Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~16 вересня 2022 року представник позивача [PERSON] , адвокат Яводчак О.В., звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Дизельний завод» (далі ТОВ «Дизельний завод») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я, посилаючись на те, що [PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Дизельний завод», 16 травня 2022 року зазнав травмування здоров`я від нещасного випадку. Факт травмування позивача комісією з розслідування нещасного випадку визнано пов`язаним з виробництвом. Згідно довідки МСЕК від 30.08.2022 року [PERSON] первинно встановлено 75 % втрати працездатності, другу групу інвалідності, за наслідками трудового каліцтва, з повторним переоглядом 01.08.2023 року. Позивач вважає, що з вини підприємства, внаслідок неналежного виконанням ТОВ «Дизельний завод» вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода. Ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя [PERSON] втрата працездатності призвела до відсутності у останнього можливості реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, обмежило можливість приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 305\~000,00 грн., які просить суд стягнути з відповідача. 20 вересня 2022 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом на подання відзиву та подав його до суду 09.11.2022 року. Згідно поданого відзиву, відповідач частково погоджується з пред`явленими позовними вимогами в розмірі 100 000,00 грн., однак вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є значно завищеним та недоведеним. Також відповідач просить при ухваленні рішення врахувати те, що 18.05.2022 року ТОВ «Дизельний завод» здійснило надання матеріальної допомоги на лікування [PERSON] на суму 25 000,00 грн. (а.с. 29-45) Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] станом на 16.05.2022 рік виконував роботи відповідно трудового договору за спеціальністю електрогазозварник на ТОВ «Дизельний завод» (ЄДРПОУ 38515997). 16 травня 2022 року на ТОВ «Дизельний завод» з електрогазозварником [PERSON] під час виконання трудових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого працівник дотримав відкриту проникаючу черепно-мозкову травму; забиття головного мозку ІІ ступеня та тяжкої контузії; перелом назо-орбітального етмоїдального комплексу; двосторонній перелом передньої та задньої стінок лобних пазух; перелом етмоїдальної та клиновидної кісток; суббазальний перелом верхньої щелепи; перелом вилицевих дуг та перелом кістки носу; перелом верхньої стінки правої орбіти та розрив правого очного яблука з випадінням оболонок; субарахноїдальний крововилив; пневмоцефація; забиття м`яких тканин голови. Комісією з розслідування нещасного випадку, вказаний нещасний випадок з електрогазозварником [PERSON] визнано пов`язаним з виробництвом. Комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є [PERSON] , майстер вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», який порушив вимоги посадової інструкції для майстра вагоноскладального цеху, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 04.02.2019 №42. [PERSON] , електрогазозварник вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», який при виконанні робіт з установки кришки люка на напіввагон, порушив вимоги робочої інструкції електрогазозварника, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 09.01.2018 №8. [PERSON] , електрогазозварник вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», який при виконанні робіт з установки кришки люка на напіввагон, порушив вимоги робочої інструкції електрогазозварника, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 09.01.2018 №8. [PERSON] , електрогазозварник вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», який при виконанні робіт з установки кришки люка на напіввагон, порушив вимоги робочої інструкції електрогазозварника, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 09.01.2018 №8. [PERSON] , машиніст крана вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», порушила вимоги інструкції з охорони праці для машиніста крана №02-20, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 21.04.2020 №100. [PERSON] , начальник дільниці планових видів ремонту вантажних вагонів вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», який порушив вимоги посадової інструкції для начальника дільниці планових видів ремонту вантажних вагонів вагоноскладального цеху, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 20.05.2019 №158. [PERSON] , начальник вагоноскладального цеху ТОВ «Дизельний завод», який порушив вимоги посадової інструкції для начальника вагоноскладального цеху, затвердженої наказом директора ТОВ «Дизельний завод» від 01.09.2017 №5. (а.с.13-14) Відповідно до\~довідки МСЕК Серії 12 ААА №059423 та довідки МСЕК Серії 12 ААВ №567763 від 30.08.2022 року [PERSON] первинно встановлено 75 % втрати працездатності, другу групу інвалідності, за наслідками трудового каліцтва,\~з повторним\~переоглядом 01.08.2023\~року.\~Також [PERSON] \~визначено потребу\~у медикаментозному\~лікуванні,\~ВМП,\~нагляді та\~лікуванні у\~сімейного лікаря.(а.с. 19) Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки трудове каліцтво отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок трудового каліцтва, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст. 23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним трудового каліцтва. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 75%, встановлення другої групи інвалідності, потребу у медикаментозному лікуванні, ВМП, нагляді та лікуванні у сімейного лікаря, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 170 000,00 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1700,00 грн.

Outcome: partial