Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати договір оренди землі від 01 серпня 2012 року та додаткову угоди до нього від 20 березня 2015 року, укладені між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» (надалі ТОВ «Енселко Агро»). Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом вона набула земельну ділянку площею 3,0062 га, після смерті [PERSON] , яка за життя уклала договір оренди земельної ділянки з відповідачем строком на 5 років, а саме до 06 вересня 2017 року. До зазначеного договору оренди було внесено зміни Додатковою угодою 20 березня 2015 року, якою, відповідно до (п. 4.1 Договору), встановлено орендну плату в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка виплачується щорічно в строк до 30 грудня року за поточний календарний рік оренди шляхом видачі готівкових коштів через касу Орендаря або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Орендодавця або поштовим переказом (п.п. 4.2, 4.5 Договору) , а також продовжено строк дії договору до 06 вересня 2027 року (п.3.1 Договору). Право оренди відповідача за даним договором оренди зареєстровано реєстраційною службою Сторокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 10 вересня 2015 року. На виконання вимог ст. 148-1 ЗК України вона повідомила відповідача про успадкування нею зазначеної земельної ділянки після смерті [PERSON] , а також просила виплатити їй орендну плату за неї та розірвати вищезазначений договір оренди за взаємною згодою. Разом з тим, в порушення умов Договору, ТОВ «Енселко Агро» не сплачено орендної плати за 2018, 2019 та 2020 роки, що є систематичною несплатою орендної плати. Внаслідок порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань, вона значною мірою позбавлений можливості щороку своєчасно, а саме до 31 грудня кожного року, отримувати орендну плату за користування земельною ділянкою, чим істотно порушені її права своєчасно розпорядитися належною їй орендною платою, оскільки обов`язок Орендаря щодо своєчасної виплати орендної плати кореспондується з правом Орендодавця своєчасно отримати орендну плату. Зважаючи на вищезазначене, просить суд задовольнити позов та розірвати договір оренди землі від 01 серпня 2012 року та додаткову угоду до нього від 20 березня 2015 року укладену між [PERSON] та ТОВ «Енселко Агро». Представник відповідача подав відзив на позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити за безпідставності вимог. Зазначив, що між ТОВ «Енселко Агро» та [PERSON] 01 серпня 2012 року у встановленому законом порядку укладено договір оренди земельної ділянки, який, відповідно до укладенолї Додаткової угоди від 20 березня 2015 року продовжено до 06 вересня 2027 року та збільшено орендну плату до 7% від нормативно-грошової оцінки землі. Зазначав, що відповідач, як особа, що набула право власності на земельну ділянку, що перебувала в користуванні відповідача, не виконав свого обов`язку, передбаченого\~ст. 148-1 ЗК України\~щодо повідомлення користувача протягом одного місяця відомостей про нього, не надав документів щодо успадкування вказаної земельної ділянки, не обрав форму виплати, у якій він бажає отримувати орендну плату та відповідних платіжних реквізитів. Тож відповідач не мав можливості ні узгодити форму виплати орендної плати, як того вимагає договір, ні провести саму оплату, не маючи необхідної і достатньої інформації про спадкоємця і тим більше її підтвердження. Крім того, позивач звертаючись до відповідача із листом від 26 березня 2018 року ставив вимогу про розірвання договору, оскільки бажає використовувати свою земельну ділянку на свій розсуд. Відтак, просив у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні 04 жовтня 2022 року представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові та просила задовольнити в повному обсязі, стягнути понесені судові витрати. В подальшоум подав заяву про розгляд справи у його відсутності, на позовних вомогах напогяає. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Араховуючи пояснення сторін, дані в судовому засіданні 04 жовтня 2022 року, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позовна заява задоволенню підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] набула земельну ділянку площею 3,0062 га, після смерті [PERSON] , яка за життя уклала договір оренди земельної ділянки з відповідачем строком на 5 років, а саме до 06 вересня 2017 року. До зазначеного договору оренди було внесено зміни Додатковою угодою 20 березня 2015 року, якою, встановлено орендну плату в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка виплачується щорічно в строк до 30 грудня року за поточний календарний рік оренди шляхом видачі готівкових коштів через касу Орендаря або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Орендодавця або поштовим переказом (п.п. 4.2, 4.5 Договору), а також продовжено строк дії договору до 06 вересня 2027 року (п.3.1 Договору). Сторони погодили, що договори набирають чинності після підписання сторонами та державної реєстрації таких договорів. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №43606294 від 10 вересня 2015 року право оренди земельної ділянки площею 3,0062 га, кадастровий номер 6822789200:08:002:0056 зареєстровано реєстраційною службою Сторокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 10 вересня 2015 року за ТОВ «Енселко Агро» за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 721526868227, підстава додаткова угода до договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 20 березня 2015 року, видавник: Орендар: ТОВ «Енселко Агро» та Орендодавець: [PERSON] Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до\~статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 526 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Приписами статті 22 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата\~справляється у\~грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених\~статтями 24\~і\~25\~цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту «д» частини першої\~статті 141 ЗК України, а саме підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, аналіз змісту статей\~24,\~25 Закону України «Про оренду землі»\~та пункту «д» частини першої\~статті 141 ЗК України\~дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Відповідно до\~статті 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) сформульовано такий правовий висновок: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». Зазначений підхід до вирішення питання щодо можливості розірвання договору судом з підстави істотності допущеного орендарем порушення договору шляхом систематичної несплати орендної плати є сталим та підтверджується релевантною практикою суду касаційної інстанції. Зокрема, аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 689/1101/18 (провадження № 61-10292св20), від 27 жовтня 2021 року у справі № 573/1833/20 (провадження № 61-7138св21), від 22 листопада 2021 року у справі № 341/609/20 (провадження № 61-10091св 21), від 24 листопада 2021 року у справі № 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21), від 08 грудня 2021 року у справі № 357/452/21 (провадження № 61-7721св21). Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог [PERSON] та виконання ним умов Додаткової угоди від 20 березня 2015 року до договору оренди від 01 серпня 2012 року в частині сплати позивачу орендної плати за 2018-2020 роки. За відсутності доказів протилежного, суд доходить висновку, що відповідач систематично (більше двох разів) допускав порушення умов договору щодо сплати орендної плати, а саме - мала місце несплата передбаченої договором орендної плати в 2018-2020 роках. Таким чином, зважаючи на те, що ТОВ «Енселко Агро» належно не виконувало своїх зобов`язань щодо оплати орендної плати, систематично не сплачуючи її, за Додатковою угодою від 20 березня 2015 року до договору оренди від 01 серпня 2012 року, що є істотним порушенням вказаних договорів та в силу ч. 1\~ст. 32 Закону України «Про оренду землі»,\~ст.141 ЗК України,\~ст.\~651\~ЦК України є підставою для їх розірвання, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання договорів оренди землі є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved