Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою у якій просив суд скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2021 року державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупської Л. та зобов`язати державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупську Л. видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач являється спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право особистої приватної власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що заходиться за адресою: [ADDRESS] , видане Красногвардійським районним відділом комунального господарства м. Дніпропетровська 04.04.1978 року, на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно якого вона є власником будинку в цілому, спадщину після якої за законом прийняв син - [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. 18.06.2009 року за заявою, померлого [INFO] , [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину справа № 518/2009 та Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровими №№ 3-1863,3-1864, видані свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно по вищевказаній спадковій справі. Після встановлення факту смерті батька позивач звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 26.01.2021 року за заявою позивача про прийняття спадщини заведено справу №46/2021 до майна померлого [INFO] батька [PERSON] . 13.08.2021 року нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупська Л.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі права на спадщину за законом після смерті померлого [PERSON] , [INFO] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2021 року державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, та земельну ділянку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , який належав його померлому батьку, в зв`язку з тим, що за вищевказаною адресою, право власності зареєстровано на дві особи в цілому за кожним з них, нотаріус не має можливості перевірити склад спадкового майна та належність спадкового майна спадкодавцеві. Задвоєння адреси житловим будинком тягне плутанину з адресами земельних ділянок, яку необхідно відобразити в свідоцтві про право на спадщину, та стає незрозумілим, чий саме будинок розташований на земельній ділянці за даною адресою. Внаслідок чого видати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене майно не можливо. Позивач вважає, що дана постанова є такою, що порушує його права як спадкоємця, оскільки спадщина була прийнята та вчиненні усі необхідні дії для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із чим вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. У судове засідання позивач та його представник адвокат Пустинцев А.В. не з`явились, від останнього на адресу суду надійшла заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, попередньо надавши на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності у зв`язку із робочою завантаженістю та витребувану судом копію спадкової справи. Враховуючи зазначене, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим частиною 3 статті 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Так, згідно свідоцтва про право власності виданого 4 квітня 1978 року Красногвардійським районним відділом комунального господарства м.Дніпропетровська вбачається, що жилий дім з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить гр. [PERSON] (а.с. 16, 69). Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1210100000:07:255:0038, вказана земельна ділянка належить [PERSON] (а.с. 18). [INFO] Чередник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 8 грудня 2008 року відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 12). Після смерті [PERSON] до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. від 20 січня 2014 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] Чередник [PERSON] . Відмова обґрунтована тим, що згідно даних КП №ДМБТІ» право власності за вищезазначеною адресою зареєстровано за спадкодавцем та одночасно за іншою особою на підставі іншого правовстановлюючого документа, і кожний з них згідно вищезазначеного листа володіє будинком в цілому (а.с. 62). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 16 листопада 2020 року Челелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с. 13, 60). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 24 вересня 1985 року відділом РАЦС Ленінського району м.Дніпропетровська підтверджується, що позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] (а.с. 68). Після смерті батька [PERSON] звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В. від 13 серпня 2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с. 75). Із листа КП «ДМБТІ» ДОР від 25.10.2013 року за № 12359 вбачається, що станом на 31.12.2012 року значаться дві інвентаризаційні справи за адресою: [ADDRESS] . Згідно першої інвентаризаційної справи за гр. [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Козіною А.В. за реєстром № 1787, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 17839227. Згідно другої інвентаризаційної справи: зареєстровано за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 04.04.1978 року, яке видано Красногвардійським районним відділом комунального господарства, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 347 за реєстровим № 58 (а.с. 76). Крім того, у матеріалах справи міститься технічний паспорт виготовлений КП «ДМБТІ» ДОР за станом на 22.12.2006 рік на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , інвентаризаційна справа № 2525, реєстровий № 504-27. Відповідно до вищевказаного технічного паспорту власниками зазначеного житлового будинку вказані [PERSON] , [INFO] , в цілому та [PERSON] , [INFO] , розмір частки -1 (а.с. 19-21). Також, у матеріалах справи міститься технічний паспорт виготовлений ФОП [PERSON] станом на 23.10.2013 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , інвентаризаційна справа № 00135. Відповідно до вищевказаного технічного паспорту власником зазначеного житлового будинку вказаний [PERSON] (а.с. 22-28). З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У відповідності до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Змістом частини другої даної статті визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус\~це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. У пункті 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину. Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Згідно частин третьої, четвертої статті 49 даного Закону України нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Змістом статті 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Частиною першою статті 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Главою 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, регламентується процедура видачі свідоцтв про право на спадщину. Відповідно до підпункту 4.1 цієї глави, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Згідно підпункту 4.12 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Підпунктом 4.14 цієї глави передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно з п. 4.18 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Так, в оскаржуваній постанові державний нотаріус зазначила, що зверталась із запитом до КП «ДМБТІ» та отримала відповідь згідно якої за спірною адресою право власності зареєстровано за спадкодавцем та одночасно за іншою особою і кожний з них володіє будинком у цілому, і саме у зв`язку із неможливістю перевірити склад спадкового майна та належності спадкового майна спадкодавцеві вимушена відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус перевірила склад спадкового майна та належності спадкового майна спадкодавцеві, який не підтвердився та/або мав сумнів. Безпідставними є посилання позивача на існування помилки щодо існування іншої інвентаризаційної справи на спірну адресу, оскільки нотаріальний процес - це процес оформлення на підставі безспірних документів, в якому не передбачено існування «формальних помилок». Згідно пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права власності. Враховуючи викладене, дослідивши постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 серпня 2021 року на предмет її відповідності вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про її законність і обґрунтованість, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом, суд зазначає наступне. Тлумачення\~статті 50 Закону України «Про нотаріат»\~свідчить, що при задоволенні позову про оспорення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~і належать до його компетенції. Суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19 (провадження № 61-20469сво19) зроблено висновок, що «суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта…Тобто суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року у справі № 185/9807/19. Таким чином, у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом також слід відмовити з вказаної підстави. Відповідно до вимоги ч. \~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Оскільки позивачу відмовлено у задоволені позову, то суд не вбачає підстав для відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed