Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

У\~вересні 2021 року\~Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого опалення в сумі 53279,91 грн. В обґрунтування позову зазначено, що Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.04.2013 по 30.04.2021 надав послуги з централізованого опалення у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке належить на праві власності відповідачці у справі [PERSON] , на загальну суму 72889,93 грн., за вказаний період здійснено оплату за надані послуги в сумі 19609,92 грн., заборгованість складає 53279,91 грн. Концерн «МТМ» просить стягнути з відповідачів солідарно зазначену заборгованість, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01.12.2021 року позов був задоволений у повному обсязі. 25.08.2022 року відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 01.12.2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.09.2022 року вказане вище рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя було скасоване та призначено до судового розгляду. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою, де вказує на пропуск позовної давності позивачем і просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідачі не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому ЦПК України порядку. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розгляд справи провести за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Встановлено, що згідно зі статутом концерну «МТМ», основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» є власником виробленої теплової енергії. Згідно доводів позову, які не спростовуються відповідачами, концерном «МТМ» надаються послуги з централізованого опалення у квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , їй належить 1/1 частки. Особовий рахунок № [NUMBER] оформлений на [PERSON] . Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води не укладено. Згідно розрахунку заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , за період з 01.04.2013 по 30.04.2021 позивач надав послуги централізованого опалення на загальну суму 71889,93 грн., за вказаний період здійснено оплату за надані послуги в сумі 19609,92 грн., заборгованість складає 53279,91 грн. З наведеного вбачається, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Згідно з п. 1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями (надалі Правила), ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 18 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами пункту 1 частини першої статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц). Із наведеного слідує, що нарахування за послуги з централізованого опалення здійснюється за єдиним особовим рахунком відповідно до опалювальної площі квартири. За змістом положення ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, у разі неподільності зобов`язання. Статтею 25 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Відповідачка [PERSON] звернулась із заявою про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із приписами ст.ст. 260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята\~статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Позовні вимоги Концерну «МТМ» стосуються заборгованості, що утворилася у період з 01.04.2013 по 30.04.2021. Водночас, із вказаними вимогами Концерн «МТМ» звернувся до суду 28.09.2021, а отже, з пропуском встановленого\~ст.257 ЦК України трирічного\~строку позовної давності щодо заборгованості, яка утворилась у період з 01.04.2016 по 28.09.2018. За період з 28.09.2018 року по 30.04.2021 року позивачем було нараховано 38538,95 грн., за вказаний період відповідачами сплачено за комунальні послуги в сумі 5500,00 грн, таким чином, заборгованість відповідачів перед позивачем становить 33038,95 грн. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість, яка утворилася за період з 28.09.2018 по 30.04.2021 включно, і складає 33038,95 грн. В решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з пропуском позовної давності. На підставі\~ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у сумі 1407,60 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, по 703,80 грн. з кожного.

Outcome: partial