Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька посилаючись на те, що [PERSON] з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 14.05.2018 року. Від спільного проживання народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду від 23.04.2020 року шлюб між сторонами розірваний, спільного сина [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Позивачка зазначила, що з часу розлучення вона проживає разом з сином по місю своєю реєстрації, а відповідач з ними не спілкується і вихованням дитини не займається, тільки через своїх родичів передає незначні кошти на аліменти для дитини. Зі слів родичів їй відомо, що відповідач більше як двох років виїхав в Канаду, де по даний час і проживає. Позивач має намір вивезти дитину на відпочинок та оздоровлення за кордон, однак без згоди батька це не можливо. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд їх спільної дитини за кордон на відпочинок, однак згоди не отримала. Тому просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина за межі країни до країн Шенгенської угоди, Єгипту, Албанії, Англії, ОАЕ, США, Канади, Турецької Республіки з часу набрання законної сили рішенням суду по 01.10.2023 року включно тривалістю не більше 180 календарних днів впродовж кожного року в супроводі матері без згоди батька [PERSON] . Представник позивача адвокат Кобзан Р.М. в судове засідання не з`явився, однак подав суд заяву про розгляд у їхній відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити (а.с.35) Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчать розпики про направлення судових повісток (а.с.28,34), не повідомив суд про причини своєї неявки та не подав суду відзив. Тому суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.\~280,\~281 ЦПК України. При цьому, на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на заяву про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон від [PERSON] , який зазначає, що він є третьою особою на стороні відповідача, та висловився з приводу вказаної позовної заяви. Однак, даний відзив не містить даних про те, що він має право представляти інтереси відповідача згідно ст. 62 ЦПК України, а саме , не долучено копію довіреності, а статус третьої особи ним визначено самостійно. Тому судом вказаний відзив не береться до уваги. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.05.2018, і у відповідності до рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.04.2020 року шлюб між сторонами розірвано, сина [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю [PERSON] (а.с. 12-13). Від вазаного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.11.2018 року (а.с. 9). Як зазначила в позовній заяві позивач, вона з відповідачем проживають окремо, а дитина знаходиться на її утриманні та разом проживають, як вбачається з довідки Підмихайлівського старостинського округу Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за №641 від 09.09.2022 року (а.с.14). Позивач має намір вивезти дитину на відпочинок за кордон, однак отримати на це згоду батька не має можливості. У відповідності до довідки виданої Лікарем медичної практики ФОП [PERSON] від 07.09.2022 року про те, що дитина [PERSON] , 2018 року народження є частохворіючою дитиною з рецидивуючим обструктивним бронхітом та потребує оздоровлення протягом року (а.с.5). Згідно п.3 ч.3\~ст.\~313\~ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків та в їхньому супроводі. У відповідності до п.3 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених\~постановою КМУ\~від 27.01.1995\~року №\~57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі. Частина 7\~ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України встановлює, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу положень ст.ст.\~150,\~155 Сімейного кодексу Українибатьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані поважати дитину, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, здійснення батьками своїх прав має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного кодексу Українина батьків покладено обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, своєї Батьківщини, також покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з вимогами\~ст.\~152\~Сімейного кодексу\~України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На підставі вимог\~ст. 155 Сімейного кодексу Україниздійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з ч. 2\~ст. Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України»за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У зв`язку з тим, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що обов`язки щодо виховання та розвитку малолітнього [PERSON] , що передбачені\~ст. 150 Сімейного кодексу України, його батьком [PERSON] не виконуються, а виїзд малолітнього [PERSON] за кордон відповідає його інтересам, за своєю метою сприятиме оздоровленню та загальному розвитку дитини, а відсутність згоди відповідача порушує його права та інтереси, як дитини, то суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved