Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що [INFO] відповідачка [PERSON] народила дитину [PERSON] .Відомості про батька в свідоцтві про народження та, відповідно, і Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.На даний час та вже майже два з половиною роки відповідачка фактично перестала приділяти увагу вихованню та розвитку своєї малолітньої доньки.Майже відразу після народження доньки відповідачка почала зловживати спиртними напоями, навіть під час годування грудної дитини, а також вона робила це навіть під час прогулянок із дитиною.І вже з грудня 2020 року донька відповідачки [PERSON] стала проживати разом із бабусею [PERSON] (позивачкою). Відповідачка взагалі перестала піклуватися про свою доньку [PERSON] , покинула її та взагалі змінила місце свого проживання. Мати [PERSON] взагалі не відвідує її, не телефонує їй, не приймає участі у її вихованні, вона взагалі не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; відповідачка не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; відповідачка не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти та взагалі не цікавиться подальшою долею дитини. Тому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , а також стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, і до досягнення нею повноліття. Позивачка та її представник в дане судове засідання не з`явилися. Надали спільну заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Під час вступного слова підтримали викладені доводи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. Свідок [PERSON] та свідок [PERSON] під час допиту у суді підтвердили ті обставини, на які посилається позивач. Третя особа надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вислухавши позивача, свідків, третіх осіб, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відповідачка [PERSON] народила дитину [PERSON] , про що 03 лютого 2015 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції було складено відповідний актовий запис № 123. (а.с.11) Відомості про батька в свідоцтві про народження та, відповідно, і Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. На даний час та вже майже два з половиною роки відповідачка фактично перестала приділяти увагу вихованню та розвитку своєї малолітньої доньки. Майже відразу після народження доньки відповідачка почала зловживати спиртними напоями, навіть під час годування грудної дитини, а також вона робила це навіть під час прогулянок із дитиною. І вже з грудня 2020 року донька відповідачки [PERSON] стала проживати разом із бабусею [PERSON] (позивачкою). Відповідачка взагалі перестала піклуватися про свою доньку [PERSON] , покинула її та взагалі змінила місце свого проживання. Отже, донька відповідачки - [PERSON] , проживає разом з позивачкою. (а.с. 18)Позивачка самостійно повністю забезпечує її матеріально, піклується про неї, приймає участь у її повсякденному житті, навчає життєвим та моральним цінностям та взагалі виховує її без участі її матері - [PERSON] . Позивачка одягає дівчинку, забезпечує її всім необхідним для нормального життя та приймає активну участь в її всебічному розвитку. Так, позивачка попіклувалася про зарахування дитини до Сумського ДНЗ № 26 «Ласкавушка», який [PERSON] відвідувала. Як повідомила завідувач ДНЗ № 26 «Ласкавушка» у відповіді на адвокатський запит, за час відвідування малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , їхнього закладу, піклуванням про відвідування в більшості займалася [PERSON] тобто позивачка; на батьківських зборах та інших заходах для батьків також була присутня позивачка. (а.с.19) Влітку 2021 року позивачка піклувалася про зарахування [PERSON] до навчального закладу, і з 01 вересня 2021 року онука позивачки [PERSON] була зарахований до 1-Г класу КУ Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 18 Сумської міської ради, де успішно навчається і до теперішнього часу. Позивачка сумлінно займається вихованням та навчанням дівчинки, цікавиться її успіхами у навчанні, відвідує батьківські збори та постійно підтримує зв`язок з класним керівником [PERSON] . Натомість матір [PERSON] - відповідачка на зв`язок із класним керівником доньки не виходила, взагалі не цікавиться ані навчанням, ані розвитком дитини. Саме позивачка забезпечує дитину всі необхідним для навчання приладдям, канцелярськими товарами, шкільним та спортивним одягом тощо. (а.с.20) Мати [PERSON] взагалі не відвідує її, не телефонує їй, не приймає участі у її вихованні, вона взагалі не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; відповідачка не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; відповідачка не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти та взагалі не цікавиться подальшою долею дитини. Згідно листа від 18.11.2022 року комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» повідомляє, що громадянка [PERSON] зверталась за медичною допомогою до лікарів-наркологів медичного центру. Лікувалась стаціонарно з 03.09.2019 по 04.09.2019 з діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація» та з 02.04.2021 по 16.04.2021 з діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.Синдром залежності. Стан відміни з судомами та транзиторними психотичними розладами». (а.с. 57) Відповідно до висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради, позбавлення відповідачки батьківських прав є на сьогодні захистом інтересів самої дитини і надає дівчинці можливість повноцінного розвитку у колі сім`ї бабусі у якій вона проживає. Враховуючи вищезазначене, відповідно до ст.150, п.2 ст.157, п.2 ст.164 Сімейного кодексу України, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] . (а.с. 55-56) Таким чином між сторонами склалися цивільні правові відносини, що регулюються нормами СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно положень ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Оскільки, під час судового розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи про те, що бмати дитини ухиляється від обов`язків по вихованню дитини, суд вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно доньки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2,ч.3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Беручи до уваги викладене, суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) з кожного, щомісячно, до досягнення донькою повноліття, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її особистий рахунок, а не на користь позивачки, так як на даний час вона не має статусу законного представника у розумінні ст. 59 ЦПК України. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав, а також в сумі 992,40 грн. за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved