Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~11 жовтня 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Інгульської шахти Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період з 01.09.1982 року по 29.08.2022 року вона перебувала у трудових відносинах із ДП «СхідГЗК» та безпосередньо виконувала свої обов`язки на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК». Наказом №206/ос від 29.08.2022 року [PERSON] було звільнено з посади оператора електронно-обчислювальних та обчислювальних машин дільниці адміністративно-господарського обслуговування Інгульської шахти ДП «СхідГЗК» за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України. Вказаним наказом керівника групи служби бухгалтерського обліку підприємства зобов`язано провести з [PERSON] розрахунок згідно ст.116 КЗпП України з врахуванням компенсації за 37 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. Під час перебування у трудових відносинах відповідач щомісячно здійснював нарахування сум заробітної плати, та за наявності коштів виплачував її. Однак, починаючи з травня 2022 року фактична виплата заробітної плати позивачці не здійснювалась. Станом на день звільнення [PERSON] за відповідачем рахувалась заборгованість по виплаті заробітної плати за період з травня 2022 року по серпень 2022 року, що у загальному розмірі становила 33057,08 грн. В день звільнення 29.08.2022 року відповідач письмово не повідомив [PERSON] про нараховані суми, належні при звільненні та не здійснив виплату належних їй коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України та передбачає застосування до роботодавця відповідальності за затримку розрахунку при звільненні у вигляді стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З метою досудового врегулювання спору 03.09.2022 року позивачем на пошту ДП «СхідГЗК» та Інгульської шахти ДП «СхідГЗК» були направлені повідомлення про виплату заборгованості по заробітній платі у розмірі 33057,08 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 6 днів у розмірі 1188,48 грн. Однак, станом на час подання позовної заяви відповіді на запит не отримано, заборгованість не сплачена. Враховуючи вищезазначене, з метою захисту прав та законних інтересів позивач вважає за необхідне звернутися до суду та стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 33057,08 грн та середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення суду. Крім того, через неправомірну бездіяльність відповідача, що полягала у невиплаті належних позивачу грошових коштів, неодноразовому ігноруванні її законних вимог їй завдано душевних страждань. Така поведінка відповідача потягла негативні зміни в житті позивача: вона відчуває моральні страждання, втрату нормальних життєвих зв`язків, вимушена економити на харчах. Зазначене негативно впливає на відносини в її родині. Завдана їй моральна шкода обумовлюється моральним та фізичним стражданням внаслідок порушення її законного права на заробітну плату, приниження честі та гідності , ігноруванням її прав, втратою у зв`язку з цим престижу та ділової репутації серед знайомих, друзів та родини. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2022 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивачу, відповідно до вимог ЦПК, було направлено копію ухвали про відкриття провадження. Заперечень про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження від позивача не надійшло. Відповідно до вимог ЦПК України, представнику відповідача ДП «СхідГЗК» було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 02 листопада 2022 року від ДП «СхідГЗК» на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому ДП «СхідГЗК» просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі. Відповідач у відзиві зазначає, що ДП «СхідГЗК» у своїй господарській діяльності використовує розрахунковий рахунок № [NUMBER] , відкритий в ПАТ АБ «Укргазбанк», через який веде свою господарську діяльність та здійснює сплату всіх податків, зборів, виплату заробітної плати працівникам. Крім того, для здійснення своєї господарської діяльності підприємством були відкриті ще три рахунки в АТ «Державний ощадний банк України», однак скористатися наявними на рахунках коштами підприємство не має можливості, оскільки у відповідності до постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 13.12.2021 року в рамках виконавчого провадження №67823225 щодо стягнення коштів на вищезазначені рахунки накладено арешт, який станом на день подачі даного відзиву продовжує діяти. Тривалість затримки виплат зумовлено фінансово-економічною кризою, нестабільним державним (бюджетним) фінансуванням та затримки у взаєморозрахунках, а також введеним воєнним станом в Україні та як наслідок перебування ДП «СхідГЗК» із 01.03.2022 року у вимушеному тимчасовому простої, що підтверджується Наказом №778/к від 01.03.2022 року. Відповідно до Звіту про фінансовий стан підприємства за І півріччя 2022 року за ДП «СхідГЗК» рахується кредиторська заборгованість. Таким чином, відповідач стверджує, що знаходиться у складному фінансовому становищі, що значно ускладнює вчасну виплату відповідних сум. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, на думку відповідача, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження втрати нормальних життєвих зв`язків або необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, не надано доказів на підтвердження такої глибини душевних страждань та немайнових втрат, які заслуговують на відшкодування у розмірі 5000 грн. Відповідач вважає, що заявлений розмір моральної шкоди розрахований без урахування вимог розумності та справедливості, та без законодавчо обґрунтованих підстав. Від позивача [PERSON] на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області відповідь на відзив не надходила. \~ \~ \~ \~Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. \~ \~ \~ \~Згідно\~зі ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Приписами\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~ \~ \~ \~Так, відповідно ст.\~81\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено із трудової книжки позивача [PERSON] , що вона дійсно з 01 вересня 1982 року по 29 серпня 2022 року знаходилась у трудових відносинах з Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та, на підставі наказу №206/ос від 29 серпня 2022 року, була звільнена за власним бажанням (ст.38 КЗпП України). /а.с.9-10/ Наказом №206/ос від 29.08.2022 року [PERSON] було звільнено з посади оператора електронно-обчислювальних та обчислювальних машин дільниці адміністративно-господарського обслуговування Інгульської шахти ДП «СхідГЗК» 29.08.2022 року за власним бажанням та визначено керівнику групи служби бухгалтерського обліку підприємства провести з [PERSON] розрахунок згідно ст.116 КЗпП України з врахуванням компенсації за невикористану щорічну відпустку в кількості 37 календарних дні. /а.с.11/ Згідно довідки про доходи №151 від 29.08.2022 року борг Інгульської шахти ДП «СхідГЗК» по невиплаченій заробітній платі [PERSON] складає 16118,2 грн, а саме: за травень 4035,48 грн; за червень 5909,30 грн; за липень 6173,42 грн. /а.с.12/ З повідомлення на 29.08.2022 року, виданого бухгалтером розрахункового відділу Інгульської шахти ДП «СхідГЗК» вбачається, що [PERSON] нарахована сума розрахункових, яка складає 33057,08 грн, а саме: -компенсація за квітень 145,21 грн; -компенсація за травень 100,7 грн; -заборгованість за травень 4035,48 грн; -не виплачена з/п за червень 5764,09 грн; -не виплачена з/п за липень 6072,72 грн; -не виплачена з/п за серпень (в тому числі компенсація відпустки) 16938,88 грн. /а.с.13/ Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. За змістом\~ст.\~116\~КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. \~ \~ \~ \~Відповідно ч.2 ст.233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, а саме: - \~ \~ \~ \~основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; - \~ \~ \~ \~додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; - \~ \~ \~ \~інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивач звернулась до суду в строк, визначений ст.233 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, оскільки з нею не проведений розрахунок по заробітній платі. Що ж стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то слід зазначити наступне. Позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку починаючи з дня звільнення по день ухвалення судового рішення, який станом на 01.10.2022 року, тобто на день звернення до суду із позовом становив 7028 грн 25 коп. Згідно із ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із наданої позивачем довідки №151 від 29.08.2022 року /а.с.12/ вбачається, що заробітна плата [PERSON] за червень 2022 року складає 5909,3 грн, за липень 2022 року 6173,42 грн. Отже, виходячи з вказаних даних, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає: (5909,3 грн + 6173,42 грн) / 43 робочих дні (22 робочих дні у червні, 21 робочий день у липні) = 12082,72 грн / 43 = 280,99 грн. Таким чином, оскільки позивач була звільнена з роботи 29 серпня 2022 року, час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, станом на 21 листопада 2022 року, складає 61 робочий день. Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 17140 грн 39 коп. (280,99 грн/день * 61 робочий день). Доводи відповідача\~про відсутність\~коштів у\~підприємства та\~тяжкий фінансовий\~стан не\~приймаються судом\~до уваги,\~оскільки сама\~по собі\~відсутність коштів\~у роботодавця\~не виключає\~його відповідальності. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача всю суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вважаючи її співмірною розміру заборгованості на день звільнення, та діям відповідача щодо якнайшвидшого погашення заборгованості. Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачу дійсно спричинена, оскільки остання, своєчасно не отримавши заробітну плату, змушена докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачем доведено, що невиплата їй заробітної плати призвела до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв`язків. Однак, з урахуванням вимог ст. 237-1 КЗпП України щодо підстав стягнення моральної шкоди та ст.23 ЦК України щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 1000 гривень, що менше ніж просив позивач. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Таким чином, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню 1984,8 грн на користь держави за вимоги про стягнення заробітної плати та стягнення середнього заробітку. Крім того, згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 198,48 грн (1000 х 992,4 / 5000 грн). На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial