Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що [PERSON] є одинокою матір`ю, державна реєстрація народження малолітнього [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Сім`я проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом із [PERSON] в будинку проживають: її матір, [PERSON] , яка є опікуном над малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , недієздатна сестра [PERSON] . З вересня 2019 року до березня 2020 року родина перебувала під соціальним супроводом управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. 08.06.2021 року на адресу служби у справах дітей надійшло звернення від мешканців [ADDRESS] з приводу неналежного догляду з боку [PERSON] та [PERSON] за дітьми. Відповідно до рапорту працівників патрульної поліції від 19.07.2021 року за адресою [ADDRESS] були зачинені малолітні діти, чути дитячий плач. Прибувши за вказаною адресою було встановлено, що дорослі члени родини відсутні. 20.07.2021 року малолітній [PERSON] був взятий на облік у службі у справах дітей як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах. У зв`язку із загрозливою ситуацією, яка склалася у родині [PERSON] , відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 21.07.2021 року №600-1 «Про відібрання малолітніх [PERSON] , [PERSON] », [PERSON] та [PERSON] було вилучено із сім`ї та направлено на обстеження у КП «Волинський обласний перинатальний центр» Волинської обласної ради з подальшим влаштуванням у КП «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради. Покликаючись на викладені обставини, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина [PERSON] , починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Просили суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідка, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є одинокою матір`ю, державна реєстрація народження малолітнього [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8). З матеріалів справи встановлено, що 08.06.2021 року до Служби у справах дітей надійшло повідомлення громадян про неналежні умови проживання, утримання та виховання дітей в сім`ї [PERSON] , що підтверджено актами обстеження умов проживання від 16.06.2021 року, 19.07.2021 року (а.с. 6, 7, 10). Згідно наказу служби у справах дітей Луцької міської ради №39 від 20.07.2021 року взято на облік дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із неналежним виконанням батьками батьківських обов`язків (а.с. 14). Відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 21.07.2021 року №600-1 «Про відібрання малолітніх [PERSON] , [PERSON] » у зв`язку із тим, що в сім`ї [PERSON] склалася загрозлива ситуація для життя та здоров`я малолітніх дітей, малолітніх [PERSON] та [PERSON] було вилучено зі сім`ї та направлено у КП «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради (а.с. 11). Із висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 202 від 22.07.2021 року, встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , служба у справах дітей вважає за доцільне просити суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] (а.с. 5). Наведені обставини свідчать про те, що [PERSON] , як мати малолітньої дитини ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не забезпечує необхідного рівня догляду, не піклується про необхідний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально його не забезпечує, оскільки не працює. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Враховуючи встановлені судом обставини, відомості про особу відповідача [PERSON] , ставлення до виховання дитини, матеріальну спроможність утримувати сина, соціальну неадаптованість відповідача, житлово-побутові умови проживання дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Таке рішення ухвалюється судом в найкращих інтересах дитини, оскільки опіка держави, в даному випадку, це єдиний спосіб забезпечити їй належні умови для життя, розвитку та виховання. Доказів на спростування встановлених та досліджених судом обставин, сторона відповідача суду не надала. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнені з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З ч. 3 ст. 180 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників з ким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, становить з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; від 6 до 18 років, становить з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. З огляду на наведене, враховуючи особу платника аліментів, засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Із наведеного слідує, що при зверненні до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», тому, виходячи із положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір розмірі 908 грн..

Outcome: approved