Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

10.12.2019 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, підстави якого були частково змінені заявою від 09.07.2020, до [PERSON] та [PERSON] з позовними вимогами: - визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений 01 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Тетяною Михайлівною, реєстровий № 441; - визнати недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , укладений 12 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Лідією Євгенівною, реєстровий № 211; - визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,1000 га кадастровий номер 3210500000:10:019:0005, що розташована по [ADDRESS] , укладений 12 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Лідією Євгенівною, реєстровий № 214 (т.1 а.с.2-4, т.2 а.с.1-3). Обґрунтовуючи позов, з урахуванням доповнень, викладених в заяві про зміну підстав позову від 09.07.2020, позивач зазначив, що з 05 вересня 2008 року перебував з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2015 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження. В Період шлюбу ними було придбане нерухоме майно: 10 жовтня 2013 року однокімнатна квартира загальною площею 39,2 кв.м., в [ADDRESS] ; 23 грудня 2016 року житловий будинок загальною площею 81,5 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами( сарай «Б», вбиральня «Д», сарай «Ж», криниця «К», огорожа «№1-6», каналізаційна яма «Л», каналізаційна яма «М», а також земельну ділянку з кадастровим номером 3210500000:10:019:0005 площею 0,10 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] . 05 травня 2017 року [PERSON] було подано до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Бориспільської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, а саме: реконструкція житлового будинку, будівництва господарчої будівлі споруд за адресою: [ADDRESS] . Після цього було знесено старий житловий будинок, та розпочато будівництва новий житлового будинку з мансардою, загальна площа якого становить 176,76 кв.м., який станом на 01 січня 2019 року мав 100% готовність. Також зазначив, на початку 2019 року його дружина, яка є працівником та доцентом кафедри Приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет», а саме: кафедри фтизіатрії, пульмонології та інфекційних хвороб, на базі якої проводяться клінічні дослідження медичних препаратів, повідомила йому, що на університет прийшов лист з прокуратури, і у неї виникли певні проблеми із-за контрагента, та що в зв`язку з цим є необхідним негайно вирішити питання про перереєстрацію прав на нерухоме майно, що оформлено на її ім`я на її ім`я її мами. Вказує, що за фахом лікар, юридично не обізнаний щодо тих питань, на які вказувала дружина, якій він довіряв, і тому погодився на фіктивне переоформлення майна на матір дружини, що за її твердженнями мало тимчасовий характер. Зазначає, що його дружина [PERSON] формально подарувала за оспорюваними договорами належні їм на праві власності нерухоме майно своїй матері [PERSON] .. При цьому зазначає, що на момент укладення договору дарування житлового будинку від 12.03.2019 старого будинку по [ADDRESS] вже не існувало, натомість існував новозбудований житловий будинок незавершене будівництво, яке не було зареєстроване, оскільки відповідач йому повідомила, що необхідно негайно здійснювати відчуження майна. Зазначає, що таким чином, за оспорюваним договором дарування було відчужено об`єкт нерухомого майна, якого на момент вчинення правочину не існувало. Також зазначає, що фактичної передачі нерухомого майна здійснено не було, вони з дружиною і дітьми продовжували проживати разом в квартирі і в будинку, і відповідач [PERSON] з дітьми по момент звернення з позовом до суду користується будинком, ключі та документацію не передавала, здійснювала усі платежі, пов`язані з їх утриманням. Тобто, стверджує, шо спірне майно взагалі не перейшло у володіння та користування відповідач [PERSON] , оскільки такого наміру та домовленості не було. Позивач зазначає, що після посвідчення спірних правочинів дружина почала вчиняти сварки, викликати поліцію, внаслідок чого він був вимушений забрати свої речі з квартири та переїхати до своїх батьків. Вважає, що ініціювання вказаних правочинів відповідачкою [PERSON] було здійснено виключно з метою , щоб позбавити його права на спільне майно подружжя, оскільки не мала наміру перебувати з ним у шлюбі. Зазначає, що залишився без житла та не має доступу до спільного майна подружжя. 24.03.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив, за змістом якого вона просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (т.1 а.с.67-71). Заперечуючи проти позову, вона зазначила, що постійно працювала в м.Києві, у зв`язку з чим питання про переїзд поставало в сім`ї неодноразово. Також вона хотіла, що їх малолітні діти відвідували дитячі садки та навчалися в м.Києві, де більше можливостей для розвитку дітей. Зазначає, що вона та їх діти були завжди зареєстровані в [ADDRESS] , в той час, як позивач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також зазначає, що її батьки є людьми похилого віку, тому вона обговорювала з позивачем переїзд її батьків до приватного будинку та дарування їм однокімнатної квартири в м.Борисполі для того, щоб вони мали змогу отримувати додатковий дохід, окрім пенсії, що забезпечувало б їм гідний рівень життя та можливість утримувати будинок. Вказує, що позивач був обізнаний про її наміри та надав письмові згоди на відчуження, окрім того, договір квартири був укладений 01 березня 2019 року, тоді як договори дарування будинку та земельної ділянки укладені 12 травня 2019 року, тому у позивача було достатньо часу, щоб ще раз усе обдумати та прийняти рішення. Зазначає, що той факт, що позивач надав свою згоду на відчуження майна, говорить про його вільне волевиявлення. Також вказує, що 02 вересня 2019 року під час святкування дня народження їх доньки в будинку по [ADDRESS] , позивач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розпочав сварку, та вчинив по відношенню до неї дії психологічного та фізичного характеру, які були кваліфіковані за ст.173-2 ч.1 КУпАП. Вона надавала пояснення працівникам поліції, у яких зазначила про приватний будинок її матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Крім того, звертає увагу, що [PERSON] було подано позов про розірвання шлюбу від 09.09.2019 року, який в своїй позовній заяві зазначив, спору про поділ майна між сторонами не має. Також зазначає, що під час процесу розлучення, в них з позивачем виник спір щодо виховання та визначення місця проживання спільних дітей, таким чином, припускає, що звернення позивача до Бориспільського міськрайонного суду з позовом про визнання недійсними договорів дарування, є намагання використати цей процес як засіб для маніпулювання [PERSON] в процесі, що стосується дітей. 01.04.2020 до суду надійшов відзив від імені відповідача [PERSON] , підписаний її представником адвокатом Богдашкіною Д.О. (помилково зазначено, що підписано від імені [PERSON] )(т.1 а.с.118-121). За змістом відзиву відповідач [PERSON] позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, зазначає, що у березні 2019 року її дочка за згодою свого колишнього чоловіка подарувала їй спірне нерухоме майно. Також вказує, що під час оформлення оспорюваних договорів позивач був особисто присутній та надавав свою згоду на дарування. Вона зазначає, що після укладення договорів вона як власник почала володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй майном на свій розсуд і у своїх інтересах. Крім того, 27.07.2020 до суду надійшли письмові заперечення на заяву позивача про зміну підстав позову, подані представником відповідачів адвокатом Богдашкіною Д.О. (т.1 а.с.219-220), відповідно до якої зазначає, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Вважає, що підстави первісного позову та заяви є повністю тотожними, а подання заяви про зміну підстав обумовлена намагання позивача будь-яким способом долучити до матеріалів справи докази, строк подання яких позивач не дотримав. 10.12.2019 [PERSON] було подано заяву про забезпечення позову (провадження № 2-з/359/119/2019 (т.3 а.с. 11-12). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року, залишеної без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року, було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] ; житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210500000:10:019:0005, що розташована по [ADDRESS] (т.2 а.с.14-19, 85, 86-90). Ухвалою судді від 27 січня 2020 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (т.1 а.с.60-61). Ухвалою суду від 15 червня 2020 року було задоволено клопотання представника відповідачів адвоката Богдашкіної Д.О. та витребувано у приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є., а також у приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Т.М. нотаріально посвідчені заяви [PERSON] про згоду на відчуження нерухомого майна (т.1 а.с.193,195-197). Протокольною ухвалою суду від 15.06.2020 було задоволено заяву позивача [PERSON] про виклик свідків (т.1 а.с.190, 191-192) Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року було задоволено клопотання позивача [PERSON] та призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, зупинено провадження у справі (т.3 а.с.132-133,134-137). Ухвалою від 25.05.2021поновлено провадження у справі та призначено до підготовчого провадження (т.3 а.с.161). Ухвалою від 18 жовтня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т.3 а.с.183-184,186). У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] повстю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з наведених у відзиві підстав. Третя особа приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Т.М. у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, направила до суду клопотання з проханням розглянути справу у її відсутність (т.1 а.с.222, т.1 а.с.183). Третя особа приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , з 05 вересня 2008 року перебували у шлюбі, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві (актовий запис №934 від 05 вересня 2008 року), що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , та який було розірвано рішення Оболонського районного суду м.Києва від 05 грудня 2019 року (справа №756/12424/19, провадження №2/756/5761/19) за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (т.1 а.с.5, т.3 а.с.116-117). У шлюбі у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - що підтверджується копіями долучених до матеріалів справи свідоцтв про народження дітей (т.1 а.с.6,7,8, 79,80,81). У період шлюбу [PERSON] та [PERSON] було придбане нерухоме майно: - однокімнатна квартира загальною площею 39,2 кв.м., в [ADDRESS] , - на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 10 жовтня 203 року , реєстровий №1053, покупцем згідно з яким зазначено [PERSON] , відповідач у справі, та якій було укладено за згодою чоловіка покупці (п.14 Договору), викладеній на нотаріальному бланку та посвідчений Віценко В.О., приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області від 10 жовтня 2013 року за реєстровим №1052 (т.1 а.с.9). Право власності було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.10.2013, що підтверджується Витягом індексний номер 10656318 від 10.10.2013 (т.1 а.с.10); - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , право власності на який було набуто на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений Лазоренко Л.Є., приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області 23 грудня 2016 року за р.944, право власності на який було зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 грудня 2016 року, про що зазначено в оспорюваному Договорі купівлі-продажу житлового будинку від 12 березня 2019 року, та відповідачами не оспорюється (т.1 а.с.19); - земельна ділянка з кадастровим номером 3210500000:10:019:0005 площею 0,10 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було набуто на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений Лазоренко Л.Є., приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області 23 грудня 2016 року за р.947, право власності на який було зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 грудня 2016 року, про що зазначено в оспорюваному Договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 12 березня 2019 року, та відповідачами не оспорюється (т.1 а.с.21). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.\~60\~Сімейного кодексу\~України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу\~не припиняє\~права спільної\~сумісної власності\~на майно,\~набуте за\~час шлюбу. Відповідно до 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В підготовчому засіданні, а також в судовому засіданні представником відповідачів адвокатом Богдашкіною Д.О. визнано, що вищевказане нерухоме майно було набуто на спільні кошти та є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що 01 березня 2019 року між відповідачами [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] (Обдарована) було укладено Договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Тетяною Михайлівною, за реєстровим № 440, за змістом якого було подарована набута під час шлюбу однокімнатна квартира [ADDRESS] (т.2 а.с.11). Згідно з п.9 Договору вказана квартира відчужується за згодою чоловіка « [PERSON] » [PERSON] , що викладено у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено ХмільТ.В., приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області 01.03.2019 року за реєстровим№440. Крім того, 12 березня 2019 року між відповідачами [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] (Обдарована) було укладено Договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Лідією Євгенівною, реєстровий № 211, за змістом якого був подарований житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 52,5 кв.м., загальною площею 81,5 кв., зазначений в плані літерою «А-І», надвірні будівлі та споруди: сарай «Б», вбиральня «Д», сарай «Ж», криниця «К», огорожа «№1-6», каналізаційна яма «Л», каналізаційна яма «М» (т.1 а.с.19). Згідно з п.5 Договору житловий будинок відчужується [PERSON] за згодою її чоловіка [PERSON] , викладеної у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області 12 березня 2019 року за реєстровим №210. В цей же день, 12 березня 2019 року між відповідачами [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] (Обдарована) було укладено Договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Лідією Євгенівною, реєстровий № 214, за змістом якого була подарована земельна ділянка, площею 0,1000 га кадастровий номер 3210500000:10:019:0005, що розташована по [ADDRESS] , (т.1 а.с.21). Згідно з п.13 Договору земельна ділянка відчужується [PERSON] за згодою її чоловіка [PERSON] , викладеної у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області 12 березня 2019 року за реєстровим №210. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №186093948 від 24.10.2019 (т.1 а.с.23-24) за відповідачем [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі оспорюваних договорів дарування зареєстровано відчужене на її користь нерухоме майно, що було власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме: - 01.03.2019 - квартира загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 20,5 кв.м, адреса: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 176651732105); - 12.03.2019 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 81,5 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м., літера «А-І», надвірні будівлі та споруди: сарай «Б», вбиральня «Д», сарай «Ж», криниця «К», огорожа «№1-6», каналізаційна яма «Л», каналізаційна яма «М», адреса: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 1129604832105); - 12.03.2019 земельна ділянка кадастровий номер 3210500000:10:019:0005, площею 0,10га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 112919532105). Отже, усе належне подружжю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] нерухоме майно вибуло з їх власності за безоплатними договорами дарування у власність відповідача [PERSON] , яка, як визнано сторонами, є матір`ю відповідача [PERSON] . Як стверджує позивач, на момент укладання договорів, він був запевнений своєю дружиною [PERSON] , що укладення договорів дарування нерухомого майна здійснюється без наміру реального відчуження майна з відома [PERSON] , у зв`язку з чим він надав свою згоду на вчинення правочинів, які вважав фіктивними правочинами. Так, в ході судового розгляду встановлено, що 01 березня 2019 року [PERSON] підписав заяву про згоду одного з подружжя на дарування нерухомого майна, адресовану приватному нотаріусу Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Т.М., яка посвідчила справжність підпису позивача на вказаній заяві, реєстровий №440, за змістом якої зазначив, що повністю розуміє значення і правові наслідки своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони відповідно до власного волевиявлення дає згоду своїй дружині [PERSON] , [INFO] , подарувати набуту ними під час зареєстрованого шлюбу квартиру за номером [ADDRESS] , на ім`я її матері [PERSON] , [INFO] . Також зазначив, що з діями дружини він повністю згоден і не має заперечень проти оформлення, укладання та підписання відповідного договору щодо дарування зазначеного нерухомого майна. При цьому стверджує, що такий правочин відповідає інтересам їх сім`ї (т.1 а.с.223). 12 березня 2019 року [PERSON] підписав заяву, адресовану приватному нотаріусу Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є., яка посвідчила справжність підпису позивача на вказаній заяві, реєстровий №210, за змістом якої зазначив, що дає згоду своїй дружині [PERSON] на дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 3210500000:10:019:0005, що знаходиться по [ADDRESS] за ціну та на умовах на її власний розсуд. При цьому стверджує, що договори дарування житлового будинку та земельної ділянки укладаються чоловіком в інтересах сім`ї та на умовах, які попередньо обговорили і вважають вигідними для них, і укладення цих договорів відповідає їх спільному волевиявленню (т.3 а.с.1237. В цьому зв`язку суд звертає увагу, що укладення договорів дарування, фактично безоплатного відчуження, належного подружжю [PERSON] та [PERSON] нерухомого майна здійснювалося в різні дні та у різних приватних нотаріусів, як і посвідчення відповідних заяв позивача [PERSON] про надання згоду на відчуження майна подружжя. Суд, з урахуванням аналізу усіх встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справі, дійшов висновку, що такі дії сторін, дали можливість уникнути обґрунтованих сумнівів у приватного нотаріуса, який посвідчував оспорювані договори, щодо дійсності таких договорів, направлених на відчуження усього наявного у власності подружжя майна на користь одного й того самого близького родича одного із його співвласників. Зважаючи, на наявність у подружжя трьох малолітніх дітей, безоплатне відчуження усього набутого подружжям майна, не може вважатися таким, що вчинене в інтересах сім`ї. А, оскільки протягом року з моменту відчуження майна відбулося розірвання шлюбу у цивільній справі за позовом відповідачки [PERSON] (т.3 а.с.116-117), це фактично призвело до того, що позивач [PERSON] позбавлений у такий спосіб своєї частки у праві власності на спільне майно подружжя, яке на підставі оспорюваних договорів опинилося у власності матері його колишньої дружини відповідача [PERSON] . Заперечення відповідачів, що укладення договорів дарування здійснювалося виключно з метою забезпечення батькам [PERSON] гідного рівня життя суд вважає надуманими, оскільки з матеріалів справи встановлено, що на момент укладення оспорюваних договорів батьки відповідачки [PERSON] , зокрема її мати [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Тобто були забезпечені житлом. Відомості про те, що за своїм матеріальним станом батьки [PERSON] потребували такої допомоги, а також що подружжя [PERSON] та [PERSON] за своїм матеріальним станом могли надати таку безоплатну разову допомогу у виді дарування цінного нерухомого майна, суду надано не було. Крім того, встановлено, що іншого власного житла, де вони могли проживати родиною, подружжя [PERSON] та [PERSON] не мали. Як визнано сторонами, на даний час позивач [PERSON] проживає в будинку своїх батьків: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] на даний час проживає за місцем реєстрації в квартирі, де також зареєстровані та проживають її батьки: [ADDRESS] . Наведене також підтверджується наданими сторонами заявами по суті справи, наявними в матеріалах справи даними про їх реєстрацію. Доказів того, що батьки [PERSON] , у тому числі новий власник спірного майна [PERSON] переїхали до м.Бориспіль Київської області, до отриманих у дар квартири або до будинку суду надано не було. Крім того, встановлено, що щонайменше до вересня 2019 року саме родина [PERSON] та [PERSON] продовжувала користуватися переданим у дар нерухомим майном. Про це, зокрема, свідчить долучені до матеріалів цивільної справи матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2019 року в справі №359/8245/19 (провадження 3/359/2924/2019), якою було звільнено [PERSON] від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України (т.1 а.с.90); письмові пояснення відповідача [PERSON] від 05.09.2019 (т.1 а.с.91). Так, зі змісту вищевказаної постанови від 09.09.2019 зазначено, що з наданих протоколу про адміністративне правопорушення серія АА №014957 слідує, що 02.09.2019 о 23 год. 00 хв. гр. [PERSON] , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] , вчинив відносно своєї дружини [PERSON] насильство в сім`ї, тобто умисні дії фізичного та психологічного насильства, саме ображав її нецезурною лайкою, штовхав, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП. Як визнано сторонами, зазначені в постанові події відбувалися в подарованому за оспорюваним договором Дарування від 12 березня 2019 року будинку [ADDRESS] . Наведена обставина також підтверджується долученими до відзиву власноручно написаними поясненнями відповідач [PERSON] , за змістом яких вона зазначила, що місцем її проживання є: [ADDRESS] (тобто квартира, подарована відповідачу [PERSON] за оспорюваним договором дарування від 01 березня 2019 року). Також зі змісту пояснень [PERSON] вбачається, що вона з позивачем та їх дітьми 02.09.2019 близько 23:00 години перебували в будинку [ADDRESS] , де святкували день народження їх дитини [PERSON] , 2017 року народження. Хоч за змістом цих пояснень [PERSON] вказала, що події відбувалися в будинку її матері, проте, ані зі змісту цих пояснень ані зі змісту вищевказаної постанови суду, відомості проте, що в будинку знаходилися батьки [PERSON] , зокрема її мати, відповідач у справі, [PERSON] , відсутні. Суд вертає увагу, що надані відповідачем дублікати квитанцій Приватбанку свідчать про те, що платежі щодо оплати комунальних послуг здійснені від імені [PERSON] після звернення позивача до суду з даним позовом (т.1 а.с.126-151). Крім того, надані суду документи, складені за участі власника будинку по [ADDRESS] та підписані від імені [PERSON] , а саме: Договір на централізовану охорону майна в житлових приміщення громадян від 05.03.2020 та додатки до цього договору (т.1 а.с.157-164), - містять підписи, які візуально не відповідають її підпису на інших укладених за її участі документах, підпис [PERSON] на яких посвідчений нотаріально, а саме: на нотаріально посвідчених оспорюваних договорах дарування (т.1 а.с.11,19,21), а також на нотаріально посвідченій довіреності представнику Богдашкіній Д.О. (т.1 а.с.167). При цьому будь-яких належних і допустимих доказів що відповідачем [PERSON] здійснювалися платежі за рахунок власних коштів на утримання отриманого в дар майна до звернення позивача з даним позовом до суду, суду надано не було. Долучені до відзиву рахунки на оплату від 25.09.2019 та від 05.11.2019 (т.1 а.с.123,124) не є такими доказами, оскільки не містять відомостей про здійснені платежі. Наведені встановлені судом фактичні обставини спростовують доводи відповідача [PERSON] , що після оформлення договору вона як власник почала володіти, користуватися і розпоряджатися належним її майном. Крім того, аналіз чинного цивільного законодавства що регулює порядок укладення договору дарування, дає підстави дійти висновку, що істотною умовою договору дарування є предмет договору, а набуття права власності на дарунок пов`язано з його прийняттям. Так, судом встановлено, що на момент укладення оспорюваного договору дарування житлового будинку від 12 березня 2019 року, реєстровий №211, зазначений в договорі житловий будинок житловою площею 52,5 кв.м., загальною площею 81,5 кв.м., а також зазначені надвірні будівлі та споруди : сарай «Б», вбиральня «Д», сарай «Ж», криниця «К», огорожа «№1-6», каналізаційна яма «Л», каналізаційна яма «М», - буди знесені, натомість було побудовано не введений в експлуатацію житловий будинок житловою площею 74,6 к.в., загальною площею 181,5 кв.м. Ця обставина повністю підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями допитаних свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , про початок виконання будівельних робіт, зокрема знесення старого житлового будинку та надвірних будівель і споруд, а також початок будівництва у 2017 році та фактичне завершення зовнішніх будівельних робіт до початку 2019 року, даними технічної інвентаризації будинку, долученими позивачем письмовими доказами щодо початку будівництва та його етапів, зокрема видатковими накладними та рахунками на оплату будівельних матеріалів та робіт, фотознімками етапів будівництва із фіксованими датами здійснення фотографування (т.3 а.с.8-18,34-36,42-50,61-81,110-113). Крім того, згідно з висновком експерта від 05.05.2021 №36539/20-43 (т.3 а.с.142-157) за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що нове будівництво житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці з кадастровим номером 3210500000:10:019:0005 за адресою [ADDRESS] , розпочалося з травня 2017 року після підготовчих робіт у лютому-березні 2017 року. Станом на момент обстеження 16.04.2021 року господарські будівлі побудовані, житловий будинок в цілому побудований. В стадії завершення внутрішні оздоблювальні роботи з встановлення внутрішніх дверей, електрофурнітури, в окремих приміщенням потрібно улаштувати шпалери, провести меблювання приміщень. За наданими матеріалами справи оціночна вартість земельних поліпшень, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (без урахування вартості земельної ділянки) змінилась з 20700 гривень станом на 23.12.2016 року до 2094944 гривень станом на 09.08.2019 року. Натомість відповідачем [PERSON] будь-яких належних доказів щодо її фактичної участі у будівництві будинку 2019 року побудови (згідно з даними виготовленого на її замовлення Технічного паспорт у - т.3 а.с.52-59), окрім її звернень до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Бориспільської міської ради Київської області у червні 2019 року та до КП «Бориспільське БТІ» у серпні-вересні 2019 року з метою оформлення змін даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт та технічної інвентаризації будівництва відповідно, про що свідчать долучені листи-відповіді на її ім`я, а також розробленого на її ім`я робочого проекту «Реконструкції системи газопостачання житлового будинку по [ADDRESS] », суду надано не було (т.3 а.с.101,110-114, т.1 а.с.112). Ця обставина була прихована сторонами при укладенні оспорюваного договору дарування, що також підтверджує обізнаність сторін договору щодо недійсності укладеного фіктивного договору. Відповідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини першої, третьої та п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як стверджує позивач, на момент укладення договору дарування та надання відповідної нотаріально посвідченої заяви згоди на укладення договорів дарування нерухомого майна, що є спільною власністю подружжя, він вважав, що такі правочини вчиняються сторонами договору без наміру реального настання правових наслідків. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Крім того, суд враховує, що дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України). Так, в силу вимог ст.179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. При цьому\~за змістом\~я.1\~ст.181\~ЦК Українидо нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. В силу вимог ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України). Встановлено, сторони оспорюваних правочинів, вчинили їх без наміру створення реальних правових наслідків, про що свідчить як очевидність того факту, що угоди щодо безоплатного відчуження усього спільно набутого подружжям нерухомого майна були укладені не в інтересах сім`ї подружжя [PERSON] та [PERSON] та їх малолітніх дітей, так і встановлений судом на підставі аналізу досліджених доказів факт, що після укладення договорів дарування протягом декількох місяців не відбувалося фактичне прийняття обдарованою [PERSON] нерухомого майна, зокрема, до вересня 2019 року, у якому відбувся конфлікт у родині подружжя [PERSON] та [PERSON] , після якого кожним з них були подані позови про розірвання шлюбу. Посилання представника відповідачів на ту обставину, що позивач [PERSON] у своїй позовній заяві про розірвання шлюбу зазначав, що спору про поділ майна не має (т.1 а.с.83), суд вважає необґрунтованим, оскільки таке твердження позивача в момент звернення з позовом до суду не свідчить про те, що такий спір відсутній на момент звернення з даним позовом до суду. У зв`язку з цим, суд звертає увагу, що за змістом вказаної позовної заяви, звертаючись з позовом до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, [PERSON] вказав зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] : [ADDRESS] ,- а також зазначив, що діти проживають разом із відповідачем ( [PERSON] ) у [ADDRESS] (т.1 а.с.83 ). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Встановлено, що відповідачі, заперечуючи проти позову, використовують правомочність розпорядження майном подружжя, на шкоду майновим інтересам позивача. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що є усі підстави для задоволення позову та визнання оспорюваних договорів недійсними Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем у сумі 2305,20грн. (за трьома вимогами немайнового характеру по 768,40 грн. за кожну вимогу т.1 а.с.1), 384,20 грн. (за заявою про забезпечення позову -т.2 а.с.9), слід стягнути на його користь з відповідачів в рівних частках по 1344 гривень70 копійок з кожної. При цьому суд враховує, що платіжного документа про оплату вартості судової будівельно-технічної експертизи позивачем наданого не було, а також, згідно з поданою заявою представником позивача повідомлено, що документи, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, будуть подані у визначений законом строк. На підставі викладеного,

Outcome: approved