Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 19.10.2002 року він перебуває з відповідачем в шлюбі. Від цього шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що в сторін різні погляди на подальше спільне життя та обов`язки. З часом відносини погіршились, почали виникати непорозуміння та сварки. Кожен з них має різні погляди на сім`ю і шлюб. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, любов. Остаточно відносини погіршились у зв`язку з подружньою зрадою відповідачки. Ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини, надії на примирення немає. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати та вирішити питання щодо судових витрат. Позивач в судове засідання не з`явився, 17.11.2022 року подав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити, справу розглядати в його відсутності (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не з`явилась, 17.11.2022 року подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутності, позов визнає, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] , а неповнолітнього сина [PERSON] просить залишити проживати з нею (а.с.27). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 19.10.2002 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.19). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, обоє наполягають на розірванні шлюбу. Тому вказаний шлюб слід розірвати. Малолітнього сина сторін слід і надалі залишити проживати з відповідачем. Згідно з положеннями ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка у своїй позовній заяві від 17.11.2022 року просить залишити їй прізвище " [PERSON] ". Щодо клопотання відповідачки про визначення місця проживання малолітнього сина сторін [PERSON] з нею, то слід зазначити наступне. Згідно з положеннями ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки жодна зі сторін не вказала про наявність спору щодо місця проживання вказаної дитини, в позовній заяві відсутня вимога про визначення місця проживання цієї дитини, а відповідачка не пред`явила зустрічного позову, предметом якого була б така вимога, то суд вважає, що відсутні правові підстави для вирішення питання про визначення місця проживання вказаного малолітнього сина сторін. Крім того, оскільки позивачем ні в позовній заяві, ні в зазначеній заяві від 17.11.2022 року не вказано яким чином вирішити питання щодо судових витрат, то суд дане питання цим рішенням не вирішує. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 161 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved