Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), яка подана адвокатом Чебаненко Ольгою Андріївною (РНОКПП [NUMBER] , адреса: 65078, м.Одеса, вул. Героїв Крут, 33), до [PERSON] , [INFO] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 23105,22 гривень, вартість послуг експерта у розмірі 2000 гривень, моральну шкоду у розмірі 20000 гривень, суму понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 7350 гривень. В обґрунтування позову зазначає, що 02.09.2020 о 10:50 в м.Одесі на вул.М.Арнаутська,71, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», д/н [NUMBER] , рухаючись по вул.М.Арнаутська на перехресті вул.Рішельєвська, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16, здійснивши рух прямо, де дозволено тільки праворуч, здійснив наїзд та зіткнення з автомобілем «Smart Fortwo», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Smart Fortwo», д/н [NUMBER] , на праві власності належить позивачу [PERSON] . Вина відповідача у скоєні ДТП підтверджується матеріалами адміністративної справи та постановою Приморського районного суду м.Одеси по справі №522/16327/20 від 09.10.2020, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке відбулось 02.09.2020. На момент складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , працівниками поліції було виявлено, що ним здійснюється керування транспортним засобом без договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності по постанові ЕАМ №3072706. Обидва транспорті засоби на момент ДТП не були застраховані. Відповідно до висновку № 177-20 від 02 листопада 2020 року, матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля «Smart Fortwo», д/н [NUMBER] склала 23105,22 гривень. Крім того, позивач зазначив, що йому спричинена моральна шкода, яка полягала у тому, що він на час скоєння відповідачем дорожньо-транспортної пригоди за участі його автомобіля пережив дуже сильне нервове потрясіння, оскільки за кермом була його дружина [PERSON] та в салоні знаходилась їх 4-місячна донька. Після ДТП він довгий час перебував у шоці, оскільки перехвилювався за життя та здоров`я дружини та маленької доньки. У родині також виховується ще одна малолітня дитина син [PERSON] . Автомобіль позивачем використовувався для власних потреб, та для потреб дружини відвозити новонароджену дитину до педіатра, на масажі, другу дитину до дитячого садку, тощо, та з його пошкодженням позивач та його родина зазнали вимушених змін в звичному укладі життя, порушення своїх нормальних життєвих зв`язків; ця ситуація в цілому негативно вплинула на нього та його психологічний стан. Також, він вимушений був витрачати кошти на проведення оцінки пошкодженого автомобіля, звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.41-42). 28.04.2021 від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що збитки, які виникли у позивача мали бути визначені проведенням експертизи за участю обох водіїв, або згідної до реальної вартості втраченого майна, він мав за свій рахунок провести відповідні ремонтні роботи. Проте, позивач без його участі через 2 місяці звернувся до експертів за проведенням відповідного розрахунку збитків, але він не був повідомлений та не був викликаний експертом на проведення експертизи. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження, яке складене 02.11.2020 зазначено, що другий учасник ДТП відсутній, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за проведення вказаного дослідження. Вказані в дослідженні пошкодження автомобілю «Smart Fortwo», д/н [NUMBER] не відповідають зазначеним пошкодженням цього ж автомобілю в протоколі ДТП від 02.09.2020. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, зазначив що позивач вказані вимоги обґрунтував тим, що внаслідок ДТП зазнав сильне нервове потрясіння та вимушені зміни у звичному укладі життя. Однак, жодних доказів для підтвердження вказаних обставин позивачем не надано. Згідно переліку пошкоджень, які вказані у схемі місця ДТП, складеної 02 вересня 2020 року о 10:50 хвилин, зазначається, що на автомобілі позивача «Smart Fortwo», д/н [NUMBER] містяться наступні пошкодження: «заднє праве крило, задній правий ліхтар». Тобто вказані пошкодження незначні, а отже не перешкоджали позивачу в експлуатації вказаного транспортного засобу, тому позивач мав об`єктивну можливість продовжувати вести звичний уклад життя (а.с. 54 56). Ухвалою суду від 17 травня 2021 року було витребувано з Приморського районного суду міста Одеси справу № 522/16327/20 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Рашкевич С.О. та призначено у цивільній справі судову комплексну трасологічну та автотоварознавчу експертизу. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 08 червня 2022 року поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та призначено судове засідання по справі. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що згоден з тими пошкодженнями, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення. Завдання позивачу моральної шкоди не підтверджено жодними доказами. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, та матеріали адміністративної справи №522/16327/20, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.2020 року о 10:50 в м.Одесі на вул.М.Арнаутська,71, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», д/н [NUMBER] , рухаючись по вул.М.Арнаутська на перехресті вул.Рішельєвська, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16, здійснивши рух прямо, де дозволено тільки праворуч, здійснив наїзд та зіткнення з автомобілем «Smart Fortwo», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 09.10.2020, яка набрала чинності 20.10.2020, у справі №522/16327/20 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.11). Автомобіль «Smart Fortwo», д/н [NUMBER] , на праві власності належить позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 14.06.2019. (а.с. 12). Відповідно до висновку судового експерта Крутих Є.О. № 177-20 від 02 листопада 2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Smart Fortwo», д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 02.09.2020 визначається рівною 23105,22 грн. (а.с. 15 23). Відповідно до висновку експерта №21-7264 судової транспортно-трасологічної експертизи від 26.04.2022 слідів і ушкоджень на деталях автомобілів «Smart Fortwo», д/н [NUMBER] та ВАЗ 2108 д/н [NUMBER] , які б у категоричній формі вказували б на факт їх взаємного контакту в умовах події, не виявлено. Встановити механізм контактної взаємодії автомобілів «Smart Fortwo», д/н [NUMBER] та ВАЗ 2108 д/н [NUMBER] (якими частинами вони контактували та під яким кутом між їх поздовжніми осями розташовувались в момент первинного контакту) експертним шляхом не представляється можливим з причин, наведених у дослідницькій частині висновку. Визначити експертним шляхом,\~якому типу\~належить транспортний\~засіб,\~що міг залишити сліди та\~пошкодження на\~автомобілі «Smart\~Fortwo» при їх можливому взаємному контакті не представляється можливим з причин, наведених у дослідницькій частині висновку. Також, в дослідницькій частині висновку зокрема зазначено, що будь-яка можлива слідова інформація, яка б могла відображати факт взаємного контактування транспортних засобів, за цей період могла не зберегтися та втратитися, що потребує відповідної оцінки судом. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною 1 статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192\~ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем надано висновок № 177-20 від 02 листопада 2020 року експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного експертом Крутих Є.О. на замовлення [PERSON] . Надаючи оцінку даному висновку, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Згідно ч.3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до ч.4 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Згідно до ч.5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Згідно ст. 1 ЗУ «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Згідно ч.6 ст. 13 ЗУ «Про судову експертизу», незалежно від виду судочинства судовий експерт має право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом. Аналізуючи норми цивільного процесуального законодавства в сукупності з нормами законодавства про судову експертизу, судом встановлено, що ст. ст. 102, 106\~ЦПК України регулюють питання проведення експертизи на замовлення учасника справи. А експерт зобов`язаний вказати про обізнаність про кримінальну відповідальність виключно в разі, якщо висновок підготовлено для подання до суду. Разом з тим судом встановлено, що експертом Крутих Є.О. складено висновок експертного дослідження, що не протирічить вимогам ЗУ «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства\~юстиції України\~№53/5\~від 08\~жовтня 1998\~року та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року. Визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди, завданої позивачу шляхом пошкодження належного йому автомобіля, було виконано на підставі та згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року №1074/8395 та, разом з іншими доказами, актом огляду ТЗ з описом пошкоджень, фото пошкоджень, що підтверджує розмір завданої шкоди. Отже, у відповідності до статті 79 ЦПК України, висновок автотоварознавчого експертного дослідження№177-20 є належним та достовірним доказом у справі. Згідно даних цього висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Smart Fortwo», д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 02.09.2020 визначається рівною 23105,22 грн. Жодних належних та допустимих доказів на спростування того, що визначена сума розміру\~\~матеріального збитку не підтверджує розмір збитків, завданих внаслідок ДТП від\~\~02.09.2020, стороною відповідача не надано. На підставі викладеного суд вважає, що відповідач, який винний у вчиненні адміністративного правопорушення, що спричинило матеріальну шкоду власнику майна [PERSON] , повинний відшкодувати позивачу суму матеріальної шкоди у розмірі 23105,22 грн. В частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2, 3\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. За змістом\~статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди»\~обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто, при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Таким чином, моральна шкода має бути доведеною та обґрунтованою, натомість позивачем не надано жодних доказів, що свідчили б про обсяг моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто позивачем не доведено наявність самої моральної шкоди та причинного зв`язку між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. У зв`язку з викладеним суд вважає вимогу позивача про стягнення моральної шкоди необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 1 та 6 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 23105,22 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша статті 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України). Таким чином ЦПК України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі. Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертного дослідження та отримання висновку відбулося за ініціативою [PERSON] до звернення до суду з позовом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу послуг експерта. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial