Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

04.08.2022 до суду надійшла позовна заява\~\~ [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову позивач зазначила, що 09.12.2005 виконавчим комітетом Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 6. Cпільних дітей сторони не мають. Сімейне життя сторін не склалось, між ними постійно виникають\~сварки та\~непорозуміння, позивач створила нову сім`ю з іншим чоловіком, від якого має спільних дітей. Сімейні відносини між позивачем та відповідачем припинені протягом тривалого часу, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, шлюб носить лише формальний характер, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12.08.2022 провадження у справі № 141/358/22 відкрито, розгляд справи призначено на 08.09.2022 року. Ухвалою суду від 08.09.2022 відкладено розгляд справи № 141/358/22 на 29.09.2022, а також витребувано у Сьомого відділу Вінницького РТЦК інформацію щодо того, чи призивався [PERSON] до лав Збройних Сил України або інших військових формувань, а також чи проходить останній службу в Збройних Силах України. Судове засідання, призначене на 29.09.2022 року, було відкладено на 25.10.2022 року, у зв`язку з відпусткою судді. Ухвалою суду від 25.10.2022 зупинено провадження у цивільній справі №141/358/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, згідно п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України. Ухвалою суду від 08.11.2022 провадження у справі №141/358/22 поновлено, призначено справу до розгляду на 22.11.2022. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 22.11.2022 не з`явилася, надавши заяву від 08.09.2022 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, після розірвання шлюбу просить повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] ,\~будучи належним\~чином повідомленим про день,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~в судове\~засідання 22.11.2022\~не з`явився, відзив до суду не направив. При цьому, до суду надійшла заява відповідача від 03.11.2022 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст.\~206\~ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Згідно із свідоцтва про шлюб (повторним), серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 09.12.2005 зареєстрували шлюб, актовий запис № 6. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу\~« [PERSON] » . Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] у [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] , [INFO] народилася донька [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] . Батьком дітей зазначено [PERSON] . Причиною розпаду сім`ї є те, що у подружжя різні погляди на життя, вирішення різного роду побутових та сімейних питань, на підставі чого в сім`ї неодноразово виникали сварки та різного роду непорозуміння. Як подружжя сторони не проживають тривалий час, у позивача\~створена нова\~сім`я з\~іншим чоловіком\~та є\~спільні з\~ним діти,\~шлюб носить\~лише формальний\~характер.\~За наведених\~обставин позивач вважає, що подальше спільне збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. В\~статті 51 Конституції України\~зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4\~ст.\~56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи, у відповідності до\~ст. 111 СК України, необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд враховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Крім того, суд виходить з пункту 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», яка визначає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові КЦС ВС від 11 червня 2019 року №605/434/18 (61-3235св19). Аналізуючи вищезазначені положення законодавства та судової практики, а також враховуючи встановлені у справі обставини, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін. Виходячи з того, що між сторонами шлюбні відносини фактично припинені та позивач створила нову сім`ю, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, з урахуванням визнання позову відповідачем, на підставі ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 496 грн (чотириста дев`яносто шість гривень) 20 копійок, а решта 50 відсотків судового збору - підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved