Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання майнового (речового) права на об`єкт незавершеного будівництва. Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що між [PERSON] та ТОВ «КОНТИНЕНТБУД» укладено Попередній договір від 12.11.2013, відповідно до умов якого відповідач зобов`язується укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) квартира [ADDRESS] , а позивач зобов`язалась прийняти та належним чином оплатити її вартість. Також між сторонами укладено договір про зобов`язання виконання зобов`язань № 4/440 від 12.11.2013, відповідно до зазначеного договору загальна сума становить 408380,00грн. [PERSON] умови договорів були виконані в повному обсязі, кошти повністю сплачені, про що свідчить платіжне доручення №1 від 19.11.2013. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Із засобів масової інформації позивачу стало відомо, що будівництво житлового комплексу «Перлина Троєщини», зупинено, оскільки забудовник самовільно вів будівництво комплексу за відсутності дозвільних документів на будівництво, відкрито кримінальне провадження. У зв`язку з не виконання зі сторони відповідача взятих на себе зобов`язань, та задля відновлення порушеного права позивача, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13.07.2022 відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано відповідачу строк визначений законом на подання відзиву та документів до нього. Позивач [PERSON] в судові засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач ТОВ «КОНТИНЕНТБУД» в судове засідання свого представника не направив, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлявся про місце, дату, час і місце розгляду справи, за адресою зазначеною в позовній заяві (м.Київ, вулиця Л.Руденко, 6-а), про причини неявки суд не повідомив. Від відповідача повернувся конверт з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", і тому судом був здійснений виклик в судове засідання через офіційний сайт «Судова влада України». Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за відсутності його представника та не подано відзиву на позовну заяву. Однак, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі представника відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 12.11.2013 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНТИНЕНТБУД» укладений Попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Буждиганчук Є.Ю., зареєстрований в реєстрі за №1532. Відповідно до умов Попереднього договору, ТОВ «КОНТИНЕНТБУД» зобов`язався укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) квартира [ADDRESS] , а позивач зобов`язалась прийняти та належним чином оплатити її вартість. Пунктом 1.3 Попереднього договору визначено, що сторони зобов`язуються укласти Основний договір протягом І кварталу 2015 року, але вбудь-якому разі не раніше отримання стороною 1 (відповідачем) правовстановлюючих документів на об`єкт та надання комунальним підприємством «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме мано» документів, що є необхідними для належного укладання та оформлення Основного договору. Сторони встановили, що Основний договір укладається протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання стороною 2 (позивачем) відповідного повідомлення від сторони 1. Відповідно до п.1.2 Попереднього договору, сторони встановили, що виконання зобов`язань щодо укладання та виконання Основного договору, яке встановлене п.1.1 розділу 1 Попереднього договору повинне бути забезпечене. Вид та порядок забезпечення виконання вказано зобов`язання сторони визначають в окремому договорі про забезпечення виконання зобов`язань. Зазначений договір про забезпечення виконання зобов`язань сторонами укладають у простій письмовій формі та підписують одразу після укладання попереднього договору. 12.11.2013 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНТИНЕНТБУД» укладений Договір про зобов`язання виконання зобов`язань № 4/440. Згідно із пунктів 2.2 та 2.2.1. Договору про зобов`язання виконання зобов`язань, на виконання пункту 1.1. цього договору сторони погодили наступне: сторона-2 зобов`язується сплатити стороні-1 суму коштів, яка в національній валюті України (разом з податком на додану вартість) на день укладання цього договору становить 408380,00грн. Вартість 1 (одного) квадратного метра на момент укладання цього договору становить 7000,00грн. Відповідно до платіжного доручення №1 від 19.11.2013, [PERSON] сплатила відповідно до договору кошти в розмірі 408380,00грн, що складає 100 (сто) відсотків вартості майнових прав Об`єкта нерухомості, що знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] . Отже судом установлено, що позивачка [PERSON] виконала свої зобов`язання передбачені Попереднім договором та Договором про зобов`язання виконання зобов`язань, що надає право позивачу закріпити майнові права на Об`єкт нерухомості. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язань передбачених договорами, ведення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось у встановлені договором строки, будівництво не відбувається тривалий час, при цьому, позивачка за даним позовом сплатила повну вартість за договорами, вказані обставини ставлять під сумнів можливість виконання підрядником своїх зобов`язань за договором в зв`язку з чим є необхідність у визнанні майнових прав за позивачкою на об`єкти незавершеного будівництва. Відповідно до положення статей 2, 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права. Згідно із ч.5 ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Статтею 190 ЦК України встановлено, що майном, як особливим об`єктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Таким чином, майнові права визнаються речовими правами. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202, 204 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням того, що згідно із ст. 626 ЦК України договором є домовленість, спрямована на виникнення, зміну та припинення прав та обов`язків, укладення з позивачкою Попереднього договору та Договору про забезпечення виконання зобов`язань є дією, спрямованою на набуття цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, у позивача у зв`язку з виконанням зобов`язання щодо сплати вартості квартири виникло право вимоги й оформлення права власності на квартиру шляхом укладання Основного договору, а у Товариства виникло право на отримання вартості квартири та кореспондуючий обов`язок укласти з позивачем Основні договори купівлі-продажу квартир та передати їх останній за відповідним Актом приймання-передачі. Статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Оскільки квартира є оплаченими позивачем об`єктами, які після завершення будівництва стають окремим майном, то до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачу належить не право власності на квартиру, а майнові права на цю квартиру. Відповідно до статей 41 та 47 Конституції України, кожен громадянин має право на житло, держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також право власності є непорушним. До того ж в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майном вважається законне і обґрунтоване очікування (сподівання отримання ефективного користування правом власності) набуття майна або майнового права в майбутньому. Таким чином, суд приходить до висновку, що до завершення будівництва про інвестованого позивачем об`єкту нерухомого майна, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] , на земельній ділянці за кадастровим номером 8000000000:62:017:0010, позивачу, як інвестору, належать майнові права на цей об`єкт нерухомого майна. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 4083,80грн.

Outcome: approved