Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника Макаренко Сергія Сергійовича звернулась позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] про заміну способу стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтовується тим, що сторони перебували у шлюбі між собою з 2008 року по 2010 рік, у якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25.06.2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, щомісячно в розмірі 400.00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Однак, позивач пояснила, що син зростає, тож потребує додаткових матеріальних витрат за для гармонійного розвитку та належного рівня життя, які мати не в змозі йому забезпечити, навіть враховуючи суму аліментів. За наведеного позивач просить суд: змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області у справі № 187/660/14 від 25.06.2014 року; стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , аліментів в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою суду від 17.10.2022 року відкрито провадження у справі; розглядати справу постановлено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копію зазначеної ухвали та позовну заяву з додатками надіслано на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача, які він отримав 01.11.2022 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне. Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2010 року у цивільній справі № 2-о-91/2010 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5) Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25.06.2014 року у цивільній справі № 187/660/14-ц вирішено стягувати із [PERSON] (ІН [NUMBER] ) на користь [PERSON] (ІН [NUMBER] ), аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 400 (чотириста) грн. з подальшою індексацією, щомісячно, починаючи з 03 червня 2014 року до повноліття дитини (а.с.6) Позивачем додано копію довідки з Пенсійного фонду України Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] (ІН [NUMBER] ). З огляду на те, що позивач упродовж життя мала різні прізвища, зокрема: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд ідентифікує особу позивача за реєстраційним номером облікової картки платника податків з державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER] , який є унікальним та незмінним для фізичної особи. Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходить із наступного. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час аліментів, що сплачує відповідач недостатньо для утримання сина та забезпечення його повноцінного розвитку. До того ж, відповідач фізично здоровий та працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина в збільшеному розмірі, оскільки аліментів у сумі 400.00 грн на місяць, які відповідач зобов`язаний сплачувати, не вистачає для гармонійного розвитку дитини. За таких обставин позивач вимушена звернутись до суду з позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів, оскільки має підстави для цього. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.182СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, законодавець чітко визначив: по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі; по-друге\~правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 1 ст. 192СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Проте, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182 та ст.184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс14. Позовні вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини, його гармонійного розвитку. В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст.181СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача, враховує, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, відтак суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача, оскільки така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до приписів п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~від 15.05.2006 № 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved