Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

19.09.2022 року до суду надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] , в інтересах якого діє представник\~адвокат Бурлака Віталій Степанович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Скальського Андрія Івановича, в якій позивач просить визнати виконавчий напис № 4008, вчинений 13.01.2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Личуком\~Т.В. про стягнення з [PERSON] , заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 22460,00 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути із відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в сумі 10747,19 грн, судові витрати судовий збір у розмірі 1984,80\~ гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 гривень. В обґрунтування даного позову вказує на те, що 11.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Скальським А.І. винено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68622210 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 13.01.2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Личуком\~Т.В. про стягнення з [PERSON] , заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 22460,00 грн Як зазначено у виконавчому написі, право вимоги по даному боржнику в рамках кредитного договору № 3415095 від 01.09.2021 року виникло у стягувача на підставі договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 року, відповідно до якого правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «Мілоан» за вказаним кредитним договором є ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, 11.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Скальським А.І винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та про арешт коштів боржника. Вважає, що вище вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не дотримався умов за яких виконавчий напис може бути вчинений, зокрема відсутні нотаріально посвідчений договір та документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення [PERSON] теж не отримував. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 02.09.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 21.09.2022 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №4008, посвідченого 13.01.2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Личуком\~Т.В. про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у розмірі 22460,00 грн. 04.10.2022 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, оскільки після відкриття провадження у вказаній справі на підставі постанови приватного виконавця Скальського А.І. з боржника [PERSON] , стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошові кошти у сумі 2161,58 грн. в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом № 4008 від 13.01.2022 року. Позивач вважає такі кошти безпідставно набутим майном та просить стягнути їх на власну користь з відповідача. 18.10.2022 року представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» подав до суду відзив, у якому зазначає, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано документи, які підтверджують безспірність заборгованості., а зазначену у виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Крім того зазначив, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що позивачем не надано доказів, якими б були розподілено кошти, перераховані на рахунок стягувача та на рахунок приватного виконавця. У зв`язку з вищезазначеним, у позові просив відмовити повністю. Крім того, представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якій зазначає, що позивач не долучив до позову документів, які визначені законом на підтвердження понесених витрат на надання правової допомоги. Додатково зазначає, що заявлені витрати на правничу допомогу не відповідають критерію їх реальності в зв`язку з відсутністю факту їх дійсності та необхідності, та не відповідають критерію розумності. Стверджує, що середня вартість адвокатських послуг у аналогічних справах складає 1907,00 грн. Враховуючи викладене, просить відмовити позивачу у стягненні судових витрат на правничу допомогу у повному обсязі. Треті особи приватний нотаріус\~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Личук\~Т.В.\~та приватний\~виконавець виконавчого\~округу Чернівецької\~області Скальський\~А.І.\~жодних пояснень\~чи заяв\~до суду\~не подавали. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст.16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступних міркувань. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,\~13.01.2022\~року приватний\~нотаріус Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Личук\~Т.В.\~ посвідчив виконавчий напис №4008, яким запропонував стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 29.11.2021 по 17.12.2021 року року у розмірі 8000,00 грн. за тілом кредиту, 13960,00грн. за нарахованими та несплаченими процентами та комісію 500,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, а всього на загальну суму 22460,00 грн. 11.02.2022 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного виконавця\~виконавчого округу\~Чернівецької області\~Скальського А.І із заявою про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса . 11.02.2022 року приватний виконавець\~виконавчого округу\~Чернівецької області\~Скальський А.І виніс постанови про відкриття виконавчого провадження №68622210 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №4008, виданого 13.01.2022 року, про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до платіжного доручення № 1622 від 05.08.2022 року з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуто 1585,73 грн. в рахунок погащення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса №4008 від 13.01.2022 року, відповідно до платіжного доручення №1608 від 05.08.2022 року 6999,88 грн., відповідно до платіжного доручення №1667 від 09.09.2022 року 2161,58 грн, разом 110747,19 грн. Щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Порядок вчинення нотаріусом виконавчого напису врегульовано главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року№ 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм законодавства України у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) викладено такі правові висновки. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, зокрема, з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік), передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 1-1 Переліку документів визначено документи, які необхідні для одержання виконавчого напису на підставі іпотечних договорів, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Оскільки у цій справі виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, а не іпотечного, тому пункт 1-1 Переліку документів на спірні правовідносини не поширюється. Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що документом для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які були подані відповідачем приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуку Т.В. З пояснень позивача, викладених у позові, та які не спростовані відповідачем, також встановлено, що позивач не отримував вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, а тому не мав можливості подати свої заперечення стосовно розміру заборгованості. З наведеного вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц із подібних правовідносин, а також у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року по справі № 200/16871/17-ц.Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність та доведеність позовних вимог з підстав порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом, а тому позов [PERSON] слід задоволити. Щодо повернення безпідставно набутих коштів. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Згідно з ч.2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Відповідно до ч.1 ст.19\~ЦПК\~України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 81\~ЦПК\~України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 10747,19 грн. Оскільки такі підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами, з матеріалів справи вбачається, що з позивача стягнуто кошти на виконання постанови приватного виконавця з виконання виконавчого напису, який рішенням суду визнається таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається із наявних в матеріалах справи копій квитанцій №0.0.2646667372.1 від 19.08.2022 року та №118 від 30.09.2022 року, [PERSON] оплатив адвокату Бурлаці В.С. 6000,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги №6/08-22 від 18.08.2022 року . Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт, виконавець Бурлака В.І. виконав роботи на загальну вартість 6000 грн. Постановою Верховного Суду у складі\~колегії\~суддів\~Касаційного\~адміністративного суду по справі №826/2689/15 від 09.04.2019 року встановлено, що чинним\~процесуальним\~законодавством не передбачено\~обов`язку\~сторони, яка заявляє\~клопотання про відшкодування\~витрат на правничу\~допомогу, доводити\~обґрунтованість\~їх\~ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої\~допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням\~відповідних\~доказів Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1984, 80грн. (по 992.40 грн. за вимогу майнового та немайнового характеру) судового збору, сплаченого при зверненні до суду із позовною заявою та 496,20 грн. судового збору, сплачених при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову, та 6000,00 грн. витрат на правовому допомогу.

Outcome: approved