Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~подала до\~суду позов\~до відповідача\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу,\~зареєстрованого 12\~липня 2019\~року у\~Зборівському районному\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Тернопільській\~області,\~актовий запис\~№38. В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що 12\~липня 2019\~року вона\~вступила у\~зареєстрований шлюб\~із відповідачем\~ [PERSON] ,\~від якого\~ [INFO] у\~них народилася\~дочка \~ [PERSON] .\~Спільне життя\~не склалося.\~Внаслідок різних\~поглядів на\~сімейне життя\~та обов`язки,\~між ними\~часто виникають\~сварки,\~зникло почуття\~любові,\~шлюб існує\~лише формально.\~Також,\~зазначає,\~що відповідач\~почав зловживати\~алкогольними напоями,\~проявляти агресію\~та нецензурно\~висловлюватися до\~неї у\~присутності їх\~малолітньої дочки,\~у зв`язку\~із чим\~вона змушена\~була неодноразово\~ викликати\~працівників поліції. На даний час, вони проживають разом, однак протягом двох місяців не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх малолітньої дитини. Також, просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, на електронну адресу суду направила клопотання про розгляд справи за її відсутності, вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити. Також, у поданій заяві позивачка вказала, що переїхавши у Федеративну Республіку Німеччину, відповідач продовжував вчиняти відносно неї протиправні дії, у зв`язку із чим притягувався до відповідальності. Вона боїться за своє життя та безпеку, а також за безпеку дитини, яка, внаслідок неадекватної поведінки відповідача постійно зазнає стресу та перестала розмовляти. За вказаних обставин, категорично заперечує проти надання терміну на примирення, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам,що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, на електронну адресу суду направив клопотання про надання строку на примирення, мотивоване тим, що непорозуміння та конфлікти, які виникли між ним та позивачкою є тимчасовими, оскільки, зумовлені війною та вимушеним переїздом їх сім`ї у Німеччину. З цих підстав, відповідач вважає, що їм слід надати строк на примирення терміном шість місяців, оскільки необхідно врахувати інтереси їх малолітньої дочки та вжити заходи для збереження сім`ї. Вирішуючи клопотання про відкладення розгляду справи, суд бере до уваги наступне. За змістом ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Белле проти Франції» та «Нун`єшДіаш проти Португалії»). Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Суд звертає\~увагу,\~що провадження\~у цивільній\~справі за\~позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу\~відкрите 15\~вересня 2022\~року. При цьому, 07 жовтня 2022 року відповідач [PERSON] подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи терміном на два місяці, мотивоване тим, що він любить свою сім`ї та бажає її зберегти. (а.с.23) Вказане клопотання відповідача було задоволене судом частково, та розгляд справи відкладено на 14 листопада 2022 року. (а.с.28) Однак, станом на 14 листопада 2022 року суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем вживалися заходи для примирення із позивачкою та збереження сім`ї. Натомість, у направленій на електронну адресу суду заяві, позивачка вказує, що відповідач продовжує вчиняти відносно неї протиправні дії, застосовує фізичне та психологічне насильство. Окрім цього, відповідач не був позбавлений можливості за необхідності надати суду відзив на позов та/або докази по суті спору в обгрунтування заперечень проти позову. Статтею 111 Сімейного кодексу України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 56 СК України чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі і на припинення шлюбу, а також, враховуючи, що з пояснень позивачки, встановлено, що позивачка протягом тривалого часу потерпала від психологічного та фізичного насильства з боку відповідача, що не є тимчасовими розладами в сім`ї, враховуючи також, що наполягання позивача на розірванні шлюбу з відповідачем є її волевиявленням, а будь-яке примушування до шлюбу, до проживання її разом з відповідачем, не передбачено законом і, зокрема, статтею 56 Сімейного кодексу України, суду не надано доказів вчинення дій, які б свідчили про можливість досягнення між сторонами примирення та збереження шлюбу, під час перебування справи про розірвання шлюбу в провадженні суду, порозуміння між сторонами не досягнуто, враховуючи також, що позивачка категорично заперечувала проти надання строку на примирення, зазначивши, що шлюб існує лише формально та за викладених вище обставин, суд вважає, що надання строку на примирення буде суперечити інтересам позивачки та моральним засадам суспільства, на підставі чого суд прийшов до висновку про відмову відповідачу [PERSON] в задоволенні клопотання про надання строку на примирення. З урахуванням наведеного суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223, 240 ЦПК України, та вважає за можливе розглянути справу без участі сторін по справі за наявних у справі доказів. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 12 липня 2019 року, про що складено актовий запис №38 Зборівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 12 липня 2019 року видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 грудня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №2637, складений 04 грудня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Згідно викладених\~у позові\~обставин,\~якими позивачка\~обґрунтовує свої\~позовні вимоги,\~спільне життя\~сторін не\~склалося,\~внаслідок різних\~поглядів на\~сімейне життя\~та обов`язки,\~між ними\~часто виникають\~сварки, протягом двох місяців сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, відповідач вдається до фізичного та психологічного насильства, шлюб існує лише формально. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] до задоволення. Разом із\~цим,\~суд критично\~сприймає долучену\~позивачкою копію\~постанови Теребовлянського\~районного суду\~Тернопільської області\~від 09\~квітня 2020\~року у\~справі №606/575/20\~ про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; копію постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2020 року у справі №606/575/20 про відстрочку виконання постанови суду, а також копію постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 10 липня 2020 року (справа №402/300/20) про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, як такі, що не стосуються предмету розгляду даної цивільної справи. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 992,40 гривень судового збору сплаченого нею при зверненні із позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved