Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

1.Стислий зміст позовних вимог. 20 січня 2022 року, [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у правах дітей Кам`янської міської ради «про визначення місця проживання дитини з матір`ю», яким заявила позовні вимоги: визнати місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , за місцем її проживання чи перебування . 2.Позиція позивача. \~ \~ \~ \~Позивачем [PERSON] зазначено, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який було розірвано Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року. \~ \~ \~ \~Від шлюбу позивачка і відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем. \~ \~ \~ \~Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача із позовом про стягнення аліментів з відповідача. Але відповідач не сплачує аліменти, життям сина не цікавиться, на його утримання не надає будь-якої матеріальної допомоги. \~ \~ \~ \~Але при цьому із відповідачем не досягнуто згоди щодо визначення постійного місця проживання, тому позивач вимушена звернутися із позовом до суду. \~ \~ \~ \~ 3.Позиція відповідача. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлений відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Відзив відповідач на позов не подав. Заяв та клопотань про проведення розгляду за його відсутності не подавав.. 4.Позиція 3-ої особи. Служба у правах дітей Кам`янської міської ради, будучи обізнана про предмет спору, подала до суду заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності. 5.Процесуальні питання. У січні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у правах дітей Кам`янської міської ради «про визначення місця проживання дитини з матір`ю». Суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області тримавши інформацію 22 лютого 2022 року про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осібвідповідачів, в порядку передбаченому ч.6 ст.187 ЦПК України, вирішуючи питання про відкриття провадження, згідно до вимог ЦПК України, приходить до висновку, що справа підсудна Заводському районному\~суду міста\~Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року вирішено передати цивільну справу № 207/164/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у правах дітей Кам`янської міської ради «про визначення місця проживання дитини з матір`ю». 22 березня 2022 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 207/164/22 передано до провадження судді Івченко Т.П. \~ \~ \~ \~24 березня 2022 року відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження. 29 квітня 2022 року на електрону пошту Заводського районного суду м.Дніпродзержинська надійшло клопотання від Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, згідно до змісту якого вказали, що ухвалу суду та копії матеріалів цивільної справи не надходили (а.с. 41). 07 червня 2022 року надійшло клопотання від Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, де зазначено відкласти слухання на іншу дату або розглядати без присутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету міської ради (а.с. 44). 12 серпня 2022 року на електрону пошту Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надійшло клопотання від Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, згідно до змісту якого просять відкласти засідання на іншу дату або розглядати без присутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету міської ради (а.с. 49). 07 вересня 2022 року надійшло клопотання від Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, в якому просять справу розглядати без присутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету міської ради з урахуванням висновку, копія якого додана до даного клопотання (а.с. 57-59). 15 вересня 2022 року через канцелярію суду позивачем [PERSON] подано заяву згідно до змісту якої просить закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті (а.с. 56). Відповідач по справі був повідомлений про дату, час та місце підготовчого судового засідання відповідно до ст. 130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 42, 50). \~ \~ \~ \~15 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Позивачем подано заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, не заперечення про ухвалення заочного судового рішення, на підставі наявних доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. 6.Фактичні обставини встановлені судом. Між сторонами, 29 вересня 2012 року було зареєстровано шлюб, Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 192. Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року (справа № 207/3554/18 провадження № 2/207/63/19), шлюб зареєстрований між [PERSON] до [PERSON] , розірваний. Рішення набрало законної сили 24 грудня 2019 року, що підтверджено копією рішення (а.с. 8-9). Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , народження якого зареєстровано за актовим записом № 52 від 16 січня 2013 року, що підтверджено копією свідоцтва (а.с. 11). Факт реєстрації та проживання дитини [PERSON] , [INFO] , із позивачем [PERSON] , за адресою квартира [ADDRESS] , підтверджено довідкою про склад сім`ї ТОВ «Абонент ХХІ» від 05 січня 2022 року за № 001156097 (а.с. 12), актом про проживання без реєстрації № 6 від 01 січня 2022 року, складеним КП КМР «Добробут» (а.с. 13). Згідно до акту обстеження житлових умов складеного КП КМР «Добробут» за № 7 від 05 січня 2022 року (а.с. 14), встановлено відповідність житлових умов для проживання дитини, за адресою квартира [ADDRESS] , як придбаних. Факт заборгованості [PERSON] за аліментними зобов`язаннями перед позивачем [PERSON] , які останній зобов`язаний до сплати на утримання сина [PERSON] , [INFO] , підтверджено розрахунком в межах Виконавчого провадження № 57834987 станом на 17 січня 2022 року (а.с. 15-16), згідно до якого сума заборгованості зі сплати аліментів у боржника станом на 01 січня 2022 року в розмірі 102939 гривень. Згідно до довідки Служби у справах дітей адміністрації Південного району Кам`янської міської ради за № С-106/19 від 29 жовтня 2019 року (а.с. 17), [PERSON] з питань участі у вихованні та встановлення днів зустрічей із сином [PERSON] , [INFO] , не звертався. Характеристикою на учня Ліцею № 3 м. Кам`янське Сторожук Гліба, 24 грудня 2012 року (а.с. 20), зазначено про те, що вихованням дитини займається мати, і за три роки навчання дитини в учбовому закладі, батько дитини жодного разу не приходив до учбового закладу, його навчанням не цікавився, питань його розвитку не з`ясовував, у виховному процесі участі не брав. 7.Норми права застосовані судом. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України (далі - СК України), місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь у прийнятті рішення щодо свого місця проживання. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст.\~4\~ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст.\~76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави- учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR V. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7\~СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. 8.Висновки та мотиви судового рішення. Судом встановлено, що спір між сторонами пов`язаний із визначенням місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , народженого від шлюбу із відповідачем, який було розірвано в 2019 році. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від сина [PERSON] , на його утримання зобов`язаний до сплати аліментів, але станом на 01 січня 2022 року має заборгованість зі сплати аліментів у ВП № 57834987 у розмірі 102939 гривень 00 копійок. Судом враховується правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 607/25451/19, згідно до якої зазначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 7 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Виходячи з наведено, встановив підставу та обґрунтування заявлених позовних вимог позивача [PERSON] , саме з якою після розірвання шлюбу залишися проживати син [PERSON] , поведінку відповідача [PERSON] як батька дитини, поведінка якого підтверджує неналежне виконання ним своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , що виражається в ухиленні від участі відповідача у вихованні дитини, та його матеріального забезпечення на належному матеріальному рівні, самоусунення відповідача від вирішення питань пов`язаних із розвитком дитини. На підставі наведеного з врахуванням інтересів самої дитини [PERSON] , [INFO] , позиції позивача, обґрунтованої належними, допустимими і достатніми доказами, безпосередньо дослідженими судом під час судового розгляду, приводить суд до висновку щодо наявності підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення\~(справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )»\~ \~ \~ \~ \~«Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)». 9.Судові витрати. Судом встановлено, що позивачем при зверненні із позовом понесені судові витрати з оплати судового збору у розмірі 992,40 гривень, які з врахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved