Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

26 жовтня 2022 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказує, що 19 вересня 2017 року уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 474. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спір щодо місця проживання дитини відсутній. З грудня 2021 року сторони припинили фактичні шлюбні стосунки, з відповідачем позивач проживає окремо, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Сторони стали одне одному зовсім чужими людьми, намірів врятувати сімю позивач не має. Подальше спільне життя як подружжя позивач вважає неможливим, оскільки подружжя перестали розуміти одне одного, втратили почуття любові та поваги одне до одного. Примирення між сторонами неможливе, оскільки таке примирення суперечить інтересам позивача. Тому позивач просить розірвати шлюб та не надавати строку для примирення. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, строк на примирення просить не надавати. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 19 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що було здійснено відповідний актовий запис № 474, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.09.2017 Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, від цього шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . З грудня 2021 року сторони припинили фактичні шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Сторони стали одне одному зовсім чужими людьми, намірів врятувати сім`ю позивач не має. Подальше спільне життя як подружжя позивач вважає неможливим, оскільки подружжя перестали розуміти одне одного, втратили почуття любові та поваги одне до одного. Примирення між сторонами також неможливе, оскільки таке примирення суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст.114 СК України,у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не заявляла клопотання про відновлення їй дошлюбного прізвища, а тому суд вважає за доцільне залишити їй існуюче прізвище « [PERSON] ». Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, однак позивач в позовних вимогах не наполягав на стягненні на його користь з відповідача понесених судових витрат, отже суд вирішив витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved