Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 27.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 11702 за заявою\~ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал"\~про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 74442,86 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. відкрито 15.12.2021 виконавче провадженні № 67910442 за вказаним виконавчим написом нотаріуса. Позивач вважає, що у приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису ,оскільки він не укладав договорів з АТ «Дельта-Банк» ,у нього жодних боргів перед вказаним банком. Заборгованість за кредитом має доводитись первинними касовими документами та не може вважатись безспірною,оскільки він з вказаним боргом не згоден,що є наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виходячи з вищезазначеного, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №11702 від 27.05. 2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. ,зареєстрований в реєстрі за № 11702 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» ,якому за договором відступлення права вимоги за договором № 2226/к від 15.04.2020 АТ«Дельта Банк» уступлено право вимоги заборгованості за кредитним договором від 30.03.2011 № 001-20601-300313, укладеним між АТ «Дельта-Банк» та [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 26.10. 2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися,надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився,був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження, відзиву на позов, зустрічного позову та/або будь-яких додаткових доказів не надав. Треті особи в судове засідання не з`явились,були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заперечень, пояснень щодо позову та/або будь-яких доказів у справі не надали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд постановив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з виконавчими написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. від 27.05. 2021 за № 11702 з [PERSON] стягуються грошові кошти на загальну суму 75642,63 грн. з них: 46516,15 грн - заборгованість за кредитом; 27926,71 грн - заборгованість за несплаченими відсотками,а також плата за вчинення виконавчого напису, розмір якої не наведено; на користь\~товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал"\~, який є правонаступником\~АТ`Дельта Банк»"\~щодо права вимоги за кредитним договором N 001-20601-300311 від 30.03.2011. Постановами приватного виконавця виконавчого округу Харківької області Амельченка В.П. від 15.12. 2021 у виконавчому провадженні N 67910442 було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. від 27.05. 2021 за № 11702 та накладено арешт на кошти боржника [PERSON] . Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється\~Законом України "Про нотаріат"\~та іншими актами законодавства. Цими актами є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі\~ст. 87 Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 88 Закону України "Про нотаріат"\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 3.1 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно п. п. 3.2, 3.5 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172\~(далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст.\~15,\~16,\~18 Цивільного кодексу України, ст. ст.\~50,\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст.\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц (провадження N 61-84цс19). Статтями\~12,\~81 Цивільного процесуального кодексу України\~встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, N 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі N 521/6687/17. В межах цієї цивільної справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачем, в установлені судом строки, не надано відзив на позов або зустрічний позов, або будь-яких доказів на спростування обґрунтувань та вимог цього позову. Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено за наявності оригіналу кредитного договору N 001-20601-300311 від 30.03.2011 , первинних платіжних документів (платіжних доручень, чеків, квитанцій тощо) щодо отримання суми грошових коштів за кредитом та часткової (повної) її сплати кредитору, а отже, не надано доказів того, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису пересвідчився у безспірності суми боргу позивачки. Таким чином, зважаючи, що зазначена у спірному виконавчому написі заборгованість не є безспірною, суд дійшов висновку про доцільність та необхідність задоволення вимог позову . Відповідно до ч. 1\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 1\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1362 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу сумі 7500 грн.,суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Представик позивача не надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних ним (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги та документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] дійсно поніс витрати на правничу допомогу. Надані представником позивача , договір про надання правової допомоги від 24.12.2021 та попередній розрахунок вартості правової допомоги від 29.12.2021 не є належними доказами таких витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial