Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та просив суд постановити рішення яким визначити йому, [PERSON] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у 3 (три) місяці. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач Новоолександрівська об`єднана\~територіальна\~громада\~Дніпровського району\~Дніпропетровської\~області надали заяву про слухання справи без участі сторони відповідача(а.с.21). Третя особа державний нотаріус Дніпровської районної нотаріальної контори Кобрусєва Л.В. надала заяву про слухання справи у відсутність третьої сторони(а.с.23). Третя особа [PERSON] надала заяву про слухання справи у її відсутність, просила суд задовольнити позовні вимоги(а.с.67). Третя особа\~ [PERSON] \~у судовому\~засіданні не\~заперечувала щодо\~задоволення позовних\~вимог. Вислухавши позивача, третю особу [PERSON] , вивчивши матеріали справи, ознайомивши з матеріалами спадкової справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтями 1216, 1217 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1270\~ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що [INFO] у віці 59 років помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується актовим записом №18 від 16 січня 2002 року вчиненим виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно: земельну ділянку(пай) площею 4,180 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського(нині Дніпровського) району Дніпропетровської області за адресою: БКСП «СУРА», Новоолександрівської сільської ради(а.с.88). Відповідно до довідки №4837 від 01 жовтня 2020 року за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , померлим [INFO] на день його смерті були зареєстровані також [PERSON] (з 15 серпня 1983 року по день смерті [INFO] ) та її дочка [PERSON] (з 02 червня 1997 року по час складання довідки)(а.с.41). 16 вересня 2020 року [PERSON] надала посвідчену секретарем Саксаганської сільської ради Листопад Л.І. заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.66). Позивачем зазначено, що померлий [PERSON] на час смерті спільно, постійно проживав разом з ним, [PERSON] за адресою реєстрації останнього: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2020 року позивач звернувся до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.34). Однак державний нотаріус відкривши спадкову справу №206/2020, відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] був пропущений строк на прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 листопада 2020 року (а.с.49). Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 року в справі №6-167цс12. Встановлено, що у позивача були поважні причини, з яких він пропустив строк, визначений ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини, оскільки позивач вважав себе особою, яка фактично прийняла спадщину. Вищевказане підтверджується тим, що [PERSON] все ж таки звернувся до нотаріальної контори після спливу встановленого шестимісячного строку. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач фактично прийняв спадщину так як на момент смерті батька не заявляв про відмову від прийняття спадщини. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17 зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходить з того, що поважними причинами можуть бути причини, пов`язані з об`єктивними обставинами, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами можуть бути визнаними: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Європейський суд зазначає в своїх рішеннях, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст.6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, а факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити, визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішення суду. Судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved