Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Києво - Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона, [PERSON] , [INFO] являється донькою [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2010 у справі №2-1482/10 розірвано шлюб між її матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] . Вона проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується: довідкою № 267 від 19.07.2021 р. про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.08.2021 р. у справі № 369/10429/21, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.07.2021 року та до повноліття дитини. [INFO] їй виповнилось 18 років. Разом з тим, вона з 01.09.2021 року по 04.07.2025 навчається на денному відділенні у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, що підтверджується довідкою №622 від 06.07.2022. Вона знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] , проте самостійно вона не має змоги її утримувати (нести витрати за харчування, одяг, лікування, оздоровлення тощо). Вона не заміжня, в неї немає чоловіка. Її батько [PERSON] має достатні можливості сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, оскільки він являється працездатною людиною, офіційно працевлаштований у ПрАТ "Укргідроенерго" та має дохід у ПрАТ «Нижньодністровська ГЕС», являється одноосібним власником 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] , загальної площі 45,30 кв.м., являється одноосібним власником квартири [ADDRESS] , загальної площі 71,10 кв.м., являється власником на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] , загальної площі 80 кв.м., являється засновником та керівником Приватного підприємства «АРТЕЛЕКС КОНСАЛТ», ідент. код юр. особи 36538620, має у власності такі легкові автомобілі: марки VOLKSWAGEN модель PASSAT СС, 2010 року випуску, марки CHERY модель ELARA, 2008 року випуску, марка DODGE модель INTREPID, 1993 року випуску, марки ЗАЗ модель 110217, 2006 року випуску. Дані факти підтверджуються декларацією про доходи Відповідача за 2020 року. На підставі вищевказаного позивачка просила суд стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) аліменти на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви та до закінчення навчання, тобто до 04.07.2025, але не більше ніж до досягнення нею 23 років (у разі продовження навчання). 30 серпня 2022 року відповідач до суду направив відзив у якому просив суд позов задовольнити частково та стягнути аліменти на користь позивачки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, а саме до 04.07. 2025 року. 13 вересня 2022 року відповідач до суду направила відповідь на відзив, у якому повністю заперечувала проти відзиву відповідача та просила суд позов задовольнити у повному обсязі. 16 вересня 2022 року відповідач до суду направив заперечення на відповідь на відзив, у яких просив суд задовольнити частково та стягнути аліменти на користь позивачки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, а саме до 04.07. 2025 року, у зв`язку з тим, що позивачем не обґрунтовано наявність потреби в матеріальній допомозі, саму у зв`язку з її навчанням. 01 листопада 2022 року до суду представник позивача направила додаткові пояснення, у яких просила суд приєднати докази не проживання позивача в гуртожитку Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. Представник позивача надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду направив заяву у якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності. Позов визнав частково та просив суд вирішити спір у відповідності до поданого відзиву. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом з`ясовано, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2010 у справі №2-1482/10 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Доньку [PERSON] вирішено залишити проживати з матір`ю. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вказане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено у судовому засіданні, повнолітня дочка [PERSON] продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а її батько відповідач по справі [PERSON] , будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу. Тому, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 01 серпня 2022 року і до припинення її навчання, а саме до 04 липня 2025 року. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Тобто, виходячи з положень процесуального закону, про визнання обставин учасниками справи має, у тому числі, бути зазначено в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників або іншим чином визнано ці обставини саме під час розгляду спору в суді, а не поза його межами. Як встановлено судом першої інстанції [PERSON] та відповідач [PERSON] , під час розгляду справи підтвердили факт офіційного працевлаштування відповідача [PERSON] . Доказів скрутного матеріального становища останнього, що унеможливлює утримання ним своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суду не надано. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. Такий виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18). З матеріалів справи вбачається, що з 01 вересня 2021 року [PERSON] навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ IV рівня акредитації і в теперішній час навчається на 2-му курсі денного відділення (наказ про зарахування від 19.07. 2021 року за №158о/с). Термін навчання - до 04 липня 2025 року. У період навчання, [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами справи не досягнуто. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позов [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь його повнолітньої доньки [PERSON] аліменти на її утримання, у розмірі 1/8 частини, від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд стягує з [PERSON] на користь його повнолітньої доньки [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини, від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення [PERSON] навчання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 992,40 грн в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial