Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

У січні 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] є неповнолітнім, його батьки перебували у шлюбі до 2013 року та проживали у житловому будинку [ADDRESS] , користувались відокремленою частиною будинку. Будинок на праві власності належить відповідачу. Відповідач постійно проживає у іншій відокремленій частині вказаного будинку разом із батьками. Після розірвання шлюбу мати [PERSON] переїхала на інше постійне місце проживання, а позивач залишився проживати разом із батьком та з 2019 року зареєстрований за цією адресою. [INFO] помер його батько. Спірне приміщення є єдиним місцем проживання неповнолітнього, у ньому знаходяться усі його речі та речі його батька, єдиним спадкоємцем якого він є. Відповідач чинить перешкоди у користуванні будинком та не дає проживати у ньому [PERSON] . Після смерті батька відповідач та його батько не допускає [PERSON] до приміщення. Зачинили хвіртку у двір, забрали ключі від вхідних дверей до будинку. Такі дії відповідача вважає незаконними та такими, що порушують право на житло. Просить усунути перешкоди [PERSON] у користуванні житловими приміщеннями в відокремленій частині житлового будинку [ADDRESS] з двором, яка складається з житлової кімнати площею 21,9 кв.м., кухні площею 7,7 кв.м., коридора площею 4,3 кв.м. та тамбура площею 1,5 кв.м - загальною площею 33,9 кв.м, шляхом вселення до вказаного будинку та передачі йому ключів від зазначеної частини будинку. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти позову. Пояснив, що відповідач є єдиним власником житлового будинку з надвірними та господарськими та побутовими будівлями по [ADDRESS] . Дядько відповідача (батько [PERSON] ) зловживав алкогольними напоями, створював неможливі умови для проживання у одному дворі. Тому за усною домовленістю проживав у окремій прибудові. У іншій частині будинку проживали та проживають відповідач та його батьки. З часу народження [PERSON] проживав у прибудові разом із батьками. Після того, як у 2012 році шлюб було розірвано, [PERSON] проживав разом із матір?ю, а до батька інколи навідувався. Після смерті дядька відповідач дізнався, що у 2019 році без відома власника дядько зареєстрував свого сина у спірному приміщенні. З листопада 2021 року [PERSON] разом із матір?ю здійснював спроби самовільно, без відома власника та у його відсутність потрапити до будинку для проживання. [PERSON] не користувався спірним житловим приміщенням, не проживав у ньому, іноді приходив до батька. [PERSON] є неповнолітньою особою, тому не може самостійно та окремо проживати від своєї матері. На даний час у прибудові проживають батьки відповідача. Забезпечення прав неповнолітньої особи не повинно здійснюватися шляхом порушення прав інших осіб, зокрема прав відповідача, як одноособового власника житлового будинку. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що батько позивача та позивач проживали у прибудові до житлового будинку, яка є окремим приміщенням та має окремий вихід. Бабуся сторін за життя склала заповіт, яким заповіла весь належний їй житловий будинок відповідачу, якому на той момент було три роки. Після цього між батьком позивача та батьком відповідача почали виникати сварки з приводу користування будинком. Було вирішено, що батько позивача разом із сім?єю буде проживати у прибудові до будинку, добудує її та введе в експлуатацію. За життя батько позивача зробив ремонт у прибудові, уклав договори на надання комунальних послуг та відкрив окремі особові рахунки на комунальні послуги за адресою житлового будинку [ADDRESS] , намагався встановити за собою право власності на житловий будинок. Право користування житловим приміщенням батька позивача було набуто на тій підставі, що він був членом сім?ї власника, постійно проживав у ньому. Рішенням суду було визначено місце проживання дитини разом із матір?ю, однак у подальшому у батьків не було спору щодо проживання [PERSON] разом із батьком. Батько зареєстрував сина у житловому приміщенні, на [PERSON] , як члена сім?ї [PERSON] нараховувалися комунальні послуги. Думка відповідача, що у разі смерті батька позивач не може самостійно проживати у будинку не ґрунтується на законі. Право користування житловим приміщенням позивач набув з часу реєстрації його у будинку та у зв?язку із постійним проживанням у ньому до смерті батька. Ухвалою суду від 28.01.2022 відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання. У зв?язку із оголошенням воєнного стану та на підставі п. 1 рішення Зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2022 №5 справа була знята з розгляду з 24.02.2022. 09.05.2022 призначено підготовче засідання на 29.06.2022. 29.06.2022 у зв?язку із зайнятістю головуючого судді у розгляді іншої справи підготовче засідання відкладено. 20.07.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 08.08.2022 розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача. 23.08.2022 відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 13.09.2022 повернуто подану відповідачем зустрічну позовну заяву про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням (справа №591/3901/22). 14.09.2022, 28.09.2022 та 18.10.2022 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку із закінченням процесуального часу. 07.11.2022, 17.11.2022 и відкладено розгляд справи у зв?язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду. 23.11.2022 відкладено судове засідання у зв?язку з оголошеною повітряною тривогою. У судовому засіданні позивач, його законний представник та представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. Додатково пояснили, що [PERSON] проживав у спірному приміщенні разом із батьком. Після його смерті та поховання [PERSON] приїздив до будинку, однак не зміг потрапити у приміщення, оскільки були замінені замки від вхідних дверей. Відповідач та його батько не допускають до приміщення, не дають можливості забрати свої речі. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти позову. Додатково пояснили, що [PERSON] не проживав у будинку з 2012 року, оскільки весь цей час проживав із матір?ю, не має права проживати у ньому зараз. Відповідач, як власник приміщення, заперечує проти проживання та перебування позивача у будинку. У прибудові, у якій проживав покійний [PERSON] наразі проживає батько відповідача із сім?єю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с 15). Рішенням від 29 липня 2013 року Зарічного районного суду м. Суми розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , залишено сина на виховання матері. Стягнуто аліменти з батька дитини на користь матері на утримання дитини (а.с. 16,17). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 21) Відповідно до довідок про зареєстроване місце проживання [PERSON] з 23.09.2019 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Його батько - [PERSON] до моменту смерті ( [INFO] ) був зареєстрований за цією ж адресою (а.с. 19). Відповідач також зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 123). Відповідно до інформації з Державного реєстра речових прав на нерухоме майно, копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, будинок по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 37-39). Відповідно до довідки Міського єдиного розрахункового центра про склад сім?ї за адресою: [ADDRESS] зареєстрована одна особа - [PERSON] (а.с. 20). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копії акту від 20.09.2001 про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального володіння та технічного паспорта домоволодіння по [ADDRESS] , (забудовник - [PERSON] ), житлова частина будинку складається з житлового будинку, яка має три житлові кімнати, корисна площа - 51,5 кв.м. (житловий будинок А-1), а також житлової прибудови, яка має одну житлову кімнату, корисна площа 35,4 кв.м. (житлова прибудова А?-1) (а.с. 37, 130, 133-135). 24.11.2021, 15.12.2021, 04.01.2022 [PERSON] зверталась до служби 101 із заявою, у якій зазначала, що [PERSON] (рідний брат померлого [PERSON] ) не допускає її дитину до будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копіями талонів - повідомлень та матеріалами перевірки (а.с. 23-27). За адресою [ADDRESS] батько позивача протягом 2004-2009 років виконував роботи по газифікації та водопостачанню у приміщення, укладав договори з надавачами комунальних послуг (а.с. 160-168) Свідок [PERSON] пояснила, що до смерті [PERSON] проживала разом із ним та його сином [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] постійно проживав із батьком, ходив до мами. Проживали у відокремленій частині будинку, яка має свій вихід у двір. У приміщенні були особисті речі [PERSON] . Також у ньому залишилися її особисті речі, оскільки після смерті [PERSON] вона не може потрапити до будинку. Свідок [PERSON] пояснив, що проживає разом із [PERSON] . [PERSON] переважно проживав із батьком до моменту його смерті. Після поховання батька [PERSON] не міг потрапити до будинку, не міг забрати особисті речі, йому чинили перешкоди відповідач та його батько: забрали ключі, погрожували викликати поліцію. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою відповідача. Позивача бачила у спірному домоволодінні ще коли він був маленьким. Після того, як шлюб між його батьками було розірвано, [PERSON] жодного разу не бачила. У спірному домоволодінні проживав у тому числі батько позивача [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є сусідкою відповідача, пояснила, що [PERSON] бачила востаннє, коли йому було 2-3 роки, За адресою: [ADDRESS] у прибудові проживав [PERSON] сам, інколи до нього приходили якісь жінки. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом відповідача. [PERSON] проживав у спірному домоволодінні коли був маленький, після розірвання шлюбу між батьками [PERSON] інколи приходив до батька, однак не ночував у нього. Особистих речей позивача у спірному домоволодінні не бачив. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно з частинами першою, другою статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу (частина четверта статті 156 ЖК України). Відповідно до ст. 161 ЖК України наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім`ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім`ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20) дійшла висновку, що у законодавстві, що регулює житлові правовідносини, припинення сімейних правовідносин, втрата статусу члена сім`ї особою, саме по собі не тягне втрату права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач є власником домоволодіння по [ADDRESS] , а позивач був вселений туди як неповнолітній за місцем проживання батька. Відповідачем не спростовується той факт, що він чинить перешкоди позивачу у користуванні прибудовою, у якій до моменту смерті проживав батько позивача. Відповідач заперечує право позивача проживати та користуватися цією прибудовою, оскільки, як він зазначає, він є власником будинку та не бажає, щоб у частині домоволодіння проживав або перебував позивач. Суд не погоджується із такою позицією відповідача. Позивач, який на даний момент є неповнолітнім, на відповідній правовій підставі, враховуючи положення ст. 156 та ст. 161 ЖК України, був вселений у житловий будинок, де проживав та був зареєстрований його батько. Будь-яких доказів, що реєстрація місця проживання позивача у спірному будинку була здійснено неправомірно, матеріали справи не містять. На час розгляду справи позивач не втратив право користування приміщенням, є зареєстрованим у житловому будинку, а відтак, має право користуватися ним. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та постановлення рішення про усунення перешкод, які чинить відповідач [PERSON] , у користуванні приміщенням у відокремленій частині житлового будинку шляхом вселення у це приміщення [PERSON] та надання йому ключів від зазначеної частини будинку. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв?язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн., сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved