Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

адвокат Пащук А.І. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою за адресою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що позивачка [PERSON] є власницею спірної квартири. На момент укладення договору купівлі-продажу їй було відомо про реєстрацію відповідача в квартирі, проте відповідно до умов договору продавець зобов`язувався зняти з реєстрації усіх осіб, зареєстрованих за даною адресою. Зазначає, що на момент продажу та станом на час подання позову в даній квартирі проживає лише позивачка. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі немає, добровільно знятись із реєстрації відмовляється. Просить позов задоволити, стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 6000 гривень. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 19.09.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, були належно повідомлені про розгляд справи. 21.11.2022 року від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи, наслідки неявки повідомлявся шляхом надіслання судових повісток за адресою, вказаною у позовній заяві, та через оголошення на сайті судової влади. Відзиву на позов не подав. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Зі змісту\~ст.12\~ЦПК України\~вбачається,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом.Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Кожна сторона\~несе ризик\~настання наслідків,\~пов`язаних із\~вчиненням чи\~невчиненням нею\~процесуальних дій. Положеннями 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу, укладеного 26.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лучко І.Я., [PERSON] , діючи від свого імені та від імені [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (а.с.13-16). Згідно копії договору дарування, укладеного 21.08.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лучко І.Я., [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дарунок квартиру [ADDRESS] (а.с.11,12). Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири, укладеного 29.04.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шоробурою-Гіркою Н.С., [PERSON] продав а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с.8,9). Відповідно до п.11 Договору продавець зобов`язується серед іншого зняти з місця реєстрації усіх осіб, зареєстрованих за даною адресою до 29.07.2020. Виходячи із копії Витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно, із змісту Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 18.11.2022 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.10, 41). Згідно копії Витягу з реєстру територіальної громади №103819, за адресою [ADDRESS] зареєстровано 2 особи [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.32 зв.). Відповідно до копії акту, складеного 14.02.2022 року комісією в складі майстрів по експлуатації житлового фонду ЛКП «Сяйво» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , із виходом на адресу [ADDRESS] , зі слів сусідів [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] зареєстрований, але з 2018 р. не проживає за даною адресою (а.с.17). Конституцією України в ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Крім цього, вирішуючи даний спір, суд бере до уваги, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Виходячи із матеріалів справи, від імені відповідача 26.04.2018 року було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири. Доказів іншого сторонами суду не подано. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ч.2 ст.167 ЖК України в разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації в квартирі [ADDRESS] з 2018 року, судом не встановлено поважності причини його відсутності чи наявність домовленості між ним і власником житла щодо продовження користування квартирою, з огляду на його правовий статус щодо цього житла, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати такими, що втратив право користування житлом квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992, 40 грн. слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1021343, витягу з Договору №081801/22 від 18.08.2022 року представництво інтересів [PERSON] при розгляді справи здійснював адвокат Пащук А.І. (а.с.5-7). Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Всупереч наведеному, позивачкою та її представником не подано суду жодних доказів на підтвердження розміру витрат, які позивачка сплатила або має сплатити, у сумі 6000 гривень, їх складу, а відтак вимога про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Outcome: approved