Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення та розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона, [PERSON] , та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2010 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2010 року з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 30 листопада 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач указує, що на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2010 року значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються за цим судовим рішенням з відповідача, в умовах збільшення рівня цін недостатні для утримання дитини, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. На даний час [PERSON] навчається у школі, потребує значно більших коштів для навчання та розвитку. Оскільки позивач самостійно не може повністю забезпечити та задовольнити потреби сина в одязі, продуктах харчування, ліках, засобах гігієни, не має змоги в разі потреби оплатити його лікування, відвідування необхідних гуртків, то вона у своєму позові просить суд змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2010 року, та стягувати з відповідача щомісячно на її користь аліменти на утримання сина в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з подання позову і до повноліття. Також у позові позивач указує, що відповідач офіційно не працює, але має неофіційний дохід та має можливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.\~\~\~\~\~\~ Ухвалою судді від 16 вересня 2021 року у справі було відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 15 листопада 2021 року. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року було задоволено заяву відповідача про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи до 21 січня 2022 року. Ухвалою суду від 21 січня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , відкладено розгляд справи на 30 березня 2022 року. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України уведено воєнний стан. Відповідно до розпорядження №2/0/9-22 від 08 березня 2022 року голови Верховного Суду В. Князєва про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану було змінено територіальну підсудність судових справ Носівського районного суду Чернігівської області,\~\~\~ яку\~\~\~\~\~ відновлено\~\~ з 05 травня 2022 року\~ розпорядженням голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22. Судове засідання по справі було призначено на 02 серпня 2022 року. Ухвалою суду від 02 серпня 2022 року відмовлено в об`єднанні цивільних справ № 741/6/22, провадження № 2/741/239/22 (головуючий суддя Киреєв О.В.) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною\~\~ трьох\~\~ років та № 741/1104/21, провадження № 2/741/122/22 (головуючий суддя Крупина А.О.) за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення та розміру аліментів. Ухвалою суду від 02 серпня 2022 року розгляд справи відкладено до 16 листопада 2022 року у зв`язку з неявкою в судове засідання третьої особи [PERSON] , оскільки в суду були відсутні відомості про вручення останній повідомлення про дату, час та місце судового засідання. У судове засідання позивач\~ не з`явилася, але до початку судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує позов у повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу за її відсутності (а. с. 35). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання\~\~ був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС (а. с. 86), про причини неявки не повідомив. 26 жовтня 2021 року Носівським районним судом Чернігівської області було отримано відзив відповідача на позовну заяву, який було подано у строк, установлений ухвалою суду від 16 вересня 2021 року. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] указує, що позовні вимоги він не визнає, оскільки вважає, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Відповідач указує, що він систематично бере участь у матеріальному забезпеченні дитини, постійно надавав кошти дитині, сплачував вчасно призначені судом аліменти (копію розрахунку заборгованості по аліментах додає), купував мобільний телефон, возив дитину на оздоровлення на море, водив у розважальні центри, забезпечував продуктами харчування, іншими необхідними речами. Крім того, розмір аліментів, про який просить позивач, [PERSON] уважає необґрунтованим, вимога не підтверджена належними й допустимими доказами. Відповідач зазначає, що 15 грудня 2018 року він уклав шлюб із [PERSON] . [INFO] у них народилася дитина [PERSON] , тому його матеріальне забезпечення не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивач. Відповідач також зазначає, що він офіційно не працевлаштований і має нестабільний, мінливий дохід. Припущення позивача про отримання ним доходу від лікарської діяльності не відповідає дійсності. Вимога позивача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки доходу не відповідає вимогам чинного законодавства, розмір аліментів є необґрунтовано великим, не враховує реального матеріального положення відповідача та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань. Відповідач уважає, що в цих спірних правовідносинах на позивачеві лежить обов`язок доведення можливостей відповідача сплачувати аліменти, однак позивачем такі докази не надані. Відповідач також указує, що він не відмовляється від утримання своєї дитини, однак має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх його доходів на одну дитину. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та її представник адвокат Ткаченко Н.М. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином (а. с. 98). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд робить нижченаведений висновок. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15 липня 2008 року у відділі РАЦС Носівського районного управління юстиції Чернігівської області. Після розірвання шлюбу [PERSON] \~\~\~ залишено прізвище [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 10 серпня 2010 року (а. с. 8). Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 6 серпня 2011 року у відділі ДРАЦС Носівського районного управління юстиції Чернігівської області. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено\~\~\~ прізвище\~\~\~ [PERSON] .\~\~\~ Рішення\~\~\~ суду\~\~ набрало законної сили 18 січня 2019 року (а. с. 10). Судом установлено, що під час шлюбу в [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) народився син [PERSON] , [INFO] , про що відділом РАЦС Носівського районного управління юстиції Чернігівської області в Книзі реєстрації народжень 24 жовтня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 169 (а. с. 11), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 11) та копією вищевказаного рішення суду від 18 грудня 2018 року, що підтверджує прізвище позивача [PERSON] (а. с. 10). Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 300 (триста) гривень щомісяця, починаючи з 30 листопада 2009 року і до його повноліття (а. с. 9).\~\~\~\~\~\~ 27 квітня 2010 року Носівським районним судом Чернігівської області видано виконавчий лист справа № 2-17/2010 р. про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] (а. с. 14). Відповідно до копії довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 1758 від 07 вересня 2021 року (а. с. 12) [PERSON] проживає в [ADDRESS] , з нею зареєстрований [PERSON] , 2008 р. н. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~ розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку зміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та, навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватися разовим її здійсненням і, відповідно, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивача визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно, тобто з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Отже, суд робить висновок про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень на дитину щомісячно та, ураховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд уважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в частці від доходу відповідача. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який повинен сплачувати відповідач, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, у тому числі й наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Так, судом встановлено, що 15 грудня 2018 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу (а. с. 41). У шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копію свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 42). Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2022 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10 січня 2022 року і до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Крім того, рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2022 року із [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 січня 2022 року й до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що з відповідач має ще одну дитину, крім [PERSON] , [PERSON] , яка на час розгляду справи не досягла трьох років, а також дружину [PERSON] , яка доглядає за дитиною до досягнення трирічного віку. Рішеннями суду із [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини від його доходу на утримання дочки [PERSON] та аліменти у розмірі 1/6 частини його доходу на утримання дружини [PERSON] на період до досягнення дитиною трьох років. Отже, на підставі вищевикладеного, виходячи з фактичних обставин справи, суд уважає за необхідне змінити визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , визначивши його в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Крім того, проти такого розміру аліментів не заперечує й сам відповідач, про що зазначено ним у відзиві на позовну заяву. Так, сукупний розмір аліментів, які стягуватимуться з відповідача, не перевищуватиме 1/2 частини його доходу, що, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав малолітніх дітей відповідача. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття, суд зазначає таке: ч. 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тобто, в даному випадку законодавець визначив, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, присуджені за рішенням суду аліменти стягуються від дня пред`явлення позову. У той же час чинний Сімейний кодекс України не визначає день пред`явлення позову про зміну способу стягнення аліментів до суду як початок стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення. Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Системний аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок, що стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення можливе лише, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду про зміну способу стягнення аліментів. Також суд враховує, що в абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що в разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. При цьому зміна способу стягнення аліментів у цій справі призведе і до зміни розміру аліментів. За таких обставин суд вважає, що стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення у цій справі повинно розпочатися з дня набрання законної сили рішенням у справі, а не з моменту звернення до суду, як просить позивач. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908 грн., від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, слід стягнути в дохід держави з відповідача.

Outcome: partial