Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

19 жовтня 2021 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») Балагурак Вероніка Василівна звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву б/н від 03 серпня 2018 року. [PERSON] було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку (договір), із встановленими порядком та строками погашенням кредиту. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17 липня 2019 року. Його спадкоємці мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 10 липня 2019 року по 10 січня 2020 року включно. Спадкоємцем, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачка [PERSON] . На виконання вимог статті 1281 ЦК України позивачем 07 травня 2020 року була направлена претензія кредитора до Десятої Харківської державної нотаріальної контори та 15 червня 2020 року отримана відповідь Сьомої Харківської державної нотаріальної контори про те, що претензію кредитора переслано до Шостої Харківської державної нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи, 16 вересня 2020 року отримана відповідь. 05 травня 2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію з вимогою погасити заборгованість, яка не була виконана, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором. На підставі вищевикладеного, банк просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 03 серпня 2018 року в розмірі 5795, 38 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 5795, 38 гривень, в т. ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту - 5795, 38 гривень. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку спадкування за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про витребування доказів задоволено. Витребувано від територіального органу, до повноважень якого входить питання реєстрації місця проживання фізичних осіб довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті померлого [INFO] . Витребувано від Шостої Харківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 січня 2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку спадкування. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача надав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника позивача. Проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилась про час, дату, місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв або клопотань з процесуальних питань суду не надходило. Поштове повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою. Пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята статті 128 ЦПК України). Таким чином, відповідачка про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином відповідно до вимог пункту 4 частини восьмої, а також частини одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідачкою в установлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Відповідно до вимог статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідачка про причини неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалась. Докази того, що відповідачка на виконання вимог статті 131\~ЦПК України повідомляв суд про зміну адреси місцезнаходження, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд вважає, що відповідачка повторно не з`явилась в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву не подала, суд, відповідно до ухвали від 01 грудня 2022 року, постановив розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 серпня 2018 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (на той час ПАТ КБ «ПриватБанк», 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація, було змінено тип та найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк») і [PERSON] шляхом приєднання укладений договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в порядку та на умовах, визначених Договором - заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Розмір кредитного ліміту встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити його (п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. Умов і Правил). Своїм підписом [PERSON] підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і банком кредитний договір. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № 4149439107665402, оформленої на [PERSON] , 03 серпня 2018 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1 000,00 гривень, 13 травня 2019 року - кредитний ліміт зменшено до 0,00 гривень (а.с. 12). Відповідно до довідки, за кредитним договором б/н, укладеним між позивачем і [PERSON] , було надано такі кредитні картки: 09 листопада 2017 року відкрито кредитну картку № [NUMBER] , із терміном дії до останнього дня листопада 2021 року, 08 травня 2019 року - кредитну картку № [NUMBER] із терміном дії до останнього дня вересня 2022 року (а.с. 63). З виписки по картковому рахунку за договором вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами, здійснював погашення заборгованості (а.с. 10-11). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серїі [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 17 липня 2019 року, відповідний актовий запис № 10518 (а.с. 67). Його спадкоємці мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 10 липня 2019 року по 10 січня 2020 року. Спадкоємцем, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачка [PERSON] . На виконання ухвали суду 09 листопада 2022 року суду надано копію спадкової справи № 627/2019, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Спадкоємцями, яка постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто станом на 10 липня 2019 року, є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією паспорта відповідачки, а також довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) (а.с. 184, 186, 234). Відповідно до наданої на виконання ухвали суду копії спадкової справи № 627/2019, 23 вересня 2019 року [PERSON] , місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , звернулась до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , який на час відкриття спадщини постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , яка була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 1640 (а.с. 167). 23 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який на час відкриття спадщини постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь дружини спадкодавця - [PERSON] , яка була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 1641 (а.с. 171). 04 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який на час відкриття спадщини постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь дружини спадкодавця - [PERSON] , яка була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 1736 (а.с. 188). Відповідно до заяви після смерті чоловіка, [PERSON] , залишилась спадщина, яку дружина [PERSON] прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , згідно з копією паспорта серії [NUMBER] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 11 травня 2005року (а.с. 168-169). Таким чином, [PERSON] спадщину прийняла, оскільки на день смерті [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем. Із заявою про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталась. 11 лютого 2020 року державним нотаріусом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М. посвідчено, що на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцями зазначеного майна [PERSON] , 1965 року народження, є його дружина - [PERSON] на ѕ частки на майно, а саме, на квартиру [ADDRESS] , у зв`яку із відмовою на її користь дочки померлого та його неповнолітня дочка [PERSON] - на ј частки на майно, а саме, на квартиру [ADDRESS] . 11 лютого 2020 року державним нотаріусом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ѕ частки на майно, а саме, на квартиру [ADDRESS] , у зв`яку із відмовою на її користь дочки померлого та його неповнолітній дочці [PERSON] - на ј частки на майно, а саме, на квартиру [ADDRESS] (а.с. 219, 221). 11 лютого 2020 року державним нотаріусом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М. [PERSON] видано свідоцтво про право власності на Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на майно, а саме, на квартиру [ADDRESS] (а.с. 218). Станом на дату смерті заборгованість за кредитним договором позичальника [PERSON] № б/н від 03 серпня 2018 року становить 5795, 38 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 5795, 38 гривень, в т. ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту - 5795, 38 гривень (а.с. 8-9). На виконання вимог статті 1281 ЦК України позивачем 07 травня 2020 року була направлена претензія кредитора до Десятої Харківської державної нотаріальної контори та 15 червня 2020 року отримана відповідь Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори про те, що претензію кредитора переслано за належністю до Шостої Харківської державної нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи, 16 вересня 2020 року отримана відповідь (а.с. 69-71, 229-232). 05 травня 2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію з вимогою погасити заборгованість, яка не була виконана, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором (а.с. 72). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України визначено, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена статтями 1258, 1261-1255 ЦК України. Згідно частини першої, другої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до положень статей 1261, 1263, 1264, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Також, частиною першою статті 1297 ЦК України (в ред., чинній на час отримання свідоцтва про право на спадщину) визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню нормистатті 1282 ЦК Українищодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Відповідно до положень частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбаченихстаттею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Разом з тим положення зазначених правових норм застосовуються у випадку дотримання кредиторомстатті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є пересічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Так, відповідно до статті 1281 ЦК України (в ред., чинній час відкриття спадщини) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Недотримання кредитором визначених законом строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Пунктом 2.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачено, що спадкова справа може бути заведена нотаріусом у тому числі на підставі претензії кредитора. Щодо способу пред`явлення вимоги, то стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Кредитор може пред`явити вимоги безпосередньо до спадкоємців або опосередкованочерез нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц. Як свідчать матеріали справи, спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] спадщину прийняла, оскільки на день смерті чоловіка - [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем в порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, що підтверджується наданими суду матеріалами спадкової справи № 627/2019, зокрема копією паспорта громадянина України, інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова (а.с. 66, 234) Спадкоємиця померлого [PERSON] із заявою про відмову від спадщини протягом шести місяців до нотаріальної контори не зверталась. 11 лютого 2020 року державним нотаріусом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ѕ частки на майно, а саме, на квартиру [ADDRESS] , у зв`яку із відмовою на її користь дочки померлого та його неповнолітній дочці [PERSON] - на 1/4 частки на майно, а саме, на квартиру [ADDRESS] . 11 лютого 2020 року державним нотаріусом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М. [PERSON] видано свідоцтво про право власності на Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на майно, а саме, на квартиру [ADDRESS] . Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором № б/н від 03 серпня 2018 року становить 5 795, 38 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 795, 38 гривень, в т. ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту - 5 795, 38 гривень. В порядку статті 1281 ЦК України позивачем за вих. № SAMDNWFC00044322261 від 07 травня 2020 року до Десятої Харківської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора та 15 червня 2020 року отримана відповідь Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори про те, що претензію кредитора переслано за належністю до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи, 16 вересня 2020 року отримана відповідь зав. Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Ольги Головащенко про те, що претензія зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів 01 лютого 2020 року за вх. № 1769/02-14 і долучена до матеріалів спадкової справи № 627/2019 (а.с. 69-71). Отже, 11 лютого 2020 року державним нотаріусом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, 07 травня 2020 року до нотаріуса була направлена претензія кредитора в порядку статті 1281 ЦК України. За таких обставин строк пред`явлення вимог до спадкоємця кредитором спадкодавця не пропущено. Таким чином, судом встановлено, що банком дотримано строки, визначені статтею 1281 ЦК України, доказів протилежного відповідачкою суду не надано. Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи з зазначеного, відповідачка відповідно до порядку, визначеного нормами ЦК України, прийняла спадщину, позивач пред`явив вимоги до спадкоємця боржника своєчасно, у встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України строк, тому має право на стягнення з відповідачки на свою користь всієї суми боргу, але в межах вартості одержаного у спадщину майна. На підставі встановлених обставин справи суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн, що документально підтверджено платіжним дорученням № ІНВ90В3QFS від 10 вересня 2021 року (а.с. 82) Оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню, то відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати у виді судового збору у розмірі 2 270 гривні 00 копійки.

Outcome: approved