Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягнути за рахунок Державного бюджету України відшкодування завданої їй моральної шкоди в розмірі 200000 грн., які були заподіяні їй бездіяльністю Головного управління національної поліції у Львівській області та його територіальних підрозділів, зобов`язавши Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області виплатити їй зазначені кошти. В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджувала, що 03.06.2021 вона звернулася до Головного управління національної поліції у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом незаконного заволодіння її грошовими коштами в сумі 1000 доларів США, які були передані в якості забезпечення оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Однак відомості за її заявою про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР не були внесені. Тоді у зв`язку з бездіяльністю посадових осіб ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області, яким на розгляд було передано її заяву про вчинення кримінального правопорушення, вона подала скаргу на їх бездіяльність до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова. Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27.08.2021 у справі № 466/7736/21 свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідачів. Вважає, що протиправною бездіяльністю посадових осіб органів досудового розслідування щодо невнесення відомостей в ЄРДР за її заявою їй завдано моральних страждань. Дані обставини викликають у неї дискомфорт та почуття несправедливості як громадянина України, вона змушена в судовому порядку захищати свої конституційні права, що забирає у неї багато часу, завдає шкоду здоров`ю, порушує життєві ритми і зв`язки, для поновлення яких їй необхідно додатковий час, зусилля. Представник відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечив з підстав того, що позивач окрім констатації факту задоволення слідчим суддею її скарги не подала до суду жодних належних і допустимих доказів у підтвердження спричинення їй моральної шкоди. Представник відповідача Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечив з підстав того, що позивач обрав не вірний спосіб захисту її прав, звернулася до суду із позовом до неналежного відповідача та не довела факту спричинення їй моральної шкоди. У судовому засіданні сторони та їх представники підтримали викладені ними у заявах по суті спору правові позиції та заявлені вимоги. Позовна заява надійшла до суду 09.09.2021. Ухвалою від 13.09.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Після задоволення самовідводу попереднього складу суду ухвалою суду від 22.10.2021 справу прийнято до розгляду цим складом суду. Від сторін до суду надійшли відзиви та відповідь на відзив. Всі наявні у справі докази були надані сторонами. Інших клопотань про витребування у справі доказів, про призначення у справі судової експертизи від сторін до суду не надходило. З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів в порядку спрощеного позовного провадження. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2021 позивач звернулася до Головного управління національної поліції у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом незаконного заволодіння її грошовими коштами в сумі 1000 доларів США, які були передані в якості забезпечення оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна. 29.07.2021 при особистому ознайомленні з матеріалами по розгляду її заяви від 03.06.2021 позивач встановила, що відомості за її заявою про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР не були внесені. 30.07.2021 у зв`язку з бездіяльністю посадових осіб ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУЕП у Львівській області, яким на розгляд було передано її заяву про вчинення кримінального правопорушення, вона подала скаргу на їх бездіяльність слідчому судді Шевченківського районного суду м. Львова. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2021 року у справі № 466/7736/21 подану в інтересах позивача скаргу на бездіяльність посадових осіб ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання до вчинення дій\~задоволено. Визнано протиправною бездіяльність уповноважених осіб ВП № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області та зобов`язано внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви позивача про вчинення кримінального правопорушення від 03.06.2021 та розпочати розслідування, зобов`язано уповноважених осіб ВП № 1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику (позивачу) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Інформації щодо виконання вказаної ухвали слідчого судді матеріали справи не містять, однак позивач у позовній заяві не зазначає, що така ухвала в частині зобов`язання щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідачем не виконана. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року (справа № 920/715/17) викладений такий правовий висновок щодо застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою\~статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першоюстатті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176ЦК України\~в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174 ЦК України). Статті\~1173,\~1174 ЦК України\~є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі\~статті 1173 ЦК України. У цій справі предметом позову є вимога про стягнення із Держави грошових коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди. Підставою заявлених вимог (обставини, якими обґрунтовується позов), є незаконна бездіяльність уповноважених державних органів, яка виявилася у невнесенні до ЄРДР відомостей за поданою позивачем заявою про кримінальне правопорушення. У підтвердження заявлених обставин позивач посилається на ухвалу слідчого судді, якою задоволено її скаргу і зобов`язано внести відповідні відомості до ЄРДР. У зазначеній ухвалі слідчого судді констатовано порушення вимог\~ст. 214 КПК України\~за наслідками розгляду заяви [PERSON] .. У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2020 року (справа № 757/66977/17) за наслідками перегляду справи з практично ідентичними обставинами\~бездіяльність органів прокуратури, яка полягала у невнесені відомостей до ЄРДР за поданими особою заявами про кримінальні правопорушення, викладений правовий висновок про те, що одним із найважливіших питань, які підлягають встановленню судом при вирішенні зазначеної категорії справ, є доведеність особою заподіяння їй моральної шкоди, внаслідок протиправних дій,\~оскільки не будь-які неправомірні дії і не будь-які моральні страждання, як-то тимчасові хвилювання, образи, чи незручності, можуть бути підтвердженням такої шкоди. Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване\~статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 303 КПК України\~на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у тому числі бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Згідно із частиною другою\~статті 307 КПК України\~ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування забезпечується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у ній. Втім, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої. Суд вважає, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.78-80 ЦПК України) існування одночасно трьох умов: неправомірні дії органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, які є необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди, а тому суд приходить до висновку, що реалізація позивачем права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого або прокурора та задоволення таких скарг слідчим суддею, само по собі не свідчить про спричинення особі моральної шкоди, а зводяться до реалізації права на здійснення функції контролю в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування. Водночас, прийняття судом процесуальних рішень, зокрема щодо зобов`язання відповідачів внести відомості до ЄРДР за скаргами позивача, на думку суду, є достатньою сатисфакцією її порушених прав. Доводи позивача про завдання їй моральної шкоди з вини відповідача не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що в позові слід відмовити. Інші доводи сторін, викладені у заявах по суті спору, не спростовують зазначених висновків суду.

Outcome: dismissed