Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Адвокат Пшець О.В. звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасовій окупованій території України. Заява обґрунтована тим, що [INFO] [PERSON] , не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, будучи матір`ю одиначкою, у пологовому будинку м. Мелітополь Запорізької області, який розташований на тимчасово окупованій території України, народила дитину сина [PERSON] . Проте, отримати свідоцтво про народження дитини за місцем народження заявниця не може, оскільки місто Мелітополь та Запорізька область є територією яка перебуває у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Тому просить встановити факт народження дитини чоловічої статі ім`я дитини « [PERSON] », по батькові дитини « [PERSON] », прізвище дитини « [PERSON] », який народився [INFO] , місце народження дитини: місто Мелітополь, Запорізька область, Україна. Зазначити в актовому записі про народження дитини [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження дитини: місто Мелітополь, Запорізька область, Україна, матір`ю дитини - [PERSON] ( [INFO] , громадянка України, [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ); Відомості про батька дитини - [PERSON] , який народився який народився [INFO] , місце народження дитини: місто Мелітополь, Запорізька область, Україна, внести на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України та вказати батьком: [PERSON] , громадянина України. Представник заявника та заявниця до суду не з`явилися, надали клопотання про розгляд заяви за їх відсутності, на задоволенні заяви наполягають. Представник заінтересованої особи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з даними паспорта серії [NUMBER] , виданого Якимівським РС УДМС України в Запорізькій області 23 квітня 2015 року, [PERSON] , [INFO] є громадянкою України. [INFO] [PERSON] , не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, будучи матір`ю одиначкою, у пологовому будинку м. Мелітополь Запорізької області, , народила дитину сина [PERSON] , що підтверджується медичним свідоцтвом про народження №650 від 03.09.2022 року, виданого медичним закладом м. Мелітополь Запорізької області, який розташований на тимчасово окупованій території України. Судом встановлено, що отримати свідоцтво про народження дитини за місцем народження заявниця не може, оскільки місто Мелітополь є територією яка перебуває у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Відповідно до\~Наказу Міністерства\~з питань\~реінтеграції тимчасово\~окупованих територій\~України №98\~місто Мелітополь,\~Мелітопольська міська\~територіальна громада\~входить до\~переліку територіальних\~громад,\~розташованих у\~районах проведення\~воєнних (бойових)\~дій,\~або які\~перебувають у\~тимчасовій окупації,\~оточенні (блокуванні). Згідно з положеннями статей 1, 5, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та\~законів України,\~а також\~міжнародних договорів,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючихdefactoорганів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно статті\~7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа,\~батьки або\~один з\~батьків якої\~на момент\~її народження\~були громадянами\~України,\~є громадянином\~України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно із ч. 1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року,\~встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Положеннями\~ст. 135 СК України\~передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.ч., 2, 3, 4\~ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2,\~3,4\~ ст.\~317\~Цивільного процесуального\~кодексу заява\~про встановлення\~факту народження\~особи на\~території,\~на якій\~введено воєнний\~чи надзвичайний\~стан,\~або на\~тимчасово окупованій\~території України,\~визначеній такою\~відповідно до\~законодавства,\~може бути\~подана батьками\~або одним\~з них,\~їхніми представниками,\~членами сім`ї,\~опікуном,\~піклувальником,\~особою,\~яка утримує\~та виховує\~дитину,\~або іншими\~законними представниками\~дитини до\~будь-якого\~місцевого суду\~України,\~що здійснює\~правосуддя,\~незалежно від\~місця проживання\~(перебування)\~заявника. \~ \~ \~ \~Справи про\~встановлення факту\~народження або\~смерті особи\~на території,\~на якій\~введено воєнний\~чи надзвичайний\~стан,\~або на\~тимчасово окупованій\~території України,\~визначеній такою\~відповідно до\~законодавства,\~розглядаються невідкладно\~з дня\~надходження відповідної\~заяви до\~суду. У\~рішенні про\~встановлення факту\~народження особи\~на території,\~на якій\~введено воєнний\~чи надзвичайний\~стан,\~або на\~тимчасово окупованій\~території України,\~визначеній такою\~відповідно до\~законодавства,\~мають бути\~зазначені встановлені\~судом дані\~про дату\~і місце\~народження особи,\~про її\~батьків. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації народження дитини. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заяви, у зв`язку з чим, заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.317ЦПК України,\~суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту народження.

Outcome: approved