Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог в позовній заяві зазначено, що 21.09.2002 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є різні погляди сторін на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Примирення, на думку позивача, неможливе, оскільки шлюб суперечить її інтересам. На підставі викладеного, позивач просила про задоволення позову. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача та підтримання позову. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Дослідивши наявні у справі матеріали (свідоцтво про одруження, копію свідоцтва про народження дитини), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21.09.2002 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у подружжя не склалось, створити родину їм не вдалось, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного, тому шлюб носить формальний характер. Відповідач згоден з позовом про розірвання шлюбу.\~ За змістом ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а подружжя не має намір зберігати шлюб. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст. 112 СК України). З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Відповідно до вимог ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~є підставою для задоволення позову. Відповідно до\~вимог ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. Водночас, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1\~ст. 142 ЦПК України, ч.3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~позивачу підлягає повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на викладене, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 496 грн. 20 коп. На підставі ст.ст.\~110,112,114 Сімейного Кодексу України\~та

Outcome: approved