Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

[PERSON] завернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, та просила: стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2020 року по 31.06.2021 року в розмірі 115\~126,55 грн., змінити розмір аліментів, які стягкються з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 2200 грн. на 2700 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2021 року по цивільній справі № 953/14548/20 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Однак, відповідач рішення суду не виконує та не сплачує аліменти. Крім того вказує, що на даний момент її матеріальне становище змінилось, що не дає їй можливості забезпечити гармонійний розвиток дитини у повному обсязі, її доходи складаються із заробітної плати, яка з моменту ухвалення рішення (22.02.2021) не змінювалась. У зв`язку з ростом цін на продукти, комунальні послуги, товари розхідна частина сімейного бюджету збільшилась. Таким чином, оскільки матеріальне становище погіршилось, та позивач не сплачує аліменти, в зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів, позивач просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути пеню за прострочення сплати аліментів. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 06.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова 30.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Санжаревський І.А. в судове засідання не з`явились, представник позивача надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу без участі позивачки та її представника. Також просив просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Згідно ч.2\~ст.43 ЦПК України\~відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2018 встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2012 року. У сторін є неповнолітня дитина син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова було стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачем на виконання вказаного рішення суду було отримано виконавчий лист, та пред`явлено його до примусового виконання до Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області. Оскільки вказаних коштів позивачеві разом з дитиною не вистачало, оскільки потреби дитини збільшились, остання звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2021 року змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] з 1500 грн., щомісячно, на 2200 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 96626,55 грн. Відповідно до розрахунку від 12.10.2022 зробленого старшим виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляховою Т.Б. вбачається, що з 04.11.2011 та по 30.09.2022 мається прострочена заборгованість у розмірі 150126,55 грн. За період з 04.11.2011 по 31.06.2021 заборгованість зі сплати аліментів складає 117126,55 грн., таким чином сума пені(неустойки), про стягнення якої просить позивач 115126,55 грн. є меншою, ніж заборгованість за вказаний період. Оскільки відповідач продовжує не сплачувати аліменти, у зв`язку з чим наявна вказана заборгованість, на яку відповідно до закону нараховується неустойка, також з моменту винесення рішення від 22.02.2021 прожитковий мінімум збільшився, позивач повторно звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів. У відповідності зі\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення\~ними повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Частина перша\~статті 192\~СК\~України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до висновку Верховного Суду України щодо застосування ст.181-183,192 СК України, викладеного у постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК\~України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує, те, що відповідач є здоровим та працездатним чоловіком. За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про зміну розміру аліментів, які стягуються з відповідача з 2200 грн. щомісячно на 2700 грн., але не менше 50% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили /п.23постановиПленуму Верховного Суду України № 3від 15.05.2006року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів"/\~і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість відповідача по аліментів станом на 30.09.2022 року складає 150\~126,55 грн. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p= (A1?1 %?Q1) (A2?1 %?Q2) ………. (An?1 %?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. За змістом статті 549\~ЦК\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов' язання за кожен день прострочення виконання. На відміну від неустойки в цивільному праві, яка стягується незалежно від наявності вини платника, пеня в сімейному праві може бути стягнута лише в разі наявності вини. Позивач в своєму позові навела розрахунок неустойки, який відповідачем спростований не був, а тому суд, враховує, що починаючи з грудня 2011 року відповідач не сплачує аліментів, та враховуючи, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2021 року стягнено пеню по 31.08.2020 року, а тому погоджується з визначеним позивачем розміром неустойки за період з 01.09.2020 по 31.06.2021 в розмірі 115\~126,55 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. суд зазначає. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої шостої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представництво позивача [PERSON] здійснює адвокат адвокатського бюро «Санжаревський» Санжаревський І.А. на підставі договору про надання правової допомоги від 28.07.2021 №0728/21-1 Адвокатом Санжаревським І.А. на підтвердженням наданих за договором послуг, надано опис на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, та квитанція до додаток №1 до Договору від 28.07.2021 року на загальну суму 2000 грн.. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved