Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

23.11.2022 року до Іваничівського районного суду Волинської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що вона з відповідачем з 20.10.2002 року перебуває у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Іваничівського району, Волинської області, актовий запис № 7. Подружнє життя у сторін не склалось. Між ними впродовж тривалого часу існують конфлікти та непорозуміння. Відповідач чинить моральний тиск та фізичне насильство в сім`ї відносно неї та дітей, за що притягався до адміністративної відповідальності. Подальше спільне проживання як подружжя створює загрозу життю позивачки та її дітей. Від спільного проживання у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , діти мешкають разом з батьками. Позивачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула, однак надіслала на адресу суду клопотання, згідно з яким просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому засіданні не прибув, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю, просив шлюб розірвати. Згідно з частиною четвертою\~статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до такого висновку. Відповідно до статей\~12,13 ЦПК України\~учасники, справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 20 жовтня 2002 року був укладений шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Іваничівького району, Волинської області, актовий запис № 7, від шлюбу у них народилася двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7-8). Подружнє життя у сторін не склалось. Шлюбні відносини фактично між ними вже припинені. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позов, заперечень не скористався, натомість надав суду заяву, де не заперечує проти задоволення позову, а тому у суду нема підстав сумніватися у доводах, викладених позивачкою як підстави для розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. За положеннями\~статті 112 СК України\~при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.\~Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, котрі досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, а відповідач визнав позов, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, отже позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.2\~ст. 115 СК України\~рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~ \~ \~ \~Позивачка заявила про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору (за подання позовної заяви з вимогою немайнового характеру). Про наявність інших судових витрат [PERSON] не заявляла. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. \~ \~ \~ \~Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Водночас згідно\~з ч.1\~ст.\~142\~ЦПК України в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідач [PERSON] визнав позов, направивши до суду відповідну заяву 01.12.2022 року, суд повертає позивачці з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову (в грошовому вираженні 496,20 грн.). \~ \~ \~ \~Оскільки позов [PERSON] судом задоволено, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] решту понесених позивачем судових витрат щодо сплати судового збору в межах суми 496,20 грн..

Outcome: approved