Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, відшкодування моральної шкоди. Зазначав, що 08.11.2018 між ним та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується розпискою, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 56 000 грн. з обов`язком повернення позики до 21.11.2018. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконала. Посилаючись на те, що [PERSON] , не повернула йому грошові кошти в розмірі 56 000 грн., позивач просив стягнути з відповідача на його користь 56 000 грн. суму позики, а також проценти за користування чужими грошовими коштами 13 255 грн. 55 коп. та комісію в розмірі 56 000 грн. На підставі ст. 625 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 2 649 грн. 03 коп. та 4 636 грн. 80 коп. інфляційних, а також відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності та вказав на те, що позов підтримує в повному обсязі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин; не подала відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 08.11.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження якого було складено розписку (а.с. 17). Відповідно до договору позики відповідачка отримала від позивача грошову суму у розмірі 56 000 грн., що еквівалентно 2 000 дол.США., та зобов`язувалась повернути зазначену суму до 21.11.2018. Обгрунтовуючи позов, позивач вказував на те, що свої зобов`язання за договором позики відповідач не виконує. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У встановлений договором позики строк [PERSON] суму боргу не повернула. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 56 000 грн. заборгованості за договором позики. Позивач, посилаючись на ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача на свою користь 3% річних у розмірі 2 649 грн. 03 коп. та інфляційні у розмірі 4 636 грн. 80 коп. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи також той факт, що договором не встановлено розмір процентів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 2 649 грн. 03 коп. та 4 636 грн. 80 коп. інфляційних. У позовній заяві позивачем заявлено, також, вимогу про стягнення з відповідача на його користь процентів від суми позики в розмірі 13 255 грн. 55 коп. та комісію в розмірі 56 000 грн. Разом з тим, у позові не зазначені обставини на обґрунтування вказаних позовних вимог, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Разом з тим, відсутні правові підстави для задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Факт заподіяння позивачу моральної шкоди останнім не доведено, а також відсутній причинний зв`язок між шкодою та діями відповідача, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до Договору-доручення про надання правничої допомоги № 11.06-20 від 11.06.2020, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ,а також Акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 19.06.2020 загальні витрати на правничу допомогу складають 35 000 грн., зокрема 25 000 грн. - підготовка позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики до Оболонського районного суду міста Києва, 7 500 грн. - вартість представництва в судових засіданнях у Оболонському районному суді міста Києва (а.с. 23-24). В даних розрахунках не наведено обгрунтованого розрахунку витрат на правничу допомогу та детального опису послуг, наданих адвокатом, у Подільському районному суді м. Києва, а тому підстав для задоволення позову в цій частині немає. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] , підлягає стягненню 2 102 грн. судового збору.

Outcome: partial