Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~(далі\~-\~\~ТОВ «ФК «ЄАПБ»),\~ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~ заборгованості за кредитними договорами в сумі 14040,00 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 24.06.2020 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики № 9712197. У подальшому 14.06.2021 ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступив право вимоги по вказаному кредитному договору позивачеві. Договір позики був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису позичальника, [PERSON] ознайомився, погодився та зобов`язався виконувати умови договору позики. Однак, відповідач ухиляється від сплати своєї заборгованості, що змусило позивача звернутися до суду із вказаним позовом, яким він просив суд стягнути із відповідача кошти за договором позики № 9712197 в сумі 14040,00 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 гривень. Ухвалою від 02.11.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 24.06.2020 уклали договір позики № 9712197 відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 5000,00 грн. За користування кредитом [PERSON] мав сплатити товариству 292,00% річних від суми кредиту в розрахунку 2.7 % на добу. Тип процентної ставники - фіксована. Кредит було надано строком на 28 днів. Надана копія правил надання грошових коштів (а.с. 6-11). 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача (а.с. 12-14). Вказане підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 14.06.2021 за вищезазначеним договором (а.с. 15), витягом з реєстру боржників (а.с. 16). До матеріалів справи надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 9712197 від 24.06.2020 року в розмірі 14040,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9040,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 18). Із змісту договорів, а також додатків до них вбачається, що сторони визначили усі істотні умови вказаних договорів, зокрема порядок надання, погашення кредитів та нарахування і сплати відсотків за користування, строк дії вказаних договорів та відповідальність сторін. Також судом встановлено, що сторони даними угодами визначили графік погашення платежів та детальний розпис загальної вартості кредиту. Таким чином суд доходить обґрунтованого висновку, що відповідач належним чином був ознайомлений із умовами отримання вказаних кредитів, порядком їх користування та термінами сплати як тіла кредиту так і процентів за їх користування, про що свідчить його підпис на вказаних вище договорах. Неодноразово звертався із заявами про продовження дії деяких договорів. Доказів зворотного матеріали справи не містять. Згідно з ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Як вбачається з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Як вбачається з матеріалів справи позивач за вих. № 4807993 від 21.06.2021, направив на адресу боржника повідомлення про відступлення права вимоги та необхідних реквізитів про здійснення платежів, на яке відповідач жодним чином не відреагував. Судом, із розрахунку заборгованості здійсненої позивачем, встановлено, що відповідач, отримавши кредитні кошти належним чином умови договорів не виконує та сплату їх у порядку, визначеному чинним законодавством та умовами вказаних договорів не здійснює. Згідно\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частинами 6, 11\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію»\~права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема\~Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до\~Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому у останньої виникла заборгованість по сплаті вказаної суми кредиту, що стверджується відповідними розрахунками заборгованості, які відповідачем не спростовані, перевірені судом та можуть бути прийняті до уваги. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору зміст якого, а також скупну вартість кредиту, та умови кредитування достеменно знав. Відповідач користувався вказаними коштами, що стверджується матеріалами справи, тобто використовував їх на власний розсуд, а тому суд вважає, що відповідач знав, що кошти взяті в борг та підлягають поверненню на умовах визначених договорами, які до того ж самим відповідачем не оспорювались та не заперечувались. За вказаних обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені відповідними доказами, які безпосередньо досліджені судом та їм надана оцінка у їх сукупності та взаємозв`язку. Таким чином судом встановлено, що відповідач має перед позивачем заборгованість за договором позики у сумі 14040,00 грн. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved