Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника-адвоката Піпко А.М. звернувся до\~ суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовувані тим, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами\~ [ADDRESS] . З відповідачем [PERSON] вони перебували у шлюбі, який розірвано 29.08.2019 рішенням Калинівського районного суду Вінницької області по справі № 132/3000/19, яке набрало законної сили 30.09.2019. В шлюбі в них народилося дві дочки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 18.12.2019\~ у справі № 132/3972/19 визначено місце проживання малолітніх дітей- [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з\~ матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 17.01.2020. З липня 2019 року\~ [PERSON] разом з дітьми проживає в [ADDRESS] . Відтак, [PERSON] не проживає з [PERSON] однією сім`єю, остання в будинку не зберігає своїх речей, участі в утриманні будинку не бере та не цікавиться ним, добровільно вибула проживати за іншою адресою. За вказаних обставин вважає, що відповідач втратила право користування житловим будинком. Позивач та його представник адвокат Піпко А.М. в судове засідання не з`явилися, у поданих письмових заявах, кожен зокрема, позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути за його відсутності. Крім того, представник позивача просить суд залишити судові витрати за позивачем. Відповідач в судове засідання не з`явилась, при цьому в матеріалах справи наявні заяви відповідача та її представника-адвоката Чуприни О.М., кожного зокрема, про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, суд постановив провести судове засідання у відсутність сторін. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме\~ майно про реєстрацію права власності від 03.12.2019, індексний номер витягу:191242039. Витяг сформовано\~ приватним нотаріусом Варламовим О.В. Підстава виникнення права власності: договір дарування житлового будинку, серія та номер:1649, виданий 21.08.2017 приватним нотаріусом Калинівської районної нотаріальної контори Вінницької області Варламовим О.В.\~ Сторони перебували у шлюбі, який розірвано 29.08.2019 рішенням Калинівського районного суду Вінницької області по справі № 132/3000/19, яке набрало законної сили 30.09.2019. В шлюбі в них народилося дві дочки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 18.12.2019\~ у справі № 132/3972/19 визначено місце проживання малолітніх дітей- [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 17.01.2020. З липня 2019 року\~ [PERSON] разом з дітьми проживає в [ADDRESS] . Зазначені обставини доказуванню не підлягають у відповідності до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Відтак, [PERSON] не проживає з [PERSON] однією сім`єю, остання в будинку не зберігає своїх речей, участі в утриманні будинку не бере та не цікавиться ним, добровільно вибула проживати за іншою адресою. Відповідно до акта обстеження житлового приміщення № 1 від 29.09.2020, складеного комісією Іванівської ОТГ встановлено, що [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] не проживають в будинку [ADDRESS] з липня 2019.\~ Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки.Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. На підставі частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач добровільно залишила житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , вибувши проживати за іншою адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що вона втратила право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік. Доказів створення позивачем перешкод для законного користування відповідачем спірним житлом не надано. З позовами про усунення перешкод в користуванні житлом, про вселення чи з будь-яким іншим позовом, спрямованим на захист свого права, відповідач не зверталася. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). При розгляді справи судом не встановлено порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати суд вважає за необхідне залишити за позивачем згідно поданої заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved