Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

04 серпня 2022 року до Рівненського міського суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕПРОДРИНОК" з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором в сумі 17 197, 22 грн, в тому числі 16 005, 60 грн основний борг, 1 011, 82 грн інфляційні втрати та 179, 80 грн три відсотки річних. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 01 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕПРОДРИНОК" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір №91-Г, за змістом якого, позивач зобов`язувався здійснювати комплексне обслуговування по створенню належних умов для торгівлі (оренді (суборенді) торгових приміщень і площ) з тимчасової споруди (торгового кіоску (павільйонна) відповідача, розташованого на ринку [ADDRESS] . Відповідач отримує вказані послуги та сплачує за них позивачу згідно цієї угоди. Згідно п. 2.3. договору, відповідач зобов`язувався щомісячно, до 10-го числа поточного місяця сплачувати позивачу за обслуговування тимчасової споруди (кіоску, торгового павільйону) 1 778, 40 грн. Вказує, що починаючи з серпня 2021 року відповідач систематично не виконує взятих на себе обов`язків щодо оплати отриманих послуг, а тому станом на дату подання позову загальний розмір заборгованості становить 16 005, 60 грн. Крім того, за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позивачем було нараховано 1 011, 82 грн інфляційних втрат та 179, 80 грн три відсотки річних. Ухвалою суду від 12 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22 вересня 2022 року. 22 вересня 2022 року та 25 жовтня 2022 року розгляд справи відкладався на 25 жовтня 2022 року та 24 листопада 2022 року відповідно. Ухвалою суду від 24 листопада 2022 року у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі відмовлено. Позивач в судове засідання не з`явився, його представником подано заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень частин 1-2 статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховним Судом 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16. Окрім того, суд зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Приймаючи до уваги обмеження строків розгляду справи, які встановлені процесуальним законом, ненадання відповідачем доказів поважності неявки, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній документами, оскільки зібрані матеріали справи містять всі необхідні докази для вирішення спору. Крім того, явка учасників справи у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 01 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕПРОДРИНОК" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір №91-Г (далі - договір), за змістом якого, позивач зобов`язувався здійснювати комплексне обслуговування по створенню належних умов для торгівлі (оренді (суборенді) торгових приміщень і площ) з тимчасової споруди (торгового кіоску (павільйонна) відповідача, розташованого на ринку [ADDRESS] . Відповідач отримує вказані послуги та сплачує за них позивачу згідно цієї угоди. Згідно п. 2.3. договору, відповідач зобов`язувався щомісячно, до 10-го числа поточного місяця сплачувати позивачу за обслуговування тимчасової споруди (кіоску, торгового павільйону) 1 778, 40 грн. Відповідно до п. 3.1. договору, договір діє на протязі 6 місяців з дня підписання. По закінченні цього терміну договір вважається укладеним на невизначений строк. За змістом п. 3.2. договору, одностороннє розірвання договору можливе у випадку систематичного невиконання іншою стороною або істотного порушення умов договору, чи несплаті належних платежів більше 2 місяців, з письмовим попередженням іншої сторони не менш як за 1 місяць до моменту розірвання. Розрив договору не звільняє від сплати заборгованості. У випадку розірвання або закінчення договору відповідач власними силами на протязі 3 днів з дня розірвання здійснює демонтаж кіоску (павільйону) з території ринку. Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору. Щодо припинення підприємницької діяльності відповідача з 29 грудня 2016 року, суд зазначає таке. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України). Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд наголошує, що вказаний договір підписаний сторонами та скріплений печаткою позивача, що не заперечується відповідачем. Суд зазначає, що договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним. Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами, незалежно від припинення підприємницької діяльності відповідача. Так, укладений сторонами правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 903 Цивільного кодексу України). Правовий аналіз наведених положень Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що договір надання послуг є двостороннім правочином, за яким обов`язку виконавця з надання певної послуги кореспондує обов`язок замовника з її оплати. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з положеннями ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, як встановлено судом, відповідач заборгованість за надані послуги в строк, визначений п. 2.3. договору не оплатив, внаслідок чого в нього перед позивачем виникла заборгованість за договором за період з серпня 2021 року по квітень 2022 року в сумі 16 005, 60 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем направлялися відповідачу вимоги про оплату отриманих послуг, однак вказані вимоги були залишені відповідачем без відповіді та задоволення. Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги в сумі 16 005, 60 грн. Крім цього, за неналежне виконання договірних зобов`язань позивачем нараховано 1 011, 82 грн інфляційних втрат та 179, 80 грн три відсотки річних. За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з вірністю проведеного позивачем розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних, а тому з відповідача на користь позивача останні підлягають стягненню у заявленому розмірі. За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав. Таким чином, при зверненні до суду з відповідними вимогами саме позивач має довести: наявність відповідного права, за захистом якого він звернувся до суду, та, відповідно, порушення такого права відповідачем внаслідок невиконання свого зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач у повному обсязі за надані позивачем послуги у встановлені в договорі строки не розрахувався. Сума заборгованості за надані послуги становить: 16 005, 60 грн основний борг, 1 011, 82 грн інфляційні втрати та 179, 80 грн три відсотки річних. Доказів, що спростовують викладене вище, доказів сплати боргу відповідач суду не надав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 481, 00 грн .

Outcome: approved