Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

У червні 2022 р. засобами поштового зв`язку [PERSON] , яка представляє інтереси позивача звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути заборгованість розмірі 2912,80 дол. США, що в еквівалентті за курсом НБУ становить 85213,67 грн., а також судовий збір у розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № 16/2007 від 02.02.2007 року з ВАТ АБ "УКРГАЗБАНК", правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК", [PERSON] отримав кредит у розмірі 37106,00 доларів США із кінцевим терміном повернення коштів 01.02.2013 року. Виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено договором поруки, укладеним 02.02.2007 р. з [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитором було подано позов до суду, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2012 р. задоволено та стягнуто кредитну заборгованість. Однак, фактично заборгованість погашена не була , а рішення суду не виконано, у зв`язку з чим позивач просить стягнути 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до норм ст. 625 ЦК України. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідачів не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що між ВАТ АБ "УКРГАЗБАНК", правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" та [PERSON] укладений кредитний договір № 16/2007 від 02.02.2007 р., згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у сумі 37160,00 дол. США на строк з 02.02.2007 р. по 01.02.2013 р. із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5 % річних. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено Договір поруки № 16/2007 від 02.02.2007 року. Крім цього, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором банком прийнято в заставу транспортний засіб марки HONDA ACCORD, 2006 року випуску, на підставі договору застави № 16/2007 від 02.02.2007 р., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щековим М.К., номер за реєстром 256. Позичальник свої зобов`язання за договором виконав не належним чином, частково повернувши кредитні кошти та частково сплативши проценти за користування кредитом. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2012 р. у справі з ун. № 2608/16925/12, пр. №2/2608/7151/12 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено, вирішено тягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" ) - 32364 дол. США 48 центів та 93707,45 гривень заборгованості, судовий збір в сумі 3219,00 грн. та витрати на публікацію оголошення про виклик відповідачів у сумі 420 грн., а всього 32 364 (тридцять дві тисячі триста шісдесят чотири) дол. США 48 центів та 95446 (дев`яносто пять тисяч чотириста сорок шість) гривень 45 копійок. Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" штраф у сумі - 9369 (дев`ять тисяч триста шісдесят дев`ять) гривень 50 копійок. 20.03.2013 р. на виконання зазначеного рішення видано виконавчі листи. Згідно виписки клієнта АБ "УКРГАЗБАНК" [PERSON] заборгованість за кредитним договором у останнього у розмірі 32364,48 дол. США не погашена. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №16/2007 від 02.02.2007 р., всього заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 24.02.2019 р. по 23.02.2022 р. (включно) складає 2912,80 дол. США. Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтвердив, що між ним та Банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до змісту договору, який складається із заяви N 246 від 06.06.2007 року відповідач був ознайомлений і погодився з його умовами, а також з відповідальністю, яка наступає в разі невиконання узгоджених умов кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Так, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.11. 2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі N 916/190/18 (провадження N 12-302гс18). Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). За таких обставин, суд доходить висновку, що нарахування коштів відповідно до ст. 625 України повинно здійснюватися незалежно від ухвалення рішення суду про стягнення суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження". Враховуючи подані позивачем докази та доводи встановлено, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" не повернуті, внаслідок невиконання рішення суду від 21.12.2012 р., що є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved