Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

08 листопада 2021 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом їй належить 1/3 частина зазначеної квартири. Інші 2/3 частини квартири належать відповідачу. Відповідно до технічного паспорту квартира складається з трьох кімнат жилою площею 43,50 кв. метри, загальною площею 67,70 кв. метрів, з яких: 1 кімната - 13,9 кв. метри, 2 кімната - 15,9 кв. метри, 3 кімната - 13,7 кв. метрів, кухня - 10,4 кв. метрів, вбиральня - 1,4 кв. метр, санвузол - 4,0 кв. метри, коридор - 9,2 кв. метрів, балкон - 0,6 кв. метрів. Кімнати в квартирі ізольовані. Крім неї та відповідача у спірній квартирі також зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Сторони не можуть домовитись про порядок користування спірною квартирою. Просила суд ухвалити рішення, яким виділити їй в користування житлову кімнату площею 13,7 кв. метри разом із балконом площею 0,6 кв. метри, а відповідачу - житлові кімнати площею 15,9 кв. метри та 13,9 кв. метри, інші приміщення - залишити в загальному користуванні. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, відзив на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 вересня 2009 року (а.с. 11). Відповідач [PERSON] є власником інших 2/3 частини цієї квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину та договору дарування від 28 лютого 2020 року (а.с. 11, 13). Відповідно до технічного паспорту технічного паспорту квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат жилою площею 43,50 кв. метри, загальною площею 67,70 кв. метрів, з яких: 1 кімната - 13,9 кв. метри, 2 кімната - 15,9 кв. метри, 3 кімната - 13,7 кв. метрів, кухня - 10,4 кв. метрів, вбиральня - 1,4 кв. метр, санвузол - 4,0 кв. метри, коридор - 9,2 кв. метрів, балкон - 0,6 кв. метрів (а.с. 14-17). Позивач зазначає, що сторони не можуть домовитись про порядок користування спірною квартирою, тому вона звернулась в суд з позовом. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS] є позивач (1/3 частина квартири) та відповідач (2/3 частини квартири). Відповідач відзив на позовну заяву суду не подав. З матеріалів справи вбачається, що загальна площа квартири, що належить сторонам, складає 67,70 кв. метри, а житлова - 43,50 кв. метри. Частка позивача в житловій площі складає 14,5 кв. метри, а відповідача - 29 кв. метри. Позивач просить виділити собі у користування житлову кімнату площею 13,7 кв. метри разом із балконом площею 0,6 кв. метри, а відповідачу - житлові кімнати площею 15,9 кв. метри та 13,9 кв. метри. Фактично позивач просить виділити собі кімнату, що складає меншу площу (13,7 кв. метри), ніж складає її частка житлової площі в спільній власності, а відповідачу - дві кімнати більшої площі (29,8 кв. метри). Суд вважає, що виділення сторонам цих кімнат відповідає вимогам закону, частці у спільному майні та не призведе до порушення житлових прав співвласників квартири. У такому випадку, баланс інтересів співвласників при користуванні квартирою не порушить права відповідача. За таких обставин, вимога позивача про виділ їй житлової кімнати площею 13,7 кв. метрів відповідає вимогам закону. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 908 гривень судового збору. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 02 вересня 2021 року між адвокатом Зінов`євим Д.С. та Уманською Н.О. укладено договір № 09/02 про надання правової допомоги (а.с. 5-7). Крім того, у матеріалах справи міститься попередній (орієнтовний) розрахунок витрат від 29 жовтня 2021 року, копія квитанції від 23 вересня 2021 року про оплату за юридичні послуги адвоката Зінов`єва Д.С. в сумі 5025 гривень 13 копійок, ордер від [PERSON] на адвоката Зінов`єва Д.С., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Зінов`єва Д.С. (а.с. 4, 8-10). Вбачається, що позивачем наданий суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. З розрахунку витрат вбачається, що витрати на правничу допомогу складаються з вартості складання позовної заяви у сумі 2000 гривень та орієнтовної кількості судових засідань вартістю 1500 гривень за одне засідання в сумі 3000 гривень за два засідання (а.с. 4). Разом з тим, у справі відбулось одне судове засідання - 23 листопада 2022 року. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню частково в розмірі 3500 гривень (2000 гривень за складання позовної заяви та 1500 гривень за одне засідання).

Outcome: approved