Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовом в інтересах [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на майно, а саме будинок [ADDRESS] (у технічній документації під літерою А-1, а1, а2) з відповідними господарськими спорудами та будівлями, а саме літньою кухнею (літера Б, б, б1), вбиральнею (літера Д), сараєм (літера Ж), душом (літера Е), погрібом (літера пд), гаражем (літера З), в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач вважає, що єдиним способом захисту її прав на спадкове майно є звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача - Очеретинської селищної військової адміністрації - про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позов не надав, проте начальник Очеретинської селищної військової адміністрації Коваленко М. надав заяву про розгляд справи без участі представника Очеретинської селищної військової адміністрації, в якій також вказав, що просить розглянути справу за наявними матеріалами у справі. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч. ч. 3, 4 ст.1268, ст.1269 ЦК України. Так, згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд встановив, що [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті належало право власності на майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , житловою площею 50,90 кв.м, загальною площею 78 кв.м, який належав йому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок 08.07.1986 року №7. Позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , тобто вона є спадкоємцем першої черги. Спадщину після смерті чоловіка [PERSON] прийняла в силу ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Відповідно до частини п`ятої ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто, право власності на майно, яким володів [PERSON] , після його смерті перейшло до [PERSON] . Суд встановив, що 21.08.2021 року державний нотаріус Першої покровської державної нотаріальної контори Цукурова М.І. відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявницею не надані правовстановлюючі документи на нерухоме майно. За правилами ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК, частина десята статті 67 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Суд вважає доведеним, що на теперішній час позивачка з незалежних від неї причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачкою спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. Суд вважає, що існують всі законні підстави для задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved