Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

14.11.2022 [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення 186\~468 грн 38 коп. у відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі ДТП), що відбулася 20.09.2020 у м. Чернігові з вини відповідача, а також 13 000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката. В обґрунтування позову послався на ухилення відповідача від добровільного відшкодування завданої майнової шкоди. У судовому засіданні представник позивача пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Відповідач і представники третіх до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.09.2020 в м. Чернігові відбулася ДТП, внаслідок зіткнення автомобіля марки ВАЗ 21013, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач, з автомобілем марки Chevrolet Cruze, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача. Внаслідок ДТП автомобіль позивача було пошкоджено, чим завдано майнової шкоди в розмірі 186 468 грн 38 коп. (а.с. 11-16). Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.11.2021 (справа № 750/10749/21) відповідача визнано винним в порушенні вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3(б), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, що стало причиною ДТП, і притягнуто до кримінальної відповідальності за частиною другою статті 286 КК України (а.с. 4-6). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП і пошкодженні належного позивачу транспортного засобу є доведеною, що виключає необхідність її доказування в межах цієї справи. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Отже, за встановленим цим Кодексом спеціальним правилом, завдана позивачу майнова шкода підлягає відшкодуванню відповідачем як особою, винною в її завданні. Як випливає з матеріалів справи (а.с. 7, 8) і матеріалів цивільної справи № 750/1600/22 (а.с. 52, 79), на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована третіми особами. 16.02.2022 позивач звернувся до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» з позовом про відшкодування завданої відповідачем майнової шкоди. В процесі розгляду справи судом було встановлено, що на час укладення договору страхування з цією компанією ще був чинним страховий поліс приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «ГАРАНТІЯ», а тому пред`явлений до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» позов за клопотанням позивача залишено без розгляду ухвалою суду від 25.08.2022 (справа № 750/1600/22; а.с. 87). Після цього, позивач звернувся до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «ГАРАНТІЯ» із заявою про виплату страхового відшкодування, завданої відповідачем майнової шкоди, проте листом від 13.09.2022 повідомлено про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки позивач звернувся із заявою після спливу річного строку від дня ДТП. За приписом частини другої статті 989 ЦК України якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним. Отже, укладений 01.05.2020 з приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» договір страхування цивільно-правої відповідальності власника автомобіля ВАЗ 21013, реєстраційний номер [NUMBER] , строком до 30.04.2021 - є недійсним, оскільки на той час вже діяв укладений 10.10.2019 з приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «ГАРАНТІЯ» договір страхування цивільно-правої відповідальності власника цього ж автомобіля, що діяв до 09.10.2020 (справа № 750/1600/22; а.с. 52, 79). Представник позивача вказує, що його довіритель не володів інформацією про вказану обставину, а тому звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «ГАРАНТІЯ» лише 08.09.2022. За приписом статті 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин, позивач з поважних причин втратив право на відшкодування завданої майнової шкоди за рахунок коштів приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «ГАРАНТІЯ», а тому має право на її відшкодування за спеціальним правилом, встановленим пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України. Виходячи з вищевикладеного суд доходить висновку, що вимоги позивача повністю ґрунтуються на законі, при цьому підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому належать до задоволення.

Outcome: approved