Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці з реєстру виконавчих проваджень стало відомо про те, що 13.01.2022 року, за завою відповідача, приватним виконавцем Хоменко В.В. відкрито виконавче провадження № 68141684, про стягнення суми грошових коштів з позивачки на користь відповідача у розмірі 16 095,79 грн. та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10% суми 1609,57 грн. Підставою вказаного виконавчого провадження є заява відповідача на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Личука Т.В. за №8935 від 21.12.2021 року. Вчинений виконавчий напис позивачка вважає незаконним з огляду на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності суми та не було перевірено документи, на підставі яких така сума була вказана. Крім того, позивачці не надходила досудова вимога про усунення порушень виконання зобов`язання. Ухвалою судді від 14.02.2022 було забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 8935 вчиненим 21.12.2021 р. Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» заборгованості в розмірі 16 095, 79 грн. Ухвалою судді від 14.02.2022 було відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно судом було витребувано від Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича засвідчені належним чином копії всіх матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 8935 від 21.12.2021 р., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» заборгованості в розмірі 16 095, 79 грн. Станом на 25.05.2022 витребувані докази суду не надані. Згідно ухвали судді від 25.05.2022 постановлено розгляд справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Хоменко Вадим Валерійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, провести за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. При цьому повторно витребувано від Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича засвідчені належним чином копії всіх матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 8935 від 21.12.2021 р., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» заборгованості в розмірі 16 095, 79 грн. Станом на 06.09.2022 витребувані судом докази на адресу суду не надіслано. Представник позивачки в судовому засіданні заявила клопотання про витребування копії виконавчого напису від ТОВ «Фінансова компанія «Омега фінанс» з направленням відповідної ухвали на електронну адресу товариства. Згідно ухвали від 06.09.2022 вказане клопотання було задоволено судом та витребувано вищевказані докази. Крім того, 06.09.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом витребування від Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменка Вадима Валерійовича належним чином завірену копію виконавчого напису № 8935 від 21.12.2021 р., вчиненого Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» заборгованості в розмірі 16 095, 79 грн. Ухвалою судді від 09.09.2022 року було витребувано від Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменка Вадима Валерійовича належним чином завірену копію виконавчого напису № 8935 від 21.12.2021 р., вчиненого Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» заборгованості в розмірі 16 095, 79 грн. (Виконавче провадження №68141684). У судове засідання з`явилася представник позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про суд про їх задоволення. Представник відповідача ТОВ «ФК «Омега Фінанс» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Правом на подачу відзиву сторона відповідача не скористалась. Третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович у судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, витребуваних судом документів, на підставі яких був вчинений спірний виконавчий напис, в ході розгляду справи не надав. Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Хоменко Вадим Валерійович, у судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, на адресу суду направив витребувані ухвалою суду документи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом 21.12.2021 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований під № 8935, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» заборгованості в розмірі 16 095, 79 грн. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Хоменко В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Омега Фінанс» заборгованості в розмірі 16 095, 79 грн. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії оспорюваного виконавчого напису, який був вчинений на підставі договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 04.01.2019 року №44.122.0119.ФО_К, що був укладений між позивачкою та АТ «ЮНЕКС БАНК». Правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «ЮНЕКС БАНК» на підставі договору відступлення прав вимоги за договором факторингу №31/03-2021 від 31.01.2021 року стало ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», правонаступником якого, в свою чергу, на підстві договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №44.122.0119.ФО_К від 04.01.2019 року став відповідач. Відповідно до п.1 ч.2, ч.6 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно з вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При цьому, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором позивачу направлявся та був нею отриманий, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги стягувача або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріусом, в свою чергу, не було надано суду доказів, що було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачкою, що унеможливило подання останньою нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, у зв`язку з чим, оспорювальний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства. Вказані доводи не спростовані відповідачем. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, той факт, що ухвалу суду про витребування доказів на підтвердження правомірності здійсненого стягнення на підставі виконавчого напису було виконано, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 992, 40 грн., а також витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн.. Враховуючи викладене та

Outcome: approved