Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

До Бершадського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] до [PERSON] за участю органу опіки та піклування служби у справах дітей Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем уклали шлюб 04.02.2015 році у виконавчому комітеті Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис за №7 від 04.02.2015 року. Від даного шлюбу у них є син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] . У вересні місяці, цього року, відповідач виїхала за кордон разом з дочкою [PERSON] , позивач залишився проживати разом із їх сином, [PERSON] . Згодом позивач дізнався що відповідач перед від`їздом подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу (справа №126/2094/22), станом на момент подачі позову до суду рішенням суду шлюб між ними розірвано. Враховуючи обставину що відповідач перебуває за межами України та проживає окремо, вона прогнозовано не може брати участі у належному утриманні та вихованні малолітнього сина [PERSON] . Усвідомлюючи відповідальність за виховання та піклування малолітнього сина, створення для нього належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку позивач вважає, що його малолітній син повинен проживати з ним. У будинку де позивач на даний час проживає з сином, для сина створені усі необхідні умови для комфортного проживання. Тривале проживання даному житлі сформувало для дитини звичне соціально-побутове середовище. На даний час позивач працює, має стабільний заробіток матеріально спроможний утримувати сина, займається його вихованням, слідкує за його розвитком та здоров`ям. Враховуючи той факт що відповідач не має можливості повноцінно брати участь у вихованні їх сина, визначення місця проживання з позивачем сприятиме реалізації його батьківських прав, зокрема, у питаннях, пов`язаних із реалізацією особистих прав дитини, а тому він звернувся з даним позовом до суду. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідач подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Представник третьої особи подав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечуав. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК (1618-15) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Позивач з відповідачем уклали шлюб 04.02.2015 році у виконавчому комітеті Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис за №7 від 04.02.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва за [NUMBER] . Від даного шлюбу у них є син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] . У вересні місяці, цього року, відповідач виїхала за кордон разом з дочкою [PERSON] , позивач залишився проживати разом із їх сином, [PERSON] . Усвідомлюючи відповідальність за виховання та піклування малолітнього сина, створення для нього належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку позивач вважає, що його малолітній син повинен проживати з ним. Позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком не заперечуються відповідачем та доведені матеріалами позову. У разі зміни місця проживання дитини, батько зобов`язується попереджати матір письмово із вказанням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Положеннями ч. 1 ст. 161 ЦК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов про визначення місця проживання дитини разом з батьком підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач не наполягав на стягненні витрат із сплати судового збору з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved