Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Короткий зміст\~позову.\~Позивач [PERSON] \~звернувся\~до\~\~суду\~з\~позовом\~до\~відповідача\~ [PERSON] \~про відшкодування\~шкоди в\~порядку регресу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те,\~що 07.05.2019 року\~ між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно- страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3654140. Відповідно до умов вказаного полісу страхування ПАТ «Українська пожежно- страхова компанія» зобов`язалась у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Volgswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Вказує, що 21.01.2020 року приблизно о 19 год. 07 хв., в м. Чернівці по вул. Герцена 5, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volgswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспортному засобу «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Обгрунтовує, що відповідно до постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.02.2020 року, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Стверджує, що на підставі страхового акту №ОЦ/233/000/20/0051 від 23.06.2020 року ПАТ «Українська пожежно- страхова компанія» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5\~768,87 грн. Разом з тим, вказує, що 01.10.2020 року між ПАТ «Українська пожежно- страхова компанія» (Первісний кредитор) та ним, як фізичною особою- підприємцем [PERSON] , укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору, в тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АО/3654140 рід 07.05.2019 року. Просить суд, стягнути з [PERSON] на його користь суму завданих збитків, в порядку регресу, у розмірі 578, 87 грн.; судові витрати в рахунок повернення сплаченого судового збору\~у розмірі 992,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін по справі. Позивач [PERSON] та в його інтересах представник, адвокат Самойленко П.М. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. До суду позивач [PERSON] скерував клопотання, відповідно до якого просить розгляд справи провести без його та його представника участі; позовні вимоги підтримую та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву до суду не надав. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч.2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає, що можливо розглянути справу у відсутність відповідача, та зі згоди позивача в заочному порядку, що відповідатиме вимогам ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом належними та допустимими доказами по справі, встановлено, Як було встановлено судом, постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.02.2020 року, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.\~(а.с.28-29). Також, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за\~ст.122-4 КпАП України\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 420,40 гривень. Судом встановлено, що 21.01.2020 року приблизно о 19:07 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Volgswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » по вул. Герцена, 5 в м.Чернівці, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб марки «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », який перебував у користуванні [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілих немає, транспортні засоби пошкоджені частково. [PERSON] після вчинення вказаного вище правопорушення залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.28-29) Відповідно до ч.6\~ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно 07.05.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно- страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3654140. Відповідно до умов вказаного полісу страхування ПАТ «Українська пожежно- страхова компанія» зобов`язалась у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Volgswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 21.01.2020 року власник автомобіля марки «Ford», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » [PERSON] звернувся з заявою до ПАТ «Українська пожежно- страхова компанія» про виплату страхового відшкодування за полісом №АО/3654140. (а.с.16-20). Відповідно до платіжного доручення №10913 від 24.06.10.2020 року та страхового акту №ОЦ/233/000/20/0051 від 24.06.2020 року встановлено, що власнику автомобіля марки «Ford», державний реєстраційний номер « [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в сумі 5768,87 грн. (а.с.21-22). Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт них засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 979 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п.1.7\~ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Частиною першою\~статті 1191 Цивільного кодексу України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пунктом 1.1\~статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. За змістом ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Одночасно ст.38 Закону визначені правові підстави звернення страховика з регресним позовом до страхувальника. Так, згідно п.в ст. 38.1.1 Закону, страховикпісля виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Як визначено підпунктом в) пункту 38.1.1\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Обов`язок щодо регресної виплати відшкодування страховику виникає не лише у випадку керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (підпункт а) пункту 38.1.1\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а й у випадку якщо водій після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Враховуючи викладене, у відповідача [PERSON] виникло зобов`язання відшкодувати страховій компанії завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого страхового відшкодування за полісом №АО/3654140. Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПАТ «Українська пожежно- страхова компанія» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 24.06.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням N«10913 від 24.06.2020 року. (а.с.22) З метою досудового врегулювання спору, відповідачу [PERSON] було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак в добровільному порядку погашення заборгованості останнім не було здійснено. (а.с.23) Разом з тим, судом встановлено, що 01.10.2020 року між ПАТ «Українська пожежно- страхова компанія» (первісний кредитор) та фізичною особою- підприємцем [PERSON] , укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору, в тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АО/3654140 рід 07.05.2019 року. (а.с.7-14) Щодо стосується вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, то суд зважає на наступне. Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до вимог ч.3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених\~ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved