Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його батьком [PERSON] , [INFO] внесення змін до актового запису про народження дитини та визначення місця проживання дитини разом з ним. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі він проживав однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] . Проте запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений за вказівкою матері дитини в порядку, передбаченому ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України та відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.03.2009 року батьком [PERSON] записано [PERSON] хоча батьком являється він [PERSON] , тому він просить суд визнати його батьком [PERSON] [INFO] , внести зміни до актового запису про народження дитини та визначення місця проживання дитини разом з ним. Ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 26.07.2022 за клопотанням представника позивача адвоката Прасолова І.В. по справі було призначено судово молекулярно- генетичну експертизу на предмет кровного споріднення між батьком та дитиною на вирішення питання якої поставити наступні питання: - чи являється [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , уродженець с. Старомажарово Зачепилівського району Харківської області, громадянин України, місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] , біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] ? - яка ймовірність такого батьківства? До суду надійшов висновок експерта № СЕ- 19/121-22/9780-БД від 26.09.2022 за результатами проведення судової молекулярно- генетичної експертизи згідно якого: - гр. [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,99963 %. \~ Позивач\~ [PERSON] у судове засідання не з`явився,\~від нього \~надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій останній просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] яка викликалась до суду через оголошення на веб- сайті суду у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов не надала. \~\~Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що остання не подала відзив, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281\~ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представник відповідача Служби у справах дітей Зачепилівсьої селищної ради Харківської області у судове засідання не з`явилась надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує. Представник третьої\~особи Сахновщинського\~ відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Красноградському районі\~Харківської області\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Харків), у судове засідання не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, та винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.1\~ст.\~223\~ЦПК\~України неявка у судове засідання будь якого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може буди визначено за рішенням суду. Частиною 2\~ст. 128 СК України\~передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 4\~ст. 128 СК України\~позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 СК України. Згідно ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно з п.2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства ( материнства ) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. В підтвердження позову в матеріалах справи є письмові докази: - копія паспорта [PERSON] , - копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.03.2009 року [PERSON] [INFO] батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] ., - копія довідки про реєстрацію місця проживання особи. Ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 26.07.2022 за клопотанням представника позивача адвоката Прасолова І.В. по справі було призначено судово молекулярно- генетичну експертизу на предмет кровного споріднення між батьком та дитиною на вирішення питання якої поставити наступні питання: - чи являється [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , уродженець с. Старомажарово Зачепилівського району Харківської області, громадянин України, місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] , біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] ? - яка ймовірність такого батьківства? До суду надійшов висновок експерта № СЕ- 19/121-22/9780-БД від 26.09.2022 за результатами проведення судової молекулярно- генетичної експертизи згідно якого: - гр. [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,99963 %. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни в актовий запис про його народження. Щодо визначення місця проживання дитини суд виходить з наступного. Згідно із ч. 8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно ч.1\~ст. 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Верховною Радою України 28.08.1991 року, що набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 статті 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері неповнолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі\~ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір`ю. Відповідно до роз`яснень, даних у п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітньої дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою. Велике значення мають не матеріальні обставини, а почуття і емоції батьків і дітей. Станом на час розгляду справи в суді неповнолітній син [PERSON] [INFO] з серпня 2021 року проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст.18 Конвеції ООН про права дитини, проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, предметом основного піклування батьків є найкращі інтереси дитини. Вказаний принцип покладений в основу\~Закону України «Про охорону дитинства», ч.3 ст.11 якого встановлює, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності з положеннями\~ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Згідно\~ст. 157 СК України\~хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При цьому суд наголошує на тому, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідачці [PERSON] спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. Таким чином, враховуючи наведене суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] . \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved