Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів, який мотивує тим, що вона проживала в шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , який проживає із позивачкою . 27 квітня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду та вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в твердій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2015 року і до досягнення нею повноліття. З 2015року відповідач [PERSON] або його батьки добровільно сплачували визначену судом суму. Проте, з 2015 року через інфляційні процеси, збільшення витрат на утримання дтини, необхідність відвідування сином гуртків та репетиторів - суми в 600 грн. не вистачає навіть на харчування дитини. Позивач [PERSON] стверджує, що відповідач [PERSON] не бажає спілкуватись на цю тему та на достатньому рівні забезпечувати утримання сина, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, добровільної матеріальної допомоги сину не надає. При цьому, відповідач має хороший дохід, веде дорогий спосіб життя, фізично здоровий, інших дітей, непрацездатних осіб чи інвалідів на його утриманні не має. З урахуванням наведеного у позовній заяві позивач просить суд збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Ужгородського міськрайонного суду, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з 600 грн. щомісяця до 3000 грн., починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення ним повноліття. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлений позов підтримує в повному обсязі , не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, а тому, суд в порядку\~ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.06.2011 року Сторожницькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, [PERSON] народився [INFO] та батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2015 року шлюб між сторонами розірвано та ухвалено малолітню дитину [PERSON] [INFO] залишити проживати разом з [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх малолітньої дитини [PERSON] [INFO] аліменти в твердій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, до досягнення нею повноліття починаючи з 11.03.2015 року. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Відповідно до ст.192 СК України, Hозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, ч.3 ст.181 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до частин першої та другої статті 27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, зважаючи на вік дитини, стан здоров`я та інші обставини в їх сукупності, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та збільшення розміру аліментів з 600,00 грн. до 3000,00 грн., оскільки , саме таке сума не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси позивача, відповідача та їх сина, інших осіб. Що стосується вимог про стягнення аліментів починаючи з моменту звернення до суду, суд вважає, що такі до задоволення не підлягають виходячи з того, що відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 141, 180-182, 192 СК України,

Outcome: approved