Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. В обгрунтування позову зазначив, що 18 вересня 1996 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 966 віділом РАГС Івано-Франківського міськвиконкому, відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] . Сімейні відносини між сторонами вичерпали себе та позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. 26.10.2021 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було винесено рішення про розірвання шлюбу між сторонами, яке набрало законної сили. Під час шлюбу сторони набули нерухоме майно. 19.05.2015 позивач та відповідач зареєстрували за собою право власності по1/2 на чотирикімнатну квартиру за [ADDRESS] , житловою площею 69,8 м.кв, загальна площа 184 м.кв.,\~ відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.05.2015,\~ індексний номер: 37739895. 04.12.2012 між ТОВ «ПРИКАРПАТТЯ-АВТО» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № Т/Д-64, згідно якого відповідачу [PERSON] набула у власність квартиру за [ADDRESS] , житловою площею 16,3 м. кв., загальна площа 38,6 м. кв. за 185 553 грн. 00 коп. Відповідно до п. 2.3. даного Договору, сторони повинні виконати свої взаємні обов`язки за основним договором (продавець - передати майно, а покупець сплатити відповідну грошову суму) в термін до 31.12.2012 року. Кошти за купівлю квартири в розмірі 185 553 грн. 00 коп. були сплачені одним платежем в день укладення Договір купівлі-продажу №Т/Д-64 від 04.12.2012. Також позивачем зазначається, що 10.11.2016 року відповідач зареєструвала за собою право власності на вищезазначену квартиру в обласному комунальному підприємстві «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності та копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.11.2016. Грошові кошти для купівлі квартири за [ADDRESS] були отримані від продажу квартири за [ADDRESS] , яка належала позивачу [PERSON] , на підставі Договору дарування квартири, посвідченого Девляшевською С.П., державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори 12.11.1999 року за реєстровим № 5Д-724, зареєстрованого Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 25 листопада 1999 року у реєстрову книгу №84, за реєстровим № 5077. Договір купівлі-продажу квартири за [ADDRESS] був укладений 04 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 2 даного Договору, продаж зазначеної квартири вчиняється за 126 000 грн 00 коп. Розрахунок за цим договором за продаж квартири за [ADDRESS] був проведений з позивачем до підписання цього договору (п. 2 договору купівлі-продажу від 04.12.2012 p.). В той же день після укладання договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , 04.12.2012 відповідач уклала договір купівлі-продажу №Т/Д-64 квартири за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, грошові зобов`язання за договором купівлі-продажу № Т/Д-64 від 04.12.2012 квартири за адресою: [ADDRESS] (спірна квартира) виконані частково за рахунок коштів, які були отримані позивачем внаслідок продажу його квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала позивачу на праві приватної власності. Розрахунок частин спірної квартири за адресою: [ADDRESS] : Спірну квартиру куплено за 185 553 грн. 00 коп. Власні кошти позивача від продажу квартири 126 000 грн 00 коп. Різниця між власними коштами позивача та спільними коштами подружжя складає 59 553 грн 00 коп. (185 533 грн. 00 коп. - 126 000 грн 00 коп. = 59 553 грн 00 коп.). Отже, частина спірної квартири відповідача складає 29 776 грн 50 коп. (59 553 грн 00 кол. /2 = 29 776 грн. 50 коп.), що еквівалентно 16/100 від частини спірної квартири, а частина спірної квартири позивача складає 155 776 грн. 50 коп. (126 000 грн 00 коп. + 29 776 грн 50 коп. = 155 776 грн. 50 коп.), що еквівалентно 84/100 від частини спірної квартири. Позивач та відповідач не можуть досягти згоди щодо поділу майна, котре є їхньою спільною сумісною власністю, адже набуте у власність за час шлюбу. Відносини між позивачем та відповідачем є досить напруженими та неприязними, що створює великий дискомфорт як для позивача так і для їхніх дітей, адже позивач стикається з тим, що відповідач постійно породжує конфлікти, які негативно відбиваються на моральному стані як позивача, так і їхніх дітей. Враховуючи наведене просить суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні даного спору відступити від рівності часток подружжя. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 84/100 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,6 кв.м. 08.08.2022 року відповідачем [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ майна подружжя, яку обґрунтовує тим, що за період шлюбу з відповідачем було придбано та зареєстровано за [PERSON] право власності на гараж № [NUMBER] , який знаходиться у гаражно-будівельному кооперативі №26 за адресою [ADDRESS] загальною площею 35 кв. м. Враховуючи зазначене, просить визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/2 частину гаража під № [NUMBER] , який знаходиться у гаражно-будівельному кооперативі № 26 за адресою [ADDRESS] загальною площею 35 кв. м. Стягнути з відповідача судові витрати у справі. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 07.09.2022 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя прийнято до сумісного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, та об`єднано їх в одне провадження. 08.08.2022 року представником відповідача за первісним позовом адвокатом Томин С.В. подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що\~ сторони не заперечують, що спірна квартира за адресою: [ADDRESS] придбана ними за час шлюбу та проживання однією сім`єю, як і наявність спільного бюджету на час придбання спірного майна. Про це свідчить твердження позивача у позовній заяві про придбання спірної квартири за спільні кошти подружжя. Крім того, як вбачається з копії договору купівлі-продажу № Т/Д-64, за своєю правовою природою він є договором купівлі-продажу майна, яке буде створене у майбутньому. Це підтверджує п.1.1. договору. Позивачем підтверджується, що право власності на спірну квартиру зареєстровано 10.11.2016 року. Таким чином, укладення договору купівлі-продажу №Т/Д-64 від 04.12.2012 року не свідчить про передачу у цей же день коштів за спірну квартиру. Натомість сторони, маючи спільно набуте майно у шлюбі (грошові кошти), могли придбати спірну квартиру без залучення особистих коштів відповідача. Крім того, позивачем не надано достатніх та належних доказів: 1) що саме ті кошти, які були отримані ним від продажу квартири, яка була його особистою приватною власністю, передані як оплата внеску за спірну квартиру; 2) яка сума особистих коштів була внесена ним в рахунок оплати за спірну квартиру. Враховуючи наведене просить позовні вимоги задовольнити частково, визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . 23.09.2022 року представником позивача за первісним позовом адвокатом Боднарчук А. подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначає, що відповідно до Звіту № 014/09-22 про незалежну оцінку 1-но кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,6 кв.м., загальна вартість квартири 397 116 грн. Вартість 16/100 частки у квартирі - 63 538,56 грн. Враховуючи наведене просить суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відступити від рівності часток у спільному майні подружжя та в порядку поділу спільного майна подружжя визначити, що [PERSON] належить 84/100 частки у квартирі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,6 кв.м., а [PERSON] належить 16/100 частки у квартирі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,6 кв.м. Припинити право власності [PERSON] на 16/100 частки у спільному майні, а саме на квартиру, загальною площею 38,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зі стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації за ії частку у спільному майні в розмірі - 63 538,56 грн. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру, загальною площею 38,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі. 26.10.2022 року представником позивача за первісним позовом адвокатом Боднарчуком А. М. подано письмові пояснення щодо зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, в яких зазначає, що [PERSON] не визнає зустрічний позов,\~ оскільки у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Зі змісту позовних вимог [PERSON] у зустрічній позовній заяві вбачається, що в порушення вимог ст. 71 СК України, вона просить у порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на спірне майно по 1/2 частині гаража кожному без реального поділу цього майна в натурі та без вимог про виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна. Вважає, що постановленням окремого судового рішення про визнання за сторонами права власності на 1/2 частину майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, коли право власності на рівність часток презюмується, не вирішує по суті питання поділу майна подружжя. Враховуючи вище викладене, просить у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/2 частину гаража під № [NUMBER] , який знаходиться у гаражно-будівельному кооперативі № 26 за адресою [ADDRESS] загальною площею 35 кв. м. відмовити. Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, зустрічний позов не визнав, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача в судовому засіданні первісний позов визнав частково, зустрічний позов підтримав з підстав наведених у зустрічній позовній заяві, просив суд зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справа або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18.09.1996 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.10.2021 року розірвано. Згідно договору дарування земельної ділянки від 23.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Винницьким А.Л., який зареєстровано в реєстрі за №1487, [PERSON] (дарувальник) безоплатно передає [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Обдарованим) у власність «Обдаровуваних», а «Обдаровувані» приймають у власність земельну ділянку площею 0,0600 (шість сотих) гектара, розташовану на території Івано-Франківської міської ради в [ADDRESS] , що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд/кадастровий номер - 2610100000:21:001:0228/, (надалі «земельна ділянка»), відповідно до якого: 44/100 (сорок чотири сотих) ідеальних часток земельної ділянки « [INFO] » безоплатно передає у власність «Обдаровуваної» - [PERSON] , а вона їх приймає у власність, 28/100 (двадцять вісім сотих) ідеальних часток земельної ділянки « [INFO] » безоплатно передає у власність «Обдаровуваної» - [PERSON] , а вона їх приймає у власність та 28/100 (двадцять вісім сотих) ідеальних часток земельної ділянки « [INFO] » безоплатно передає у власність «Обдаровуваного» [PERSON] , а він їх приймає у власність. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 04.12.2012 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Згідно зазначеного договору\~ купівлі-продажу квартири від 04.12.2012 року\~ квартира належала продавцю [PERSON] на підставі договору дарування квартири, посвідченого Девляшевською С.П., державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори 12.11.1999 року за реєстровим №5Д-724, зареєстрованого Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 25.11.1999 року у реєстрову книгу №84, за реєстровим №5077. Продаж зазначеної квартири вчиняється за ціною 126 000 грн. Ця сума повністю сплачена покупцем готівкою і отримана продавцем до підписання цього договору. Вартість квартири, що є предметом цього договору становить 125 202,00 грн. Квартира, яка є предметом цього договору, є його особистою власністю, про що зазначається в заяві, адресованій [PERSON] , приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу\~ 04.12.2012 року.\~\~\~ Відповідно до копії договору купівлі-продажу №Т/Д-64\~ від 04.12.2012 року вбачається, що 04.12.2012 між ТзОВ «ПРИКАРПАТТЯ-АВТО» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № Т/Д-64, згідно якого продавць (ТзОВ «ПРИКАРПАТТЯ-АВТО»), який виконує функцію забудовника, зобов`язується передати у власність покупця об`єкт нерухомого майна, який буде створено (набутий) продавцем у майбутньому, а покупець зобов`язується прийняти цей об`єкт у відповідності до умов цього Договору та оплатити його (п.1.1.Договору) Згідно п.1.2. даного договору об`єктом нерухомого майна за цим Договором до завершення будівництва та введення в експлуатацію є майнові права на однокімнатну квартиру за проектним №64, на 8 поверсі проектною площею 38,9 м.кв. житлового будинку за будівельною адресою [ADDRESS] . Право власності покупця на об`єкт нерухомого майна дану квартиру за цим Договором купівлі-продажу та прийняття його в експлуатацію, і підлягає державній реєстрації. Вказаний об`єкт нерухомого майна не є об`єктом судового розгляду, не є під забороною (арештом) і не є предметом застави. На нього відсутні права третіх осіб. Пунктом 2.2 договору купівлі-продажу №Т/Д-64 від 04.12.2012 року передбачено, що загальна сума Договору становить 185 553,00 грн. Умовами договору купівлі-продажу №Т/Д-64 від 04.12.2012 року передбачено, що сторони повинні виконати свої взаємні обов`язки за основним договором (продавець) передати майно, а покупець сплатити відповідачу грошову суму) в термін до 31.12.2012 року. 13.02.2013 року зареєстровано право приватної власності [PERSON] на гараж [NUMBER] , у гаражно-будівельному кооперативі № 26 у м.Івано-Франківську, на підставі свідоцтва про право власності від 15.02.2013 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від\~ 28.07.2022року. З копії свідоцтва про право власності від 19.05.2015 року, індексний номер: 37739895, а також з копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, вбачається, що чотирьохкімнатна квартира, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 184 кв.м. на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2\~ частки належить [PERSON] , та 1/2\~ частки належить [PERSON] 04.04.2016 року ТзОВ «Західбудексперт» виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту загальна площа спірної квартири 38,6 кв.м.\~\~\~\~ Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.11.2016 року,\~ вбачається, що державним реєстратором на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32374686 від 16.11.2016 року внесено відомості про право приватної власності [PERSON] , в розмірі часток 1/1, на однокімнатну квартиру, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,6 кв.м.\~\~\~\~ Згідно звіту №013/08-22 про незалежну оцінку гаража № [NUMBER] , загальною площею 35,0 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вбачаться, що експертом Максимчин А.Д. проведено незалежну оцінку зазначеного гаража по замовленню адвоката Томина С.В. Так, з висновку про вартість майна (гаража № [NUMBER] , загальною площею 35,0 м2, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), вбачається, що вірогідна ринкова вартість гаража станом на 01.08.2022 року складає 338 030,00 грн.\~\~ Із звіту №014/09-22 про незалежну оцінку 1-но кімнатної квартири загальною площею 38,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,\~ вбачається, що експертом [PERSON] проведено незалежну оцінку зазначеної квартири по замовленню [PERSON] . Так, з висновку про вартість майна (1-но кімнатної квартири загальною площею 38,6 м2, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) вбачається, що вірогідна ринкова вартість даної 1-но кімнатної квартири станом на 21.09.2022 року, складає 397 116,00 грн.\~ Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника чи членам його сім`ї. Пунктом 30 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року передбачена рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Пунктом 22 вказаної Постанови Пленуму встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України, а відповідно до п. 24 та п. 25 Постанови, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Вирішуючи спір між колишнім подружжям про поділ майна, суд встановлює: 1) обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства - ним є будинок та комплекс будівель та споруд; 2) з`ясовує джерело та час його придбання, - майно придбане в період наявних офіційно зареєстрованих шлюбних відносин. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними. За змістом ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. В матеріалах справи відсутні докази про домовленість між сторонами про порядок поділу майна. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Судом враховано, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Так, сторонами [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу набуто у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] та гараж [NUMBER] , у гаражно-будівельному кооперативі № 26 у м.Івано-Франківську. Зазначені об`єкти нерухомості є спільною сумісною власністю подружжя та кожному з них, згідно ч. 1 ст. 70 СК України на праві власності належить по 1/2 частині зазначеного спірного майна. Позивач за первісним позовом [PERSON] просить суд відступити від рівності часток у спільному майні подружжя та визначити, що [PERSON] належить 84/100 частки у квартирі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,6 кв.м., а [PERSON] належить 16/100 частки у квартирі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,6 кв.м., припинити право власності [PERSON] на 16/100 частки у спільному майні, а саме на квартиру, загальною площею 38,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зі стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації за ії частку у спільному майні в розмірі 63 538,56 грн. Відповідно до ч.7 ст.57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Звертаючись до суду з позовом, позивач за первісним позовом [PERSON] зазначив, що грошові зобов`язання за договором купівлі-продажу № Т/Д-64 від 04.12.2012 квартири за адресою: [ADDRESS] виконані частково за рахунок коштів, які були отримані ним внаслідок продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , та належала йому на праві приватної власності. В той же час,\~ належних та допустимих доказів про те, що кошти, які були отримані [PERSON] від продажу квартири, яка була його особистою приватною власністю, передані як оплата внеску за спірну квартиру та суми особистих коштів, що були внесені ним в рахунок оплати за спірну квартиру, суду не надано. Крім того, [PERSON] не надала згоди на присудження їй грошової компенсації замість своєї частки у праві спільної сумісної власності на майно, та позивачем не внесена сума грошової компенсації на депозитний рахунок суду, що не відповідає вимогам ст.71 СК України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справа або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що первісний позов є частково обгрунтованим, а зустрічний позов є обґрунтованим, враховуючи, що придбані\~ в період шлюбу квартира за адресою: [ADDRESS] та гараж [NUMBER] , у гаражно-будівельному кооперативі № 26 у м.Івано-Франківську є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, належних доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя сторонами не надано, а тому, суд дійшов висновку про поділ між сторонами набутого під час шлюбу майна, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, по 1/2 частині. На підставі наведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 60, 69 ч.1, 70 ч.1 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 368 ч.3 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial