Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

19.09.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що 07 липня 2007 року позивач уклав шлюб з відповідачем, який було зареєстровано відділом РАЦС по м.Добропіллю Добропільського МРУЮ Донецької області, актовий запис № 141. Рішенням Добропільського місьрійонного суду Донецької області 05.06.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON] [INFO] . Позивач з сином є внутрішньо переміщеними особами та разом проживають за адресою: [ADDRESS] . Син знаходиться на даний час на повному утримані батька, відповідач жодним чином не допомагає. Жодних домовленостей між позивачем та відповідачем про утримання дітей немає. Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.10.2022 року провадження у справі відкрито та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву в якій просять суд слухати справу в їх відсутності позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Щодо заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву та заяву про розгляд спавши у її відсутності суду не подала. Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є внутрішньо переміщеними особами на даний час проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками від 16 квітня 2022 року № 7701-7000731134 та № 7701-7000733589. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки виданої Рукшинською сільською радою від 13.04.2022 року № 104 [PERSON] зареєстрований як внутрішньо переміщена особа та разом з сином [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Добропільської міської ради від 12.04.2022 року № 425/02-21 [PERSON] меншає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою постійно проживає і зареєстрований [PERSON] . Мати [PERSON] участі у виховані та утриманні дитини [PERSON] не приймає та знаходиться за межами України з 2016 року. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 23 вiд 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості мiж батьками про сплату аліментів на дитину отримує аліменти той iз них, з ким дитина проживає та знаходиться на утриманні. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу матері або батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно вiд того, чи перебувають вони у шлюбі мiж собою. Розірвання шлюбу мiж батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав i не звільняє від обов`язків щодо дитини. Вiдповiдно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необxiдним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Згідно до ч.1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд при визначені розміру аліментів у позовному провадженні враховує обставини передбачені ст. 182 СК України, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Так, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося. Спільний неповнолітній син [PERSON] [INFO] на даний час разом з батьком проживає та знаходиться на його утриманні за адресою: [ADDRESS] як внутрішньо переміщена особа. Враховуючи положення ст.180 СК України, матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, суд вважає за можливе задовольнити позов та визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Позивач звільняється від сплати судового збору у відповідності до п.3 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved