Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований Виконавчим комітетом Письмечівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області 01 серпня 2014 року за актовим записом № 01, її прізвище залишити без змін. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що подружні відносини з відповідачем фактично розірвані, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальний характер, у них різні погляди на життя, за характером не сходяться. Позивачка вважає, що збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, зазначає, що її рішення про розірвання шлюбу усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя. Вказує, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу дитина буде продовжувати проживати разом з матір`ю. У судове засідання позивачка не прибула, просила розглянути позовну заяву за її відсутності. Від адвоката Булкіної О.І., представника позивачки, до суду надійшла заява, в якій вона просить задовольнити позовні вимоги, зазначає, що позивачка вважає, що сім`я з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, з лютого 2022 року позивачка проживає з іншим чоловіком [PERSON] , з яким має намір створити сім`ю. З часу припинення сімейно-шлюбних стосунків примирення не відбулося, хоча всі сторони мали на це час, тому немає необхідності у наданні строку для примирення. Представник позивачки просила проводити розгляд справи за її відсутності. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, у якій він повідомляє, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідач також просив розглянути справу за його відсутності. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 01 серпня 2014 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Письмечівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (свідоцтво про шлюб від 01.09.2014 серії [NUMBER] ). Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . Подружжя має сина [PERSON] , який народився [INFO] (свідоцтво про народження від 16.09.2014 серії [NUMBER] ). На теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, проживають вони окремо примирення між ними неможливе. Позивачка бажає розірвати шлюб, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. На підтвердження припинення позивачкою сімейно-шлюбних відносин з відповідачем та фактичного проживання з іншим чоловіком представником позивачки надано суду акт про підтвердження фактичного місця проживання, складений 29 вересня 2022 року, за змістом якого [PERSON] разом з дітьми та [PERSON] фактично проживають у [ADDRESS] . Згідно з довідкою від 03.10.2022, наданою КНП «Солонянська багатопрофільна лікарня», [PERSON] у стані вагітності не перебуває. Конституцією України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51). Статтею 24 СК України передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, враховуючи ті обставини, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає далі проживати у шлюбі, наполягає на його на розірванні, не вбачає необхідності у наданні строку для примирення, збереження шлюбу суперечить її інтересам, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки про розірвання шлюбу потрібно задовольнити. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки про залишення її прізвища без змін підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За подання позову позивачкою сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. Враховуючи правила, встановлені ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачці належить повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, що складає 496,20 грн, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а решту судового збору стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved