Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . В цьому будинку зареєстрований, але з травня 2021 року не проживає [PERSON] . Оскільки відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації у належному позивачу будинку, вважає, що його належить визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням в судовому порядку. В судове засідання позивач не з`явилась, в направленій до суду заяві представник позивача просив розглядати справу без його участі та участі позивача, позов задоволити та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій розгляд справи просить проводити без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про розгляд справи суд вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України\~ та провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 жовтня 1966 року [PERSON] належить 1/2 частина будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Згідно вказаного свідоцтва номер будинку [ADDRESS] \~ змінено на номер 111. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] \~ розірвано. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] 18 травня 1978 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно витягу №4859 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб у будинку [ADDRESS] \~ з 12 лютого 2016 року\~ зареєстрований\~ [PERSON] . Відповідно до довідки №129923 квартального комітету №16 від 09 серпня 2022 року, актів обстеження\~ житлового будинку\~ від 21 червня 2021 року, 21 лютого 2022 року та 09 серпня 2022 року\~ в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , однак за вказаною адресою з травня 2021 року не проживає.\~ Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Аналогічні норми містяться і в ст. 319 ЦК України, відповідно до частини 1 якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Позивач стверджує, що право користування жилим приміщенням у відповідача виникло як у члена сім`ї власника житла. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Враховуючи викладене, зважаючи той факт, що відповідач понад один рік не користується житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачу, обов`язки по утриманню житла не здійснює, відтак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 992 грн.40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved