Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Красилівської міської\~ради Хмельницької\~області про встановлення факту родинних відносин, належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну ділянку частку (пай) в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її бабця [PERSON] , яка була матір`ю її батька [PERSON] . На час смерті [PERSON] одиноко проживала в належному для неї житловому будинку під [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на зазначений житловий будинок та земельну частку (пай) розміром 1,83 умовних кадастрових гектари із земель колективної власності КСП «Дружне» с. Дружне, яка належала їй на підставі сертифіката серії ХМ № 0135036 від 22.11.1996 року. \~ \~ \~ \~Спадщина [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року була прийнята її сином [PERSON] , який протягом шести місяців після її смерті вступив у фактичне управління та володіння спадковим майном, а саме отримав у володіння та користування зазначений належний їй житловий будинок, речі домашнього вжиту, господарський реманент та правовстановлюючий документ на земельну частку. (пай), а саме вищезазначений сертифікат. Однак, [PERSON] не встиг оформити спадщини матері, так як [INFO] помер. Після смерті [PERSON] вона є єдиною спадкоємицею його майна до складу якого входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дружненської сільської ради площею 0,8949 га, кадастровий № 6822782700:03:001:0164 та площею 0,8590 га, кадастровий № 6822782700:03:001:0165, а також вищезазначена земельна частка (пай), яка була прийнята ним у спадщину після смерті матері [PERSON] . Позивач прийняла спадщину батька - [PERSON] та оформила частину його спадкового майна, а саме 28.10.2015 року державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Возною В.Б. їй видані свідоцтва про право на спадщину на зазначені спадкові Земельні ділянки. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищезазначену прийняту ним у спадщину після смерті [PERSON] земельну частку (пай) державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори їй відмовлено у зв`язку із документальним не підтвердженням факту прийняття ним спадщини [PERSON] , родинних відносин між ними та належності для неї вищезазначеного сертифіката на право на земельну частку (пай) у якому вона помилково записана під іменем [PERSON] замість правильного [PERSON] . Так у актовому записі про народження [PERSON] його матір помилково записана під іменем [PERSON] замість правильного [PERSON] і згідно висновку Красилівського відділу ДРАЦС від 14.06.2022 року позивачу відмовлено у виправленні такої помилки та внесенні змін до зазначеного акту цивільного Стану. Родинні відносини між [PERSON] , та [PERSON] , а також належність для останньої вищезазначеного сертифіката на право на земельну частку (пай) підтверджується наступними обставинами та фактами. Так, з народження бабця позивача та матір її батька [PERSON] , [PERSON] мала ім`я [PERSON] , яке вона за життя не змінювала. Під таким же іменем ( [PERSON] ) нею був укладений шлюб із [PERSON] . Таким чином, офіційним іменем бабці позивача було ім`я [PERSON] . Однак, у житті та побуті її часто називали [PERSON] , а тому при реєстрації місця її проживання в житловому будинку піж [ADDRESS] у книгах господарського обліку Дружненької сільської ради Красилівського району її помилково записали під іменем [PERSON] . З аналогічних причин, у актовому Записі про народження її сина та батька позивача ( [PERSON] ), а також у вищезазначеному, сертифікаті на право на земельну частку (пай) її також помилково записали під іменем [PERSON] , замість правильного [PERSON] . Як слідує із виписки із книг По господарського обліку Дружненького старостинського округу Красилівської міської ради [PERSON] , 1918 року народження з 1953 року по 1966 рік була зареєстрована та проживала в одному будинку разом із чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] , з 1967 року по 1993 року проживала із чоловіком [PERSON] , а з 1993 року по день смерті проживала одиноко. При цьому, зважаючи на те, що [PERSON] був укладений шлюб із [PERSON] , то його проживання в одному будинку разом із дружиною [PERSON] свідчить про те, що вищезазначені записи у книгах по господарського обліку відносно [PERSON] в дійсності стосуються [PERSON] . До того ж, на території Дуржненської сільської ради інші особи із таким же іменем не проживали, що свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] в дійсності, є однією особою, однак у різних документах вона зазначалась під різними, співзвучними іменами. Також, [PERSON] була включена до додатку № 1 до Державного, акта на право колективної власності на землю виданого для КСП «Дружне», набула права на земельну часту (пай) із земель колективної власності зазначеного КСП та її право на неї було Документально посвідчено вищезазначеним сертифікатом. Згідно списків членів КСП «Дружне» та власників земельних часток (паїв) у відповідності до яких останнім видавались сертифікати на право на земельну частку (пай) у них значиться лише одна особа із таким іменем, а саме [PERSON] , що з огляду на вищевикладене свідчить про те, що в дійсності зазначені у них записи стосуються саме [PERSON] , а не іншої особи. Таким чином, в сукупності та взаємозв`язку наведені обставини, факти та документи обґрунтовано свідчить про те, що [PERSON] є матірю [PERSON] та вищезазначеним виданий на ім`я [PERSON] належить для [PERSON] . Однак, виправити у ньому зазначену помилку щодо імені бабці позивача на даний чає не можливо, так як діючим законодавством не передбачені можливість та процедура внесення змін або видачі нових сертифікатів на право на земельну частку (пай). До того ж, видача іншого аналогічного правовстановлюючого документа із правильним записом імені його власника можлива лише за його життя, а тому, у зв`язку із смертю [PERSON] повторно оформити та видати на її ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) із правильним записом її імені на даний час за будь-яких обставин не можливо. Викладене свідчить про неможливість встановлення факт належності для [PERSON] , вищезазначеного сертифіката на право На земельну частку (пай) в позасудовому порядку. До того ж, у зв`язку із зазначеними розбіжностями, позивач не може документально підтвердити факту належності для [PERSON] зазначеного правовстановлюючого документа та оформити спадкові права на вищезазначену земельну частку (пай), а тому встановлення судом даного факту матиме для мене юридичне значення. Також за давністю часу позивач не може документально підтвердити факт прийняття [PERSON] , спадщини матері [PERSON] шляхом вступу у фактичне управління та володіння її спадковим майном. У зв`язку із смертю [PERSON] та [PERSON] на даний час позивач не може встановити факт прийняття останнім спадщини [PERSON] в порядку окремого провадження. За таких обставин, позивач вимушена заявляти позовну вимогу про визнання за нею права на вищезазначену спадкову земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] і в процесі вирішення судом такої моєї вимоги доводити факт прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Факт прийняття [PERSON] спадщини [PERSON] доводити наступними обставинами та фактами. \~ \~ \~ \~Зокрема, ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що спадкоємець вважається таким,- що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. \~ \~ \~ \~Після смерті матері [PERSON] її син та одночасно, батько позивача [PERSON] отримав у власне володіння та користування належний для неї житловий будинок під [ADDRESS] , присадибну земельну ділянку, речі домашнього вжитку та господарський реманент, а також правовстановлюючий Документ на спадкову земельну частку (пай), а саме сертифікат серії ХМ № 0135036 від 22.11.1996 року, який після його смерті перейшов до позивача. \~ \~ \~ \~Зокрема, як слідує із договору дарування від 08.10.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М.С., [PERSON] подарував покзивачу вищезазначений житловий будинок, який був прийнятий ним у спадщину після смерті матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~Також, за життя [PERSON] передав позивачу оригінал вищезазначеного сертифікату, на право на земельну частку (пай), який був отриманий ним після смерті матері [PERSON] . До того ж, отримання [PERSON] в управління та володіння належних для [PERSON] речей домашнього вжитку та господарського реманенту буде підтверджено в судовому засіданні свідченнями свідків,односельчан [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяви, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому порядку. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов визнає. Згідно із ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно\~ст. 293 ЦПК України\~суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пунктом 7 вищезгаданої постанови встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У силу вимог\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав або втратив свідоцтво про право на майно. Згідно із\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є спадкоємцем за законом, однак позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини у позасудовому порядку. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями\~ст. 1216 ЦК України\~- спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218\~ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини другої\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя\~ст. 1223 ЦК). Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року\~та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст.\~15, ч. 1,\~2\~ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та факт належності [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~сертифіката на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~серії ХМ\~№ 0135036\~виданий 22\~листопада 1996\~року на\~ім`я [PERSON] є доведеними, оскільки встановити дані факти в іншому порядку неможливо, а визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON] та [PERSON] , а також те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, суд беручи до уваги, що позивач\~прийняла спадщину у передбачений законом спосіб, вважає що її позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування права на земельну ділянку ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст.\~13 ЦПК України,суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: approved