Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

27 липня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким: усунути перешкоди у спілкуванні та визначити участь [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] ( [INFO] ) наступним чином: 1. Шляхом встановлення зустрічей з дитиною: - кожну середу з 16:00 години до 20:00 години; - кожні вихідні з суботи о 20:00 години до 20:00 години у неділю; з урахування режиму дня дитини, без присутності матері, з можливістю виїзду до місця проживання батька; - в день народження дитини з 15:00 години до 20:00 години; - почергово, кожного року, в дні святкування Нового року та [PERSON] з 12:00 години 31 грудня до 19:00 години 03 січня та з 15:00 години 06 січня до 19:00 години 07 січня, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - почергово, через один рік, в день святкування Пасхи з 17:00 години п`ятниці до 19:00 години неділі, з урахуванням режиму дня дитини, без обмеження місця прогулянок; - половину днів шкільних канікул (в літній та зимовий період) для відпочинку та оздоровлення дитини на території України та за межами України за попереднім узгодженням періоду з матір`ю дитини; 2. Шляхом необмеженого спілкування батька з сином за допомогою телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, з урахуванням режиму дня дитини. В обґрунтування свого позову посилається на те, що з 14 лютого 2019 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, в період якого народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що після розірвання шлюбу [PERSON] проживає з їх сином у нового обранця ( [PERSON] ) в його помешканні, позивач намагається брати активну участь у вихованні сина, однак домовленості з [PERSON] щодо порядку спілкування з дитиною виконуються лише частково і не систематично. Позивач стверджує, що [PERSON] йому особисто надавати дитину для спілкування відмовляється, погоджується спілкуватись виключно через його батька, що створює незручності та обмежує позивача у спілкуванні з сином. Численні спроби вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок позитивного результату не дали. Позивач вважає, що якого права як батька є порушеними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 29.07.2021 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та одночасно доручено Службі у справах дітей Одеської міської ради підготувати висновок щодо можливих варіантів спілкування батька з дитиною, а Київській районній адміністрації Одеської міської ради затвердити вказаний висновок на засіданні органу опіки та піклування. 16 серпня 2021 року стороною відповідача до суду було надано відзив на цивільний позов [PERSON] , в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В ході судового засідання, яке відбулось 29.09.2021 року, постало питання про зупинення провадження у справі у зв`язку з відсутністю висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністраціх Одеської міської ради щодо можливих варіантів спілкування батька з дитиною. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 29.09.2021 року повідомив, що не звертався до Служби у справах дітей Одеської міської ради для отримання висновку, оскільки йому потрібен був ще деякий час на підготування відповідних документів, та в свою чергу, не заперечував проти зупинення провадження у справі до отримання висновку орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради. Ухвалою суду від 29.09.2021 року було зупинено провадження у справі до отримання висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради щодо можливих варіантів спілкування батька з дитиною. В подальшому, узв`язку із тим, що висновку від Київської районної адміністрації Одеської міської ради судом отримано не було, та узв`язку із тим, що провадження у справі було зупинено вже досить тривалий час, з дати зупинення провадження минуло більше року, ухвалою суду від 07.10.2022 року було поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ній, не заперечували проти визначення способів участі у вихованні дитини, які визначені у висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. 31.10.2022 року представник відповідача - адвокат Доронін Олександр Дмитрович звернувся до суду з заявою, в якій, посилаючись на військовий стан, оголошений в країні, зазначав про те, що він перебуває в зоні активних бойових дій, однак, жодних доказів цього суду не надав. Вирішуючи питання відкладення судового засідання, суд бере до уваги, що справа перебуває в провадженні суду вже майже півтора роки, що з урахуванням предмету спору, порушує права позивача на спілкування з дитиною. Крім того, відповідач неодноразово зверталась до Служби у справах дітей та Київської районної адміністрації з проханням не розглядати зазначене питання у її відсутність, однак, причини її неявки були визнані неповажними. Також суд враховує, що будь-якого власного графіку спілкування батька з дитиною, який би враховував зайнятість дитини та інтереси матері, відповідач суду не надала, а у поданолму відзиві на даний позов [PERSON] взагалі просила відмовити у задоволенні позовних вимог, не зазначаючи причин цього. Представник третьої особи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з метою врегулювання спору надали суду відповідний висновок органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2019 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В період вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено актовий запис № 644024. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що [PERSON] йому особисто надавати дитину для спілкування відмовляється, погоджується спілкуватись виключно через його батька, що створює незручності та обмежує позивача у спілкуванні з сином. Більш того, як повідомив позивач у судовому засіданні, відповідач у теперішній час взагалі виїхала з м. Одеси та проживає в Івано-Франківській області, що взагалі унеможливило побачення батька з дитиною. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано,\~\~що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За приписом ч.2\~ст.150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2\~ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно вимог ст.157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно. За приписами ч.ч. 1-3\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 Сімейного кодексу України\~передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суду надано висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.09.2022 року за № 685/01-11 «Про визначення способів участі гр.. [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », згідно якого вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним на теперішній час визначити порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні гр.. [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною, таким чином: кожної першої та третьої суботи місяця з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин неділі; щотижнево, кожної середи з 13 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; щорічно: - 14 серпня з 15 годин 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; 01 грудня з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин; 02 січня з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин; 07 січня з 15 годин 00 хвилин до 19 години 00 хвилин; Наступного дня Великодня з 15 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; Під час літніх канікул, а саме: в липні, для відпочинку та оздоровлення дитини. Зустрічі дитини з батьком мають відбуватись без присутності матері. Відповідно до ч. 2 ст. 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, суд може визначати способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо). Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. При вирішенні спору суд доходить до висновку про те, що між сторонами у теперішній час склались неприязні стосунки, однак, дитина у жодному разі не може бути заручником цих стосунків. З урахуванням вказаного, суд вважає доцільним визначити спосіб участі позивача у вихованні сина [PERSON] відповідно до висновку органу опіки та піклування, а саме шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною, таким чином: кожної першої та третьої суботи місяця з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин неділі; щотижнево, кожної середи з 13 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; щорічно: - 14 серпня з 15 годин 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; 01 грудня з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин; 02 січня з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин; 07 січня з 15 годин 00 хвилин до 19 години 00 хвилин; Наступного дня Великодня з 15 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; Під час літніх канікул, а саме: в липні, для відпочинку та оздоровлення дитини. Крім того, враховуючи вік дитини, суд вважає за необхідне встановити зустрічі дитини з батьком без присутності матері. Ухвалюючи зазначене рішення, суд насамперед керується інтересами дитини та роз`яснює батьку, що зустрічі з дитиною повинні відбуватися за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини, і крім того, у разі зміни життєвих обставин дитини (зростання, влаштування її до школи тощо), він має право звернутись до суду з позовом про зміну встановленого судом графіку. Як передбачено ч.2\~ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення право відношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення право відношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення право відношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна право відношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ \~ст.\~263\~ ЦПК\~ України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Outcome: partial