Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] , діючи в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьків-ських прав , обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. 14.07.2001 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у них [INFO] народився син - [PERSON] , який по досягненню шістнадцятирічного віку змінив прізвище на « [PERSON] » (актовий запис №58), що підтверджується відповідним свідоцтвом. Після припинення шлюбних стосунків його батьків - з 2009 року син залишився з матір`ю [PERSON] , з якою проживає до даного часу, зареєстрований разом із нею, що підтверджується довідкою Дозвільного центру №342626 від 06 жовтня 2021 року та перебуває на її утриманні. Відповідач з часу припинення шлюбних стосунків з позивачкою спілкування з дитиною припинив, не приймав жодної участі у догляді за сином, його вихованні та утриманні, у зв`язку із чим вона у 2011 році звернулась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів і рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 грудня 2011 року з [PERSON] на її користь на утримання сина стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2011 року до повноліття дитини. Дане рішення суду знаходилось на примусовому виконанні у виконавчій службі у місті Чернівці, однак відповідач, починаючи з листопада 2013 року, не сплачував аліменти у визначеному зазначеним рішенням суду розмірі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 01 грудня 2020 року становить 36 426,02 грн., що підтверджується відповідним розрахунком №87678 від 15 грудня 2020 року, складеним державним виконавцем Першого відділу ДВС у місті Чернівці Хоміцькою Д.І., а тому в даний час Шевченківським районним судом розглядається справа №727/159/22 за її позовом до [PERSON] про стягнення з нього цієї заборгованості та пені по аліментам. У 2020 році відповідач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, який було задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісячно, до повнолітня дитини. Проте і після цього [PERSON] сплачував аліменти не в повному їх розмірі та нерегулярно і його борг по ним дорівнює 26 062,70 грн. Таким чином, [PERSON] тривалий час не сплачує аліменти у визначених судовими рішеннями розмірах, крім того, як батько не приймав належної участі в матеріальному утриманні сина, жодного разу не вітав його подарунками чи грошима ні з днем народження, ні з нагоди інших свят, не купляв ніяких речей, одягу чи взуття. Отже, він намагається максимально усунутись від своїх обов`язків по матеріальному забезпеченню дитини, а тому позивачка змушена звернутись до суду із даним позовом та просить суд задовольнити його вимоги повністю. Ухвалою суду від 28 липня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження у та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.09. 2022 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. [PERSON] та її представник - адвокат Кирилюк Т.А. у судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили суд його задовольнити з підстав, зазначених у позові, питання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу вирішити після подання необхідних доказів доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення, про що зробили відповідну заяву, як це передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України . Представник третьої особи - Служби у справах дітей Чернівецької ради в судове засідання не з*явилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила при ухваленні рішення врахувати інтереси дитини. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`явився, неодноразово був належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки та їх поважність суд не повідомив, відзиву на позов не подав. З огляду на викладене суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, ухваливши заочне рішення відповідно до вимог ст.280 ЦПК України , проти чого позивачка та її представник не заперечували. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, свідків, а також дитини, стосовно якої розглядається питання щодо позбавлення [PERSON] його батьківських прав, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьками його є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 09 лютого 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.14). Відповідно до актового запису №58 від 11 червня 2021 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) [PERSON] змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (а.с.13). Після розірвання шлюбу між сторонами їх син залишився проживати з матір`ю [PERSON] , з якою проживає до даного часу і зареєстрований разом із нею за її місцем проживання, що підтверджується довідкою Дозвільного центру за №342626 від 06 жовтня 2021 року. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог : відділ опіки та піклування Чернівецької міської ради, Чернівецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про оспорювання батьківства (а.с.30-33). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2011 року по справі №2-2646 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку, починаючи з 24 жовтня 2011 року до настання ним повноліття (а.с.15). Станом на 30.11.2020 р. за відповідачем обліковувалась заборгованість зі сплати аліментів згідно вищезазначеного рішення на утримання його сина в сумі 36426,02 грн., що підтверджується її розрахунком №87678 від 15.12.2020р. (а.с.28), яка до теперішнього часу відповідачем не погашена. Крім того, станом на 01.07.2022р. відповідач також має борг зі сплати аліментів в сумі 26062,70 грн. у виконавчому провадженні, відкритому з метою примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.09.2020 року, що підтверджується копією розрахунку заборгованості у ВП №63978387 від 01.07.2022р. (а.с.34). З довідки, виданої [PERSON] , [INFO] , вбачається, що він у 2011-2013 рр. займався в Чернівецькій обласній ДЮСШ на відділенні вільної боротьби. Хлопчика супроводжувала і забезпечувала всім необхідним для занять мати - [PERSON] (а.с.49). У відповідності із довідкою №01-36/463 від 13.12.2021 року, виданою загальноосвітньою школою 1-3 ступенів №30 Чернівецької міської ради, [PERSON] виховує, контролює його навчання, поведінку, а також організовує дозвілля, забезпечує здоровим харчуванням та слідкує за станом його здоров*я матір - [PERSON] . За час навчання [PERSON] у школі його батько [PERSON] не відвідував батьківські збори, не спілкувався з вчителями, не цікавився успіхами сина (а.с.51). Як вбачається з відповіді Служби у справах дітей №1/351 від 19.03.2018р. на звернення відповідача щодо нецільового використання позивачкою сплачуваних ним аліментів на утримання дитини, [PERSON] опікується своїм сином, лікує його, забезпечує усім необхідним, аліменти витрачає виключно на дитину та ще і несе додаткові витрати на неї, в той час, як батько від виховання дитини самоусунувся та не виявляє бажання спілкуватися із сином. Відповідно до висновку органу опіки та піклування №01/02-24/2221 від 27 травня 2022 року з метою соціального захисту інтересів неповнолітнього орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (а.с.58). Судом також була допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які показали, що відповідач своїм сином жодним чином не цікавиться, його не відвідує, участі у вихованні не приймає та матеріальної допомоги у необхідному обсязі не надає, позивачка опікується дитиною самотужки. Крім того, у судовому засіданні була з"ясована думка неповнолітнього [PERSON] , який суду пояснив, що вже тривалий час не бачив батька, останній взагалі з ним не спілкується, лише один раз прийшов до шкоди, в якій він навчається і те тільки для того, щоб його сфотографувати з метою доведення надалі в суді своїх позовних вимог про оспорювання батьківства. Будь якої участі у його вихованні та розвитку відповідач не приймає; виховує , утримує та дбає про нього з самого раннього дитинства лише мати, а тому він вважає, що [PERSON] необхідно позбавити його батьківських прав. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері і батька дитини, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані ут-римувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону батьківства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною ч. 1 ст. 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, в тому числі, має один з її батьків. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності та відповідні норми права, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача [PERSON] від покладених на нього обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє бажання бачитись з ним, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, в зв`язку із тим, що не бажає виконувати своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, на думку суду, рішення про позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини - [PERSON] . При цьому слід зазначити, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили, суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Також, згідно ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що на користь по-зивачки підлягають стягненню судові витрати, а саме понесені останньою витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved