміру судових витрат на правову допомогу, які були понесені позивачем по даній справі та які просять стягнути з відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзиву не надала. Представник третьої особи орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району Панченко І.О. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує висновок органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 03.10.2022 за № 01-10/1159 про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком, просить прийняти рішення з урахуванням інтересів малолітньої [PERSON] . Представник третьої особи орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Заводському району, у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. З 17.07.2005 по 28.02.2021 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 березня 2008 року, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 174, [INFO] народився: [PERSON] , батьками якого, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 травня 2011 року, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 301, [INFO] народилася: [PERSON] , батьками якої, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 17). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2021 позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району; орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини - задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання її матері [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ). Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.09.2020 до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. В іншій частині вимог [PERSON] відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району; орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] за місцем проживання батька [PERSON] , ( [INFO] , [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ). Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10.11.2020 року до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 8-14). Судом встановлено, що позивач разом з двома дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом складеного головою квартального комітету № 46 від 04.05.2022 [PERSON] (а.с. 60). Станом на момент розгляду справи [PERSON] працевлаштований та має стабільний заробіток. Позивач [PERSON] за місцем проживання, та за місцем роботи характеризується, як позитивна та відповідальна людина (а.с.18, 19). Згідно з висновком психолога психоаналітика щодо психологічного дослідження малолітньої [PERSON] виданого Запорізькою обласною громадською організацією «Об`єднання психологів та психоаналітиків Взаємодія» від 11.06.2022 за № 16, зазначено, що проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам дитини, але в той же час, слід не заважати зустрічам [PERSON] , 2011 р.н., з матір`ю за бажанням та згодою обох (матері та дитини). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відділом по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено акт обстеження умов проживання від 06.05.2022, згідно якого встановлено, що умови проживання задовільні, для дитини є окрема кімната, ліжко стіл, шафа для речей, одяг за сезоном, іграшки (а.с. 83). Питання визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за місцем його проживання, розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району 21.07.2022. Відповідно до висновку від 01.08.2022 за № 808/01-22/18.01-568, районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , 1978 р.н., за місцем його проживання (а.с. 38). За підсумками засідання районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР, комісія дійшла висновку про наявність підстав визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за місцем його проживання, що підтверджується висновком № 01-10/1159 від 03.10.2022 (а.с. 81). Суд погоджується з зазначеними висновками, оскільки вони є обґрунтованими та відповідають інтересам малолітньої дитини, вважає переконливими аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову, у частині зміни місця проживання малолітньої [PERSON] , визначивши місце проживання з батьком [PERSON] . Згідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до висновку районної адміністрації по Заводському району ЗМР від 01.08.2022 за № 808/01-22/18.01-568, щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком, дитина висловила бажання проживати з батьком [PERSON] . Відповідно до висновку районної адміністрації по Вознесенівському району від 03.10.2022 за № 01-10/1159, з малолітньою [PERSON] проведено бесіду, у ході якої вона повідомила, що з лютого 2022 року мешкає разом з батьком, у зв`язку із тим, що її мати неадекватно себе поводить по відношенню до неї, а саме: кричить та ображає. За підсумками бесіди дитина висловила бажання у подальшому проживати з батьком. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, приймаючи до уваги вік дитини та встановлені судом обставини, а саме, що на даний час [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, та бажає залишитися проживати саме з ним, батько у повному обсязі створює всі необхідні умови для виховання, проживання та нормального розвитку дитини в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, суд приходить до висновку, що вимоги про зміну місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про припинення стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , суд виходить з наступного. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2021 справа №335/7989/20, яке набрало законної сили, з позивача на користь відповідача по справі стягуються аліменти у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.09.2020 до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Згідно матеріалів цивільної справи, позивач [PERSON] разом з двома дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом складеного головою квартального комітету № 46 від 04.05.2022 [PERSON] (а.с. 60). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на дитину), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них - ч. 4 ст. 273 ЦПК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що дитина [PERSON] , не проживає з матір`ю [PERSON] - відповідачем у справі, на користь якої стягуються аліменти з позивача, а проживає зі своїм батьком [PERSON] , та повністю знаходиться на його утриманні, який також дбає і про її духовний та фізичний розвиток. Тобто, змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, зокрема, задоволення вимоги про зміну місця проживання дитини, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено підстави припинення стягнення з нього аліментів на доньку [PERSON] на користь відповідача [PERSON] , оскільки змінилися обставини, які слугували підставою для стягнення аліментів - донька [PERSON] проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідачем заявлені позивачем вимоги не спростовано, відзив на позов, заперечення не подано. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, як витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено Договором від 13.06.2022 про надання правничої правової допомоги, додатковою угодою про надання юридичної допомоги від 13.06.2022 до договору, та актом виконаних робіт від 20.11.2022, який містить детальний опис наданих послуг (робіт) про оплату правничої допомоги. Виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, у сумі 15 800,00 гривень, є обґрунтованим та, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved