Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

05.10.2022року позивач звернувся до суду з позовом до Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Таращанська державна нотаріальна контора Київської області про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нещодавно позивач, який являється власником земельної ділянки , площею 2,0851гектарів, розташованої на території Крутогорбівської сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, дізнався про накладення арешту на належне йому майно. Постановою державного виконавця ВДВС Таращанського районного управління юстиції від 18.08.2003р., при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-14/2003 накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] . Станом на 12.09.2022р., згідно відповіді Таращанського РВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коберник Р.П., з 2005р. не є боржником по жодному виконавчому провадженню. Враховуючи викладене, оскільки позивач позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, просить суд скасувати арешт всього нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 49095, який накладено 18.09.2003р. Таращанською районною державною нотаріальною конторою Київської області, на підставі постанови № 383/2 від 18.08.2003р. ВДВС Таращанського РУЮ Київської області, в тому числі і на земельну ділянку площею 2,0851гектарів, розташованої на території Крутогорбівської сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3224482800:03:001:0005. Позивач в судове засідання не з`явився , через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідач Таращанський ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в судове засідання не з`явився , через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішення справи покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згодний у повному обсязі. Представник 3-ї особи Таращанська державна нотаріальна контора Київської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст.178ЦПКУкраїни вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 274 ЦПК України, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2, 12 ЦПКУкраїни цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2011р. [PERSON] , належить земельна ділянка площею 2,0851гектарів, розташованої на території Крутогорбівської сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3224482800:03:001:0005 (а.с.44). Постановою державного виконавця ВДВС Таращанського районного управління юстиції від 18.08.2003р. № 383/2, при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-14 виданого 10.02.2003р., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 3500грн, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с.11). Відповідно до вироку Таращанського районного суду від 22.01.2003р. з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] стягнено солідарно матеріальну шкоду в розмірі 3500грн.(а.с.12-13). Згідно інформаційної довідки № 310429432 від 21.09.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , 02.07.2004р. № 47774496 , приватний нотаріус Якименко Л.П. Білоцерківський районний нотаріальний округ Київської області , накладений арешт нерухомого майна [PERSON] , підстава обтяження постанова без номера, від 27.08.2003р. ВДВС Таращанського РУЮ Київської області /а.с.15/ З листа Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області від 12.09.2022р. № 10483/19.7-46 вбачається, що при перевірці АСВП ( містить інформацію з 2005р.) було встановлено відсутність будь-яких даних про перебування на примусовому виконання у відділі виконавчих проваджень на ім"я боржника [PERSON] починаючи з 2005р. по даний час. Паперовий варіант виконавчого провадження переданого до архіву знищено, в зв"язку з закінченням строку зберігання ( а.с.10). Згідно розписки [PERSON] від 21.09.20022р. жодним претензій матеріального характеру до [PERSON] немає. (а.с.14). Відповідно до відповіді Таращанської державної нотаріальної контори державного нотаріуса Малькевич Л.В. від 23.09.2022р. № 197/01-16, Таращанська державна нотаріальна контора скасувати арешт немає можливості , оскільки у разі винесення постанови про закриття виконавчого провадження ДВС знімає арешт самостійно (а.с.8-9). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 та 2ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до положень ч.1,2ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно ч. 1, 2ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Частиною четвертою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, частиною п`ятою цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивача, що накладення арешту на належне йому майно порушує його права як власника, оскільки в порушення вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт і заборона відчуження, накладений на майно позивача державним виконавцем не знято, тому є підстави для задоволення позовних вимог. Таким чином, з огляду на те, що судом з`ясовано, що власником вказаного нерухомого майна є позивач, він має всі підстави для усунення перешкод в реалізації свого права вільного володіння та користування своїм нерухомим майном, шляхом зняття арешту з майна. Як встановлено судом, матеріали виконавчих проваджень знищено, відомості щодо зняття арешту відсутні, що унеможливлює захист прав позивача. Отже, в даному випадку, не було виконано вимоги вищенаведених норм законодавства, тобто не було реально вжито заходів по зняттю арешту та обтяження по закінченню виконавчого провадження. Наразі вказане виконавче провадження закінчене та матеріали знищенні. Системний аналіз вищенаведених норм законодавства України про виконавче провадження, дає змогу дійти висновку, що виключно закінчені виконавчі провадження передаються до архіву і в послідуючому знищуються по завершенню терміну зберігання. Завершення (закінчення) виконавчого провадження є безумовною підставою для зняття арешту з майна боржника із метою недопущення протиправного обмеження його у здійсненні цивільних прав боржника. Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, у зв`язку з тим, що був накладений арешт. Відповідно до пункту 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб. Частиною 1ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77ЦПК України). Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити свої порушені права не може, а також враховуючи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги цивільного позову є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved