Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 13 626, 30 грн та штрафні санкції на загальну суму у розмірі 6 893, 55 грн, що складаються з пені - 3 643, 17 грн, втрат від інфляції - 2 890, 38 грн, 3% річних - 360, 00 грн. В обґрунтування позовної заяви вказано позивач є власником підземних гаражів (місцями для паркування машин) на нижньому рівні № 2-3, площею 33 кв м, на верхньому - [NUMBER] площею 33, 2 кв м, що розташоване у [ADDRESS] , у якому створено і функціонує ОСББ «Олімпійський». Після придбання приміщень, керуюча ОСББ Абисова І. К. повідомила, що надання комунальних послуг у приміщення можливе лише після виконання умов: погашення заборгованості за комунальні послуги попереднього власника у розмірі 13 626, 30 грн і відновлення відгалуження інженерних мереж від магістральних загально-будинкових ліній (стояків) у приміщення власним коштом позивача. Тому чоловік позивачки перерахував в її інтересах грошові кошти у розмірі 13 626, 30 грн відповідачу, проте ці грошові кошти були сплачені безпідставно, оскільки не існувало ніякої правової підстави для такої дії, а керуюча ОСББ Абисова І. К. ввела в оману позивача, вказавши, що для відновлення інженерних мереж, подачі комунальних послуг у приміщення, що належить їй, позивач має погасити борг попереднього власника перед Об`єднанням. Окрім цього, позивач через інженера ОСББ «Олімпійський» було надано Об`єднанню за влаштування системи (інженерних мереж з встановленням лічильників) постачання електричної енергії (24 кВт), централізованого водопостачання та централізованого водовідведення 35 000, 00 грн, за влаштування системи постачання теплової енергії (інженерних мереж з встановленням лічильника) - 18 650, 00 грн, що також було вчинено під впливом омани, оскільки ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція», яке розробило єдину проектну (робочу) документацію на весь житловий будинок в цілому, повідомило, що розводка електропостачання, теплопостачання та водо забезпечення передбачена проектною документацією в кожне приміщення, згідно з проектом на весь будинок. 21 жовтня 2021 року позивач направила відповідачу заяву про повернення грошових коштів, на яку відповіді не отримала. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 04 жовтня 2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 13 жовтня 2022 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 13 жовтня 2022 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку без виклику сторін /а. с. 52-53/. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 05 квітня 2021 року [PERSON] стала власником парко-місця [NUMBER] загальною площею 33,2 кв м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , придбавши об`єкт нерухомого майна у ТОВ «Євротранссервіс», згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого і зареєстрованого за № 344 приватним нотаріусом Міндель І. В. /а. с. 13-14, 15/. 28 квітня 2021 року [PERSON] сплатив за комунальні послуги, надані ОСББ «Олімпійський», згідно з особовим рахунком № [NUMBER] , у квітні 2021 року за адресою [ADDRESS] , суму у розмірі 13 626, 30 грн /а. с. 25/. 22 червня 2021 року [PERSON] придбала у ТОВ «Євротранссервіс» парко-місця [NUMBER], загальною площею 16,3 кв м та 16, 7 кв м кожне відповідно, за адресою: [ADDRESS] , згідно з договорами купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчених і зареєстрованих за №№ 1054, 1056 приватним нотаріусом Дьомкіною Г. С. /а. с. 16-17, 18, 19-20, 21/. 20 липня 2021 року [PERSON] зареєструвала своє право власності на парко-місця [NUMBER], загальною площею 66, 2 кв м, що розташовані по [ADDRESS] , під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2416326980000 /а. с. 22/. 21 жовтня 2021 року на адресу ОСББ «Олімпійський» направлено заяву [PERSON] про повернення грошових коштів, відповідь на яку заявник не отримала /а. с. 29-30, 31/. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Судом встановлено, що позивач є власником паркомісць (гаражів) № [NUMBER] , загальною площею 66, 2 кв м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] /а. с. 22/. 28 квітня 2021 року [PERSON] сплатив за комунальні послуги, згідно з особовим рахунком № [NUMBER] , на рахунок ОСББ «Олімпійський» грошову суму у розмірі 13 626, 30 грн. Позивач стверджує, що сплачені 28 квітня 2021 року грошові кошти у розмірі 13 626, 30 грн її чоловік сплатив в її інтересах, не помилково, однак безпідставно, внаслідок введення її в оману керуючою відповідача, яка переконувала, що необхідно погасити борги попереднього власника, для відновлення надання комунальних послуг. Як вбачається з квитанції № 59124565 від 28 квітня 2021 року, платником грошових коштів, про вимогу стягнути які на її користь пред`являє позивач, є [PERSON] , призначення платежу - оплата комунальних послуг о/р 8790 за квітень 2021 року /а. с. 25/. З роздрукованих фото екрану телефону неможливо встановити коло учасників листування і щодо комунікацій на якому об`єкті йде мова. Відтак доказів тверджень про те, що грошові кошти у розмірі 13 626, 30 грн сплачені внаслідок введення відповідачем позивача в оману, матеріали справи не містять. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. При цьому у відповідності до частини першої, другої ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 Цивільного кодексу України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати у набувача це майно. Отже, норми ст. 1212 Цивільного кодексу України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У відповідності до положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, маючи рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов необґрунтований і задоволенню не підлягає. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви, позивачеві не відшкодовується. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed