Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

У березні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2021 про передачу справи за підсудністю, надійшли матеріали даної позовної заяви, в якій позивач, в особі її представника - адвоката Осадчука Р.М., просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 14354, вчинений 23.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» «заборгованості в сумі 13800,00 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що між ТОВ «БІ EJI ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] 20.09.2019 був укладений кредитний договір № 633815, за умовами якого Кредитором їй надано грошові кошти у розмірі 7000,00 грн на умовах та порядку, встановлених цим Договором. Вказує, що їй стало відомо про наявність виконавчого напису № 14354 від 23.07.2020, що видав приватний нотаріус Горай О.С. про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 13800,00 грн у зв`язку з надходженням на її робочу адресу - ТОВ «Сільпо-Фуд» постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.08.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений із грубим порушенням встановленого Законом процесуального порядку вчинення нотаріусами виконавчих написів, що у відповідності із ст. ст. 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, адже, приватний нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, жодних письмових повідомлень про наявність заборгованості та необхідність її погашення, письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, або що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за виконавчим написом на її адресу не надходило, що об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо її розміру або добровільно виконати зобов`язання за кредитним договором. Крім того, зазначила, що ані кредитором, ані відповідачем її не було повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні за кредитним договором № 633815, будь-яких повідомлень про відступлення права вимоги від Кредитора та відповідача вона не отримувала. Вважаючи, що є достатньо підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зумовило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2021 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою суду від 18.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.Витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (10008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35), належним чином завірені документи на підставі яких був вчинений 23.07.2020 виконавчий напис № 14354. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Сіті Фінанс» (вул. Січових Стрільців, 37-41, м. Київ, 04053), належним чином завірені документи на підставі яких був вчинений 23.07.2020 виконавчий напис № 14354. Зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. та ТОВ «Фінансова компанія» Сіті Фінанс» надіслати копії витребуваних судом документів до Шевченківського районного суду міста Києва (м. Київ, вул. Дегтярівська, 31 А, каб. 614). Ухвалою суду від 18.03.2021 заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою суду від 26.03.2021 заявою представника позивача вжито заходи забезпечення позову. Ухвалою суду від 02.04.2021 повернуто позивачу за подання заяви про забезпечення позову відповідно до квитанції від 01.02.2021 № 1053530710, судовий збір у розмірі 454,00 грн. В подальшому, у судове засідання, призначене на 24.11.2022, позивач не з`явилася, про день та час розгляду справи сповіщена належним чином, від представника позивача надійшла до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, поважність причин неявки не повідомляв, відзив на позов у порядку, передбаченому ст. ст. 178, 191 ЦПК України, не подавав, витребувані судом ухвалою від 18.03.2021 документи відповідачем не надано. Треті особи, також, про розгляд справи повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явились, пояснень щодо позову або відзиву не надавали. При цьому, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. витребувані судом ухвалою від 18.03.2021 документи не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третіх осіб, на підставі наявних в справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2019 між ТОВ «БІ EJI ДЖИ МІКРОФІНАНС» (Кредитор) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 633815, за умовами якого Кредитором надано позивачу грошові кошти у розмірі 7000,00 грн терміном повернення кредиту - 05.10.2019. Відповідно до п. 1.5. кредитного договору, у випадку несплати позичальником процентів (плата за користування грошовими коштами) та процентів за підвищений ступінь ризику, у строк встановлений п. 1.3., позичальник підтверджує намір та надає згоду на продовження строку дії цього договору до 18.10.2019. 23.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14354 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 633815 від 20.09.2019, укладеним з ТОВ «БІ EJI ДЖИ МІКРОФІНАНС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами Ф28-11/19 від 28 листопада 2019 року є «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 633815 від 20 вересня 2019 року. Строк платежу за Кредитним договором 633815 від 20 вересня 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. За умовами виконавчого документу стягнення заборгованості проводиться за період з 28 листопада 2019 року по 07 березня 2020 року. Сума заборгованості складає 13 300,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7 000,00 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 1 050,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5 250,00 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 500,00 грн, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. 03.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М. № 788 від 07.06.2021 та в межах зазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. 30.07.2020 приватним виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 14354 від 23.07.2020. 10.08.2020, виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № [NUMBER]. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від «29» червня 1999 року № 1172. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому, слід звернути увагу на умову, обов`язковість дотримання якої передбачена при вчиненні нотаріусами виконавчих написів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений п.п. 2.3 п.2 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. За умовами наведеного вище пункту 2 глави 16 Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Як окреслив у своїй постанові Верховний Суд від 27.08.2020 у справі №554/6777/17, провадження № 61-19494св18: «У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, у згаданій постанові Верховний Суд зазначає, що «Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.». З урахуванням вищенаведених правових позицій ВС, суд погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, щодо відсутності жодних повідомлень, що відповідач розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, повідомлення позивача шляхом направлення на її адресу письмової вимоги про усунення порушення чи письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису. В матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення - письмова вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису)від кредитора чи нового кредитора, що свідчить про недотримання нотаріусом Порядку вчинення нотаріальних дій, а відтак, про спірність боргу. Крім того, в матеріалах справи відсутнє повідомлення позивача про відступлення права вимоги, як доказу спірності боргу. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для неї наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Як вказувала позивач у позовній заяві, вона ніяких кредитних договорів з відповідачем не укладала, не отримувала жодних повідомлень, які б підтверджували факт заміни кредитора у зобов`язанні. Як вбачається з кредитного договору № 633815 від 20.09.2019, стороною цього договору є ТОВ «БІ EJI ДЖИ МІКРОФІНАНС», однак стягувач за виконавчим написом - ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». Відсутність повідомлень від ТОВ «БІ EJI ДЖИ МІКРОФІНАНС», ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про переуступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» не може свідчити, що заборгованість є безспірною, оскільки позивачу про це не було відомо. Отже, оскільки жодних документів, які б підтверджували факт заміни кредитора у зобов`язанніпозивач не отримувала, а також, в матеріалах справи відсутні докази, що позивач повідомлялася у будь-який спосіб про заміну кредитораза кредитним договором - ТОВ «БІ EJI ДЖИ МІКРОФІНАНС», то відповідно право стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» з неї коштів за цим договором є спірним і недоведеним. В той же час, нотаріус не звернув увагу на відсутність цих документів, отже, не перевірив безспірність права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до позивача, тому, відсутнє право відповідача на стягнення заборгованості в безспірному порядку. Крім того, відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому, судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Так, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. З урахуванням вищезазначеного, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, чеки, квитанції, меморіальні ордера, платіжні доручення, виписки та інших документів, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Тобто, встановлення наявності безспірної заборгованості, як того вимагає ст. 88 Закону України «Про нотаріат» можливе лише за наявності достовірної та повної інформації щодо суми заборгованості боржника. Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених вище судом обставин, з матеріалів справи не вбачається будь-яких документів, які б підтверджували безспірність вимог стягувача та слугували підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису. В свою чергу, відповідач своїм правом, встановленим законом, не скористався, відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача, не надав. В той же час, нотаріус не переконався, що заборгованість є безспірною та вчинив виконавчий напис. Вищевикладені факти порушують рівність кредитора та боржника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним чином позицію сторони стягувача, як заінтересованої особи перед нотаріусом на шкоду законним інтересам боржника. В свою чергу, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, що виключає можливість спору з його сторони щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, й документи, які підтверджують її безспірність та на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що ані відповідачем, ані приватним нотаріусом не було доведено правомірності вчинення оспорюваного виконавчого напису, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази безспірності заборгованості, при цьому, ухвала суду від 18.03.2021 про витребування документів останніми не виконана, хоча були обізнані щодо розгляду цієї справи у суді, документів, які б підтверджували безспірність вимог не надали, отже, на момент вчинення нотаріальної дії у нотаріуса не було належних доказів безспірності заборгованості, тому, суд дійшов висновку про порушення приватним нотаріусом 88 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому, такий виконавчий напис має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд відповідно до п. 6 ч. 1статті 264 ЦПК України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн, якавідповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Приписами ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Крім цього, пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно до ст. 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 цього Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим про що, зокрема, зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України». Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів позивача, представником позивача - адвокатом Осадчуком Р.М. надано копії документів: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8936/10, ордер серії АІ № 1084747 від 01.02.2021; Договір про надання професійної правничої допомоги від 29.12.2020,укладений між адвокатом Осадчуком Р.М. та [PERSON]., Додаткова угода від 07.12.2021 до Договору від 29.12.2020; Акт приймання-передачі послуг від 20.12.2021; квитанція № 17 від 17.12.2021 про сплату позивачем за надання правничої допомоги за Договором від 29.12.2020 у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до п. 1.1. про надання професійної правничої допомоги від 29.12.2020 адвокат надає клієнту професійну правничу допомогу в порядку та на умовах, визначених цим договором, щодо представництва, захисту прав та законних інтересів клієнта. За п. 4.1. Договору після отримання клієнтом результатів надання юридичних послуг адвокатом і оплати послуг адвокату за дані послуги сторони складають акт здачі-приймання в двох екземплярах. У пунктом 2 Додаткової угоди від 07.12.2021 до Договору від 29.12.2020 сторони погодили, що винагорода адвоката за надані послуги становить 5000,00 грн. Також, сторони узгодили, що строк дії Договору від 29.12.2020 - до 31.12.2022. 20.12.2021 сторони підписали Актприймання-передачі послуг, за яким на виконання умов Договору від 29.12.2020 та п.2 Додаткової угоди адвокатом підготовлено відповідний обсяг робіт та наданих послуг: позовну заяву - 1000,00 грн.; забезпечення позову - 1000,00 грн; клопотання (2 шт) - 500,00 грн; виїзна консультація та узгодження правової позиції - 622,00 грн; подача документів до суду (3 шт.) - 600,00 грн; перебування в приміщенні суду по справі та участь у судовому засіданні - вартість за 1 годину - 1278,00 грн. За виконану роботу, клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 5000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 17 від 17.12.2021 про сплату позивачем за надання правничої допомоги за договором від 29.12.2020 у вказаному розмірі. За таких обставин, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат на правничу допомогу адвоката. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, досліджених доказів, вимог чинного законодавства, з огляду на умови Договору про надання правової допомоги, оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу у заявленій сумі є реальними, фактичними та неминучими, а їх розмір обґрунтованим, відповідають складності справи та документально підтверджені належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, а відтак, підлягають задоволенню. При цьому, суд, також, враховує положення ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за якими у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. Клопотання в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України відповідачем не заявлено.

Outcome: approved