Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

19.10.2021 року позивач Концерн «МТМ» звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді за період з квітня 2019 року по квітень 2021 року у розмірі 3\~873,74 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.06.2015 року між Концерном «Міські теплові мережі», в особі Філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району з однієї сторони та власником нежитлового приміщення [PERSON] було укладено Договір № 203951 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Згідно п. 1.1 Договору позивач взяв зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач взяв обов`язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами, в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору і додатками до договору, що є його невід`ємними частинами. Згідно Додатку №1а до Договору: Теплопостачальна організація відпускає теплову енергію нежитловому приміщенню, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . За період з квітня 2019 року по квітень 2021 року Концерн «МТМ» відпустив вказаному вище нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 3873,74 грн., що підтверджується актами приймання - передачі та розрахунками, надісланими на адресу відповідача, проте у відповідача за зазначений період утворилась заборгованість у розмірі 3873,74 грн., що спонукало позивача звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 19.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 10.02.2022 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, згідно до якої останній погасив заборгованість за договором № 203951 купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді за період з квітня 2019 року по квітень 2021 року за адресою: за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 3873,74 грн., про що надав копію платіжного доручення. Будь яких спростувань оплати відповідачем суми заборгованості за договором № 203951 купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді за період з квітня 2019 року по квітень 2021 року за адресою: [ADDRESS] , позивачем не надано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину не явки суду не повідомив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи та ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 7 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Згідно із приписами\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Як вбачається з положень\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно вимог ст.ст.\~526,\~530,\~611,\~612 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а відтак є споживачем наданих позивачем послуг. Згідно розрахунку основного боргу по Договору №203951 від 23.06.2015 року, сума заборгованості за період з квітня 2019 року по квітень 2021 року становить 3873,74 грн. Разом з тим, з наданого відповідачем дублікату квитанції 0.0.2449395819.1 від 08.02.2022 року вбачається, що відповідачем [PERSON] 08.08.2022 року була сплачена заборгованість у розмірі 3873,74 грн., за договором № 203951 купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що після відкриття провадження у справі відповідач сплатив заборгованість за надані послуги за договором № 203951 купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 3873,74 грн., а відтак відсутня заборгованість перед позивачем. Враховуючи, що до суду представником позивача не було подано заяву про відмову від позову, та на час ухвалення рішення заборгованість відповідачем сплачена у повному обсязі, суд доходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed