Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

01 лютого 2022 року [PERSON] подала до суду позов, яким просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2934, вчинений 05.02.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість 10 391,80 грн.; стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь [PERSON] в порядку стягнутого за виконавчим написом нотаріуса безпідставно набуті кошти в розмірі 6216,57 грн.; стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь [PERSON] сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496,90 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виконавчий напис № 2934 від 05.02.2019 року вчинено з порушенням норм ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 1, 2 постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, оскільки на момент вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості не була безспірною. Крім того, відсутні докази направлення боржнику повідомлення про наявність заборгованості. Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Ухвалою суду від 26 серпня 2022 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду по суті та витребувано Київського міського нотаріального архіву належним чином завірену копію нотаріальної справи, яка була створена під час здійснення виконавчого напису №2934; а також витребувано у Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. належним чином завірену копію виконавчого провадження № 58573477 з виконання виконавчого напису №2934, вчиненого 05.02.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість 10 391,80 грн. 23 вересня 2022 року від Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. надійшли на адресу суду належним чином завірена копія матеріалів виконавчого провадження № 58573477 з виконання виконавчого напису № № 2934, вчиненого 05.02.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславів-ною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість 10 391,80 грн. 29 листопада 2022 року з Київського міського нотаріального архіву надійшов лист, в якому повідомляють, що Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. станом на 02 листопада 2022 року не передавала документи нотаріального діловодства та архіву на державне архівне зберігання до вказаного архіву. У зв`язку з чим суд, на підставі ч. 10 ст. 84 ЦПК України, здійснює розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання сторони до суду не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представник позивача подала заяву, якою позовні вимоги підтримала і просила задовольнити, а розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Відповідач та треті сторони своїми процесуальними правами не скористалися, відзиву на позовну заяву, пояснень, клопотань чи заяв на адресу суду не направили. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання, в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов наступного висновку. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 21 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 630135665, у формі анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк». Даний договір містить підписи сторін, проте не має доказів його нотаріального посвідчення. 05 лютого 2019 року приватний нотаріус Київского міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис, що зареєстровано в реєстрі за № 2934, за яким проведено стягнення заборгованості за кредитним договором № 630135665 від 21.05.2014 року за період з 15 жовтня 2016 року по 20 листопада 2014 року з [PERSON] на користь правонаступника ПАТ «Альфа-Банк» - ТОВ «Кредитні ініціативи» в розмірі 9741,80 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. від 11 березня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58573477 з примусового виконання виконавчого напису № 2934, вчиненого 05 лютого 2019 року приватним нотаріусом Київсь-кого міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в розмірі 10391,80 грн. Судом також встановлено, що постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. 19.03.2019 року, 18.12.2019 року, 20.01.2021 року в рамках виконання виконавчого провадження № 58573477, звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] . Як вбачається зі звіту про здійснення відрахування та виплати ТОВ «Фора» від 06.01.2022 року за №9, відносно [PERSON] за постановою від 18.12.2019 року ВП № 58573477 у січні 2020 року із заробітної плати позивача утримано 1881,54 грн., в лютому 2020 року - 1763,58 грн., в березні 2020 року, а загальна сума становить 6216,57 грн. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. У пункті 1.2 вищезазначеної Інструкції вказано перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, для одержання виконавчого напису подаються : оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 3.5 вищезазначеної Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Також, відповідно п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Пунктом 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредит-ними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріусу разом із заявою стягувача, було надано первинні фінансові документи, оформлені відповідно вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» з метою підтвердження безспірної заборгованості боржника. Пунктом 3.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо : подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідаль-ності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердже-ного наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Однак, заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки позивач не визнає борг в тому розмірі, який вказаний у виконавчому написі. Крім того, відсутні докази направлення боржнику повідомлення про наявність заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що виконавчий напис № 2934, вчинений 05.02.2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. здійснено з порушенням норм законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню, а позов [PERSON] у зв`язку з цим, підлягає задоволенню. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В ч. 6 ст. 141 ЦПК України вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду [PERSON] судовий збір не сплачувала, оскільки звільненні від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, судовий збір у розмірі 992,40 грн. за подання позову до суду слід стягнути з відповідача на користь держави. Крім того, при звернені до суду [PERSON] сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496,90 грн. однак, доказів сплати судового збору суду не надано. З огляду на вказане, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь [PERSON] судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496,90 грн. На підставі вищевикладеного, ст. 15, 18 Цивільного кодексу України, ст. 34, 87, 89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердже-ного наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 , п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», ст. 10 - 13, 76-80, 84, 89, 259-260, 263-265, 353-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: approved