Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

У жовтні 2021 року Михайлівська сільська рада звернулась до суду з позовом про відібрання малолітнього [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 22 жовтня 2021 року Органом опіки та піклування Михайлівської сільської ради прийнято рішення №189 про вилучення малолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з загрозою для життя та здоров`я дітей. З лютого 2021 року, родина [PERSON] та [PERSON] перебуває на обліку Комунальна Установа «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради, як родина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків. Батьки зловживають спиртними напоями та ведуть аморальний спосіб життя. За період перебування на обліку в КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради, родина не відповідально ставилась до виконання заходів щодо покращення своїх умов проживання, санітарно-гігієнічних норм в помешканні де проживає родина. Неодноразово під час відвідування родини Ковтунів працівниками сільської ради, батьки перебували в нетверезому стані або були відсутні взагалі, діти були без нагляду батьків. У липні 2021 року, із-за браку уваги дорослих, неповнолітній [PERSON] перебував у розшуку, ситуація була загострена тим, що дитина, згідно Витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 10.03.2015 №28-537д, має загальні розлади розвитку, саморегуляції, соціальних і комунікативних форм поведінки. 07 жовтня 2021 року за місцем проживання родини [PERSON] сталася пожежа, що підтверджується звітом про причину виникнення пожежі від 08.10.2021, ймовірною причиною пожежі у висновку є дитячі пустощі з вогнем. 08 жовтня 2021 року за повідомленням вчителя Люцернянського НВК [PERSON] , яка на основі індивідуального навчального плану проводить індивідуальну форму навчання з дитиною-інвалідом [PERSON] за місцем проживання, стало свідком скоєння фізичного насилля над неповнолітнім [PERSON] батьком [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. З жовтня 2021 року за місцем проживання родини [PERSON] , за несплату комунальних послуг було відключено електропостачання. Такі дії можуть призвести до трагічних наслідків, та є небезпечними для життя та здоров`я всіх хто проживає у будинку. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] за місцем проживання, складений депутатом в/о №1 [PERSON] від 22.10.2021 року, на час обстеження мати, [PERSON] , перебувала в сильному алкогольному сп`янінні, в будинку було холодно, сиро та брудно, умов для виховання та проживання дітей не забезпечено. З чого випливає, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Згідно характеристики, складеної депутатом в/о №1 [PERSON] , батько [PERSON] схильний до агресії, бійок, веде асоціальний спосіб життя, вживає алкоголь. Згідно характеристики, складеної депутатом в/о №1 [PERSON] , мати [PERSON] , веде асоціальний спосіб життя, вживає алкоголь, має негативні відгуки від односельців, неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Ухвалою суду від 12.11.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явився, надіслали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягали. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. У статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтями 3, 18 Конвенції про права дитини закріплено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами чи адміністративними, чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-и) чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Як свідчать положення ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з положеннями ст. 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України). Аналізуючи наведене, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 09 червня 2011 року Кам`яною селищною радою Вільнянського району Запорізької області та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 09 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції Донецької області. 22 жовтня 2021 року Органом опіки та піклування Михайлівської сільської ради прийнято рішення №189 про вилучення малолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з загрозою для життя та здоров`я дітей. З лютого 2021 року, родина [PERSON] та [PERSON] перебуває на обліку Комунальна Установа «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради, як родина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків. Батьки зловживають спиртними напоями та ведуть аморальний спосіб життя. За період перебування на обліку КУ «Центр надання соціальних послуг» Михайлівської сільської ради, родина не відповідально ставилась до виконання заходів щодо покращення своїх умов проживання, санітарно-гігієнічних норм в помешканні де проживає родина. Неодноразово під час відвідування родини Ковтунів працівниками сільської ради, батьки перебували в нетверезому стані або були відсутні взагалі, діти були без нагляду батьків. У липні 2021 року, із-за браку уваги дорослих, неповнолітній [PERSON] перебував у розшуку, ситуація була загострена тим, що дитина, згідно Витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 10.03.2015 №28-537д, має загальні розлади розвитку, саморегуляції, соціальних і комунікативних форм поведінки. 07 жовтня 2021 року за місцем проживання родини [PERSON] сталася пожежа, ймовірною причиною пожежі у висновку є дитячі пустощі з вогнем. 08 жовтня 2021 року за повідомленням вчителя Люцернянського НВК [PERSON] , яка на основі індивідуального навчального плану проводить індивідуальну форму навчання з дитиною-інвалідом [PERSON] за місцем проживання, стало свідком скоєння фізичного насилля над неповнолітнім [PERSON] батьком [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. З жовтня 2021 року за місцем проживання родини [PERSON] , за несплату комунальних послуг було відключено електропостачання. Такі дії можуть призвести до трагічних наслідків, та є небезпечними для життя та здоров`я всіх хто проживає у будинку. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] за місцем проживання, складений депутатом в/о №1 [PERSON] від 22.10.2021 року, на час обстеження мати, [PERSON] , перебувала в сильному алкогольному сп`янінні, в будинку було холодно, сиро та брудно, умов для виховання та проживання дітей не забезпечено. З чого випливає, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Згідно характеристики, складеної депутатом в/о №1 [PERSON] , батько [PERSON] , схильний до агресії, бійок, веде асоціальний спосіб життя, вживає алкоголь. Згідно характеристики, складеної депутатом в/о №1 [PERSON] , мати [PERSON] , веде асоціальний спосіб життя, вживає алкоголь, має негативні відгуки від односельців, неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Під час судового засідання 09.08.2022 відповідачі просили надати їм час для того, щоб покращити умови проживання дітей, здійснити ремонт, сплатити борги за електроенергію тощо. Проте, відповідачами не було здійснено жодних заходів, спрямованих на покращення умов проживання дітей, про що свідчить наданий представником позивача акт № 26 від 21.10.2022 обстеження умов проживання. Таким чином судом встановлено, що наведені обставини в їх сукупності свідчать про те, що залишення малолітнього [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] у [PERSON] та [PERSON] є небезпечним для їхнього життя, здоров`я і морального виховання. Отже, позовна вимога щодо відібрання дітей без позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з викладеним, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів законними та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з відповідачів на користь установ або осіб, на утриманні яких будуть перебувати діти, на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 29.10.2021 (дня подання позову) і до повернення дітей батькам. Також, на підставі ст.141 ЦПК України, а також враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір по 908,00 грн. з кожного (по 454,00 грн. за дві позовні вимоги).

Outcome: approved