Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до\~ [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Позов обґрунтований тим, що 21 лютого 2012 року між позивачем (кредитор) та відповідачем (боржник) було укладено договір позики, у відповідності до умов якого відповідачем було отримано від позивача у борг грошові кошти 6000 грн. та 625 доларів США, із терміном повернення 21.03.2012 року. У визначений термін відповідачем позику не повернуто, у зв`язку із чим виконання зобов`язання було продовжено до 31.10.2015 року. У новий термін до 31.10.2015 року відповідачем також боргових зобов`язань не виконано, а тому, за згодою сторін, 29.10.2018 року було встановлено новий термін виконання боргових зобов`язань 30.11.2018 року. Свої зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів за договором позики від 30.11.2018 року відповідач не виконала, тому прострочила виконання грошового зобов`язання на суму 6000 грн. та 625 доларів (курс НБУ станом на 23.11.2021 - 1 долар США становить 26,6588 грн.). В гривневому еквіваленті борг відповідача перед позивачем становить 16661,75 грн. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача 6000 грн. та 625 доларів США заборгованості за договором позики від 21.03.2012 року. 30.05.2022 позивачем подана заява про збільшення позовних вимог, на підставі якої він просив стягнути з відповідача: 625 доларів США - основний борг; 56,25 доларів США - 3 % річних за три роки; 6843,75 доларів США - прострочення за 1095 дні; 6000 гривень - основний борг; 540 гривень - 3% за три роки; 6570 гривень - прострочення за 1095 дні; 90000 грн. моральна шкода. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування стягнення неустойки у вигляді пені, позивач посилається на те, що борговою розпискою сторони обумовили, що боржник окрім зобов`язується повернути до 30 листопада 2018 р. борг з урахуванням індексу інфляції, а також сплатити прострочку в сумі 1% (один процент) за кожен прострочений день за весь час прострочення. При розрахунку моральної шкоди позивачем зазначено, що вона становить 2500 грн. за один місяць, що з урахуванням строку порушення зобов`язання (36 місяців) становить 90000 грн. Обґрунтування в чому саме полягає моральна шкода позовна заява не містить, вказані загальні посилання на ч. 2 п. 3 ст.23 ЦК України, в якій зазначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. В подальшому позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог (а.с.82), в якій позивач відмовився від стягнення 3 % річних за три роки в сумі 56,25 доларів США та 540 грн. В кінцевому результаті, позивач просив суд стягнути з відповідача: 625 доларів США - основний борг;\~ 6843,75 доларів США - прострочення за 1095 дні; 6000 гривень - основний борг; 6570 гривень - прострочення за 1095 дні; витрати на оплату судового збору; 5000 грн. правова допомога; 90000 грн. моральна шкода. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, з урахуванням доплаченої позивачем різниці судового збору в сумі 1250,18 грн. (з позовної вимоги про стягнення боргу) та 2508 грн. (з позовної вимоги про стягнення моральної шкоди) (а.с.18-19), прийняв до розгляду збільшені позовні вимоги, та, з урахуванням суми боргу, ухвалою від 14.09.2022 перейшов із спрощеного до загального позовного провадження, та призначив у справі підготовче судове засідання на 13.10.2022 р. Ухвалою суду від 13.10.2022 р. закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду на 14.11.2022 р. Позивач та його представник 14.11.2022 в судове засідання не з`явилися. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивач підтримує та просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі через сайт "Судова влада". Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі ст. 280 ЦПК України,\~ ухвалив провести заочний розгляд справи.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини. 21 лютого 2012 року між позивачем [PERSON] (кредитор) та відповідачем [PERSON] (боржник) було укладено договір позики, у відповідності до умов якого відповідачем було отримано від позивача у борг грошові кошти - 6000 грн. та 625 доларів США, із терміном повернення 21.03.2012 року, що підтверджується оригіналом власноручно написаної відповідачем розписки (а.с. 85). У даній розписці також зазначено: «Дані кошти в даний термін на повернула. 29 березня /вересня/ мною [PERSON] була написана розписка, в якій я зобов`язувалась повернути кошти до 31 жовтня 2015 р., однак дані кошти я так і не повернула. Зобов`язуюсь повернути дану суму боргу до 30 листопада 2018 р. з урахуванням індексу інфляції, а також зобов`язуюсь сплатити прострочку в сумі 1% (один процент) за кожен прострочений день за весь час прострочення». Також в матеріалах справи наявний інший оригінал розписки від 29 вересня 2015 р., в якій зокрема відповідачем зазначено, що відповідач [PERSON] взяла у борг у позивача [PERSON] суму коштів 6000 тисяч гривень (шість тисяч гривень) і 625 $ США, які зобов`язувалась повернути через один місяць. Далі в розписці зазначено, що боржник 21 березня 2012 року дані кошти не повернула. Зобов`язується повернути кошти до 31 жовтня 2015 року. Зобов`язується сплатити проценти в сумі 1% за кожен день прострочення (а.с.85). Таким чином судом встановлено, що між сторонами 21 лютого 2012 року було укладено договір позики на суму 6000 грн. і 625 дол. США, з кінцевим терміном виконання зобов`язання до 30 листопада 2018 року. В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79 цс 14 зазначено, що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Таким чином судом встановлено, що в кінцевий строк виконання зобов`язання відповідачем не повернуто позивачу тіло позики, яке становить 6000 (шість тисяч) грн. та 625 (шістсот двадцять п`ять) доларів США, а відтак позов в цій частині суд вважає підставним та таким, що підлягає до задоволення. Щодо стягнення пені («прострочки»), суд зазначає наступне. Згідно двох боргових розписок, особливою умовою договору позики було визначено штрафні санкції, які сторони назвали «прострочкою», яка становить 1% (один процент) за кожен прострочений день за весь час прострочення». Визначена сторонами «прострочка», відповідає ч. 3 ст. 549 ЦК України, тому суд відносить її до пені (неустойки), що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. При розрахунку пені позивач виходить з того, що кількість днів прострочення зобов`язання\~ становить 1095, що відповідає кількості прострочених днів на момент звернення до суду. З урахуванням суми тіла позики, яка становить 625 доларів США, 1% пені за кожен день прострочення повинен становити 6,25 долара США в день, що з урахуванням кількості прострочених днів становить пеню в сумі 6843,75 доларів США (6,25х1095). З урахуванням суми тіла позики, яка становить 6000 гривень, 1% пені за кожен день прострочення повинен становити 60 гривень в день, що з урахуванням кількості прострочених днів мало б становити пеню в сумі 65700 грн.(60х1095). Як зазначалося, кінцевими позовними вимогами позивача є стягнення з відповідача 625 доларів США - основний борг; 6843,75 доларів США - прострочення за 1095 дні; 6000 гривень - основний борг; 6570 гривень - прострочення за 1095 дні (а.с.82). Суд зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням того, що відповідач просить стягнути з відповідача пеню («прострочення) щодо гривневого боргу в сумі 6570 гривень, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, задовольняє позов в цій частині в межах позовних вимог, та вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача пеню в сумі 6570 гривень. Позов в частині стягнення пені щодо боргу в іноземній валюті підлягає до задоволенню у повному обсязі на суму 6843,75 доларів США. Таким чином, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню 625 доларів США - основний борг за договором позики; 6843,75 доларів США - пеня; 6000 гривень - основний борг за договором позики; 6570 гривень - пеня. Також, позивач просить суд\~ стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 90000 грн. Вирішуючи спір з даного приводу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦПК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При розрахунку моральної шкоди позивачем зазначено, що вона становить 2500 грн. за один місяць, що, з урахуванням строку порушення зобов`язання (36 місяців), становить 90000 грн. Обґрунтування в чому саме полягає моральна шкода позовна заява не містить, вказані загальні посилання на ч. 2 п. 3 ст.23 ЦК України, в якій зазначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Суд вважає, що позовна заява не місить обґрунтувань та доказів на підтвердження того, що в наслідок протиправних дій відповідача позивачу завдана моральна шкода. При цьому, суд зазначає, що сторони в боргових розписках обумовили умови відповідальності боржника за невиконання зобов`язання. Стягнена з відповідача в корить позивача пеня значно перевищує суму боргу. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням доплаченого судового збору позивачем сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру 2113, 18 грн., та 2508 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди. Таким чином, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню 2113,18 грн. витрат на оплату судового збору. У зв`язку з відмовою в позові у частині стягнення моральної шкоди, судові витрати за дану позовну вимогу стягненню з відповідача не підлягають. Крім того, згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги, позивачем [PERSON] було надано суду: договір про надання правової допомоги від 27.05.2022 року, квитанцію №13791578 від 27.05.2022 року на суму 5000 гривень за надання правової допомоги, ордер на надання правничої допомоги (а.с.68-69, 83). Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Проаналізувавши надані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, зважаючи на складність справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial