Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11187076000 від 01.08.2007 року. Згідно з умовами кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит в сумі 36154,53 швейцарських франків, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 31.07.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п. 1.1, 1.2 кредитного договору). За користування кредитними коштами [PERSON] зобов`язався сплатити проценти у розмірі 9,99 % річних кожного місяця. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачується в порядку, передбаченому п. 1.3 кредитного договору. Згідно з п. 4.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит [PERSON] сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника прийнята порука [PERSON] , згідно договору поруки № 11187076000/П від 01.08.2007 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у сумі 36154,53 швейцарських франків. В свою чергу, [PERSON] , всупереч умов кредитного договору, не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 08.01.2015 року заборгованість за кредитним договором складає: по кредиту і процентах у розмірі 13744,29 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 213304,69 грн. та по пені у розмірі 6999,74 грн., з яких: -12455,77 швейцарських франків (що еквівалентно 193307,48 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 3036,64 швейцарських франків - прострочена заборгованість за строк з 10.04.2014 року по 08.01.2015 року; -1288,52 швейцарських франків (що еквівалентно 19997,20 грн.) - заборгованість за процентами, у тому числі 1156,10 швейцарських франків - прострочена заборгованість за строк з 01.02.2014 року по 31.12.2014 року; -4448,19 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 12.04.2014 року по 08.01.2015 року; -1622,72 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12.04.2014 року по 08.01.2015 року. У добровільному порядку заборгованість відповідачами на цей час не погашена. Позивач просить солідарно стягнути на свою користь з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 13744,29 швейцарських франків (що еквівалентно 213304,69 грн.) - заборгованість по кредиту і процентах, 6999,74 грн. - заборгованість по пені, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2203,04 грн. Не визнавши первісний позов, 21.03.2019 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», [PERSON] про визнання договору поруки недійсним, який прийнятий до спільного розгляду. Зустрічні позовні вимоги обґрунтував тим, що він договір поруки № 11187076000/П від 01.08.2007 року з ПАТ «УкрСиббанк», на який останній посилається як на забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] , не укладав і не підписував. На даному договорі поруки міститься не його підпис. Фактично ПАТ «УкрСиббанк» до суду пред`явив копію договору поруки з підробленим підписом. Просить визнати недійсним договір поруки № 11187076000/П від 01.08.2007 року, укладений між ним та Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] ( з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк». 12.04.2019 року АТ «УкрСиббанк» подало до суду відзив за зустрічну позовну заяву, в якій зазначено, що в матеріалах кредитної справи знаходяться завірені [PERSON] документи: копія паспорту, копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю № 346 та довідки про доходи вих. № 17/01 від 13.03.2007р., довідка з ДПІ видана на запит [PERSON] для банку, довідка про взяття на облік платника податків, повідомлення про взяття на облік платника податків, довідка про відсутність заборгованості з податків і зборів. Дані документи були надані при укладанні кредитного договору та договору поруки. Тому, доводи позовної заяви про те, що [PERSON] не знав про існування вищевказаного договору поруки, та нібито не підписував його, не відповідають дійсності. Просив відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. Позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» за первісним позовом задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник АТ «УкрСиббанк» не з`явився. До суду надав заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі, позовні вимоги просить задовольнити. [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про час розгляду справи повідомлені своєчасно. З метою дотримання розумних строків розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі за наявними в матеріалах справи доказами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11187076000 від 01.08.2007 року. Згідно з умовами кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит в сумі 36154,53 швейцарських франків, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 31.07.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п. 1.1, 1.2 кредитного договору). За користування кредитними коштами [PERSON] зобов`язався сплатити проценти у розмірі 9,99 % річних кожного місяця. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачується в порядку, передбаченому п. 1.3 кредитного договору. Згідно з п. 4.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит [PERSON] сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника прийнята порука [PERSON] , згідно договору поруки № 11187076000/П від 01.08.2007 року. Відповідно із ст.ст. 553, 554 ЦК України, п.п. 1.1 - 1.5 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. На підставі ст.ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно з п. 3.1.2 кредитного договору у випадку порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, позивач має право вимагати від відповідача дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку, визначеному розділом 6 цього договору. Відповідно до п. 3.4.3 кредитного договору позичальник зобов`язаний достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити проценти за кредит у разі застосування банком процедури дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 цього договору. Позичальник [PERSON] не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Банком були направлені вимоги позичальнику і поручителю від 12.11.2014 року про необхідність усунення порушень кредитного договору, однак, станом на 08.01.2015 року заборгованість за кредитним договором не погашена і складає: по кредиту і процентах у розмірі 13744,29 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 213304,69 грн. та по пені у розмірі 6999,74 грн., з яких: -12455,77 швейцарських франків (що еквівалентно 193307,48 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 3036,64 швейцарських франків - прострочена заборгованість за строк з 10.04.2014 року по 08.01.2015 року; -1288,52 швейцарських франків (що еквівалентно 19997,20 грн.) - заборгованість за процентами, у тому числі 1156,10 швейцарських франків - прострочена заборгованість за строк з 01.02.2014 року по 31.12.2014 року; -4448,19 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 12.04.2014 року по 08.01.20145 року; -1622,72 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12.04.2014 року по 08.01.2015 року. Вказана сума заборгованості визначена позивачем з додержанням умов кредитного договору, відповідачами не було спростовано вказаний розрахунок заборгованості, а тому дана сума підлягає стягненню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору поруки суд зазначає наступне. За змістом ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу: - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про визнання договору поруки недійсним, [PERSON] вказував на те, що спірний договір поруки він не підписував, АТ «УкрСиббанк» пред`явив до суду копію договору з підробленим підписом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021 року, за клопотанням [PERSON] , по справі була призначена судова почеркознавча експертиза. При цьому, судом було задоволено клопотання відповідача і витребувано у позивача спірний договір поруки, який був наданий позивачем і долучений до матеріалів справи. Під час проведення експертизи судовим експертом на адресу суду направлено клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, а саме вільних зразків підпису [PERSON] , експериментальних зразків почерку та підпису [PERSON] [PERSON] неодноразово на судові виклики до суду для надання зразків підпису не з`являвся, що судом розцінюється як ухилення від проведення експертизи. 31.05.2022 року матеріали справи були повернуті до суду разом з повідомленням експерта № 89-22 від 26.05.2022 року про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи, оскільки у встановлений законом термін понад 45 календарних днів витребувані матеріали експерту не надійшли, без чого проведення експертизи не є можливим. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як передбачено статтею 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи, що судова почеркознавча експертиза у даній справі не була проведена саме з вини [PERSON] , який ухилився віднадання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, тому суд відхиляє твердження [PERSON] про те, що він не підписував договору поруки № 11187076000/П від 01.08.2007 рокуз огляду на встановлену ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину. Будь-яких інших доказів на підтвердження недійсності договору поруки №11187076000/П від 01.08.2007 року [PERSON] суду не надано, а тому відсутні підстави для задоволення його вимог. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про задоволення вимог Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмову задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», [PERSON] про визнання договору поруки недійсним. Відповідно до 141 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» необхідно витрати по сплаті судового збору в розмірі 2193,76 грн., по 1096,88 грн. з кожного.

Outcome: approved