Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Адвокат Крушинський Валентин Валентинович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що сторони 27.02.2010 уклали шлюб, який був розірваний на підставі рішення суду від 27.01.2022. Під час перебування в шлюбі у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Через відсутність між ними домовленості щодо способу та розміру утримання їх дітей, вона змушена звернутися до суду, оскільки діти потребують матеріального забезпечення. Просив стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, щомісячно, до повноліття дітей. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Крушинський В.В. у позові просив провести розгляд справи без участі позивачки. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористався. 28.09.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] з 27.02.2010 перебували в шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27.01.2022, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.02.2021. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 09.09.2010 та від 29.05.2013. Відповідно до копії довідки від 20.08.2022 №72, виданої Звенигородською загальноосвітню школою І-ІІ ступенів №2, у період навчання [PERSON] 2016-2020 років його матір [PERSON] приймала участь у вихованні та навчанні, а його батько [PERSON] не підтримував контакту з вчителями. Також [PERSON] не цікавився навчанням його доньки [PERSON] у період 2019-2020 років у Звенигородській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів №2 та у період відвідування його донькою 2016-2019 років Дошкільного навчального закладу (Ясла-Садка) №7 «Червоненька квіточка» Комбінованого типу Звенигородської районної ради Черкаської області, що підтверджується копією довідки від 20.08.2022 №71 та копією довідки від 31.08.2021 №4. Згідно з копією довідки від 31.08.2021 №12 [PERSON] приймала самостійну участь у вихованні сина [PERSON] та доньки [PERSON] у період відвідування ними садочку у період 2013-2016 років, оскільки їх батько [PERSON] участі у вихованні дітей не приймав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, відповідач [PERSON] має конституційний обов`язок утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з визначеного законодавством обов`язку батьків щодо утримання неповнолітніх дітей, мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів слід визначити, як того вимагають положення ст. 183 СК України, в єдиній частці від заробітку (доходу) батька. Разом з тим, суд визначає аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову, тобто з 19.09.2022 і до досягнення дітьми повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані та повідомлені суду, при цьому такий розмір аліментів забезпечить матеріальні потреби дітей з урахуванням їх віку і стану здоров`я та відповідатиме сталій судовій практиці щодо розміру частки доходу платника аліментів на утримання двох дітей за звичайних умов. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved