Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування зазначивши, що [PERSON] перебуває у родинних відносинах з [PERSON] , який їй доводиться сином. Незважаючи на родинні зв`язки, між сторонами виник спір щодо порядку користування спільним майном, а саме: квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У вказаній вище квартирі сторони спільно проживають з 1991 року. Особовий рахунок на квартиру оформлений на ім`я позивача. Між сторонами, після оформлення спільного права власності, в усній формі був погоджений та встановлений порядок користування квартирою, а саме: у користуванні позивача залишилася кімната, що складає площу 12.0 кв. м., а у користуванні відповідача - кімната, площею 17.3 кв. м. Протягом усього часу, тобто з 1991 року, відповідач жодним чином не утримував вищезазначену квартиру, не сплачував комунальні послуги, не робив ремонт. Оплачувати комунальні послуги за дану квартиру в позивача немає змоги, у оформленні субсидії позивачу відмовлено, відповідач жодним чином не допомагає позивачу в утриманні квартири, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Сторони в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить сторонам на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого відділом приватизації державного житлового фонду 02.07.1999 року. (а.с14) Встановлено, що позивач є пенсіонеркою. Пенсія в позивача складає 2300 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою про доходи № 9334 5030 5737 1312 від 27.06.2022 року. (а.с17) Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно зі ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 162 ЖК Української PCP передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 (далі Правила). Згідно з п. 7 Правил, - власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом Відповідно до абз. 1 п. 10 Правил, - мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. Пунктом 10 абз. 2 Правил встановлено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: - за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); - за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку; - за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Отже, п. 10 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, передбачено порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати. Разом із тим, вирішити питання про поділ особових рахунків як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, можливо лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я, та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні. Питання розподілу особових рахунків є наслідком вирішення питання щодо встановлення порядку користування квартирою між співвласниками. При подачі позовної заяви, питання про необхідність поділу особових рахунків, має бути поставлено чітко і коректно. Важливо визначитися з порядком користування житлом (кому і яка кімната буде належати). Варто звертати увагу, що після поділу житлові умови членів сім`ї не повинні погіршитися. Після винесення позитивного рішення про поділ особового рахунку, квартира або будинок, залишається у загальному користуванні, але кожен власник стає власником своєї частини житла та здійснює оплату за неї. Як вже згадувалося, одна частина квартири (кімнати) виділяється в окреме користування, а друга - в загальне. Якщо квартира занадто маленька, то для чіткого визначення порядку користування може проводитися будівельна експертиза. Системний аналіз зазначених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що відкриття окремих особових рахунків на кожного із співвласників можливе лише після виділення часток кожного із співвласників або встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки для відкриття окремих особових рахунків має бути зазначено, яка площа приміщення виділяється особі в користування і яка площа залишається в спільному користуванні. Вказану правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 20.01.2020 року у справі № 711/8946/18. Таким чином, з метою розподілу особових рахунків квартири, існує необхідність у встановленні порядку користування спірним житлом. Згідно технічного паспорта, квартира знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира розміщена на 5-ому поверсі 9-ти поверхового будинку, та складається з двох жилих кімнат, площе 12.0 кв. м. та 17.3 кв. м., кухні - 8.5 кв. м., ванної кімнати - 2.6 кв. м., туалету - 1.0 кв. м., коридору - 9.2 кв. м., та балкону - 3.2. кв. м. Загальна площа квартири - 53.8 кв. м. (а.с. 14-16). Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. На даний час між мешканцями квартири встановлено наступний порядок користування приміщеннями житла, який виник та існує протягом тривалого часу, а саме (згідно технічного паспорта на квартиру): у користуванні [PERSON] , кімната площею 12.0 кв. м., а у користуванні [PERSON] - кімната, площею 17.3 кв. м., а кухня - 8.5 кв. м., ванна кімната - 2.6 кв. м., туалет - 1.0 кв. м., коридор - 9.2 кв. м., балкон - 3.2. кв. м. перебувають у спільному користуванні співвласників. Враховуючи наведене, суд вважає про наявність підстав у закріпленні вищевказаного порядку користування житловим приміщенням з метою розподілу особового рахунку на два окремих рахунки для сплати житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984,80 грн. На підставі ст.ст. 16, 321, 356, 358, 360, 369 ЦК України, ст.ст. 162, 179 ЖК України,

Outcome: approved