Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

у грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати рішення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування зняття з місця реєстрації [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року, та зобов`язати Голосіївську районну в місті Києві державної адміністрації зняти з місця реєстрації [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року. Свої вимоги мотивував тим, що 31.03.2021 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] . Згідно витягу з державного реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 14578216 на час укладання договору купівлі-продажу квартири (31.03.2021 року) у ній були відсутні зареєстровані особи. Після отримання витягу з державного реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 66731017 від 02.08.2021 року йому стало відомо, що у квартирі зареєстровані 2 особи. Даними особами є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначені особи були знятті з реєстрації у квартирі Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією у межах виконавчого провадження № 64306048 на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року (справа № 752/10404/20), що підтверджується листом адміністрації № 100-1679 від 03.02.2021 року в адрес державного виконавця ВПВР УЗПВР у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та витягом з державного реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 57235330 від 03.02.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зареєстровані особи своєю реєстрацією створюють перешкоди Позивачу у вільному користуванні та розпорядженні своїм майном. Що зокрема полягає у формальному праві зареєстрованих осіб користуватись Квартирою. Вказав, що Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація при скасуванні рішення про зняття з реєстраційного обліку посилалась на скасування рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року судом апеляційної інстанції. Згідно витягу з державного реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 66731017 від 02.08.2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі з 09.10.2019 року, з чого вбачається, що реєстраційна дія по зняттю з реєстрації зазначених осіб була скасована, а не відбулась нова реєстрація на підставі судового рішення. Зазначив, що зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON] було вчинено без порушень чинного законодавства, а отже у сторони Відповідача відсутні підстави для скасування даної реєстраційної дії, а посилання Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації на те, що зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] було скасовано на підставі постанови Київського апеляційного суду від 01.04.2021 року є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству. Питання повороту виконання судового рішення в порядку ст. 444 ЦПК України не вирішувалось. Тому, вважав, що мало місце безпідставне скасування зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] через відсутність правових постав для вчинення даних дій, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою від 02.02.2022 року відкрито провадження по справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 38). 21.06.2022 року на адресу суду від представника Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Вказав, що позивач жодних доказів на підтвердження факту порушення охоронюваних законом прав та інтересів позивача з боку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації не надав. Вказав, що відповідно до Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зазначив, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14.12.2020 року у справі № 752/10404/20 позов [PERSON] до Голосіївської районної у міст Києві державної адміністрації, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Центр надання адміністративних послуг Голосіївської РДА в м. Києві про зобов`язання вчинити дії було задоволено та зобов`язано Голосіївську районну у місті Києві державну адміністрацію зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, на підставі вищезазначеного рішення суду Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація зняла з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] . Однак, постановою Київського Апеляційного суду від 01.04.2021 року у справі № 752/10404/20 апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, рішення Голосіївського районного суду мста Києва від 14.12.2020 року скасоване та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, треті особи: [PERSON] та [PERSON] , Центр надання адміністративних послуг Голосіївської РДА в м. Києві про зобов`язання вчинити дії, відмовлено. Відповідно, на підставі постанови Київського апеляційного суду від 01.04.2021 справа № 752/10404/20, було скасовано зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація вважала позовні вимоги безпідставними й необґрунтованими та просила суд відмовити у задоволенні позову. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 31.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] будо укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] (а.с. 8-10). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 204 ЦПК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В даному випадку докази на спростування правомірності правочину відсутні. Згідно витягу з державного реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 14578216 на час укладання договору купівлі-продажу квартири (31.03.2021 року) в квартирі [ADDRESS] зареєстровані особи відсутні (а.с. 11-14). Згідно витягу з Державного реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 66731017 від 02.08.2021 року у квартирі зареєстровані 2 особи: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що зазначені особи були знятті з реєстрації у квартирі Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією у межах виконавчого провадження № 64306048 на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року (справа № 752/10404/20), що підтверджується листом відповідача № 100-1679 від 03.02.2021 року в адрес державного виконавця ВПВР УЗПВР у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та витягом з державного реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 57235330 від 03.02.2021 року (а.с. 15-32). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням (ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»). Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених ч. 11 ст. 6 цього Закону. Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації визначають також Правила реєстрації місця проживання, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207. Згідно п. 26 Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У постанові Верховного Суду від 10.02.2021 року по справі № 755/14304/19 (провадження № 61-13059св20) зроблено висновок, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду. Зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації. Заява подається особисто, або її уповноваженим представником. Зазначене підтверджується і самим текстом заяви про зняття з реєстрації місця проживання. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що чинне законодавство не забороняє новому власнику звернутися до відповідного органу реєстрації з заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи з наданням відповідних документів, які свідчать про припинення підстав на право користування такою особою житловим приміщенням чи відчуження житла. Такі висновки суду апеляційної інстанції спростовуються наведеними нормами законодавства. При цьому, посилання суду апеляційної інстанції про наявність у позивача на праві власності іншого житла ніяким чином не впливає на правомірність дій відповідача щодо зняття останнього із реєстрації місця проживання за відсутності його особистої заяви або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З такого ж тлумачення наведених вище норм виходив Верховний Суд у постанові від 02.06.2021 року у справі № 615/1011/19 (провадження №1428св21). Таким чином, відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду. Зняття з реєстрації відбувається за заявою особи, яка бажає знятись з місця реєстрації. Заява подається особисто, або її уповноваженим представником. Зазначене підтверджується і самим текстом заяви про зняття з реєстрації місця проживання. Як вбачається з матеріалів справи, зняття з реєстрації [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у квартирі відбулось Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією у межах виконавчого провадження № 64306048 на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року (справа № 752/10404/20), що підтверджується листом відповідача № 100-1679 від 03.02.2021 року в адрес державного виконавця ВПВР УЗПВР у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та витягом з державного реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 57235330 від 03.02.2021 року. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі N 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України). При визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла. Тому, суд надходить до висновку про те, що законодавство, що регулює порядок зняття осіб з реєстраційного обліку, порушено не було. Згідно п. 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подає, зокрема, заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу); документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників, тощо. Згідно п. 28 Правил реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи. Про прийняте рішення особі надсилається письмове повідомлення за формою згідно з додатком 17, в якому зазначаються підстави його прийняття. Особу запрошують на прийом до органу реєстрації для внесення відповідних відомостей до документа, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування. Працівник органу реєстрації: формує і вносить дані про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи до реєстру територіальної громади; формує інформацію про скасування реєстрації/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи для її передачі до відомчої інформаційної системи ДМС з подальшою передачею інформації до Реєстру відповідно до Порядку. У разі виявлення ДМС або її територіальними органами порушень законодавства органом реєстрації під час здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи такому органу надсилається повідомлення щодо необхідності проведення відповідної перевірки. У разі підтвердження зазначених порушень реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи підлягає скасуванню (п. 29 Порядку). 3 наведеного вбачається, що чинним законодавством України передбачена виключна підстава для скасування зняття з реєстрації місця проживання - виявлення порушення при вчиненні даної реєстраційної дії. Згідно п.п. 2 ч. 1 п. 26 Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року про зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON] набуло чинності, що підтверджується відповідною відміткою на ньому, видачею відповідних виконавчих листів, і його виконанням стороною Відповідача в межах виконавчого провадження. Підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду є вирішення питання про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто вирішення житлового спору. Інші підстави мають добровільний характер і вчиняються особою, яка має зареєстроване місце проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON] було вчинено без порушень чинного законодавства, а отже у сторони відповідача відсутні підстави для скасування даної реєстраційної дії. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в порядку положень п. 18 Правил не звертались з питання щодо реєстрації їх місця проживання. Питання про поворот виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року (справа № 752/10404/20) також не вирішувалось, докази на підтвердження вказаної обставини в матеріалах справи відсутні, відповідачем не надані. Згідно з ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 2 «Свобода пересування» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріально права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, яким власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєї власності. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із вказаних вимог. Відтак за порівняльним аналізом ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст. ст. 150, 156 у поєднанні зі ст. 64 ЖК УРСР слід дійти до висновку що положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад рік. Згідно ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, на думку суду, позивач, який в установленому законом порядку є власником квартири, на підставі договору-купівлі продажу квартири, має право вимагати усунення перешкод у користуванні нею, шляхом скасування рішення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування зняття з місця реєстрації [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині скасування рішення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування зняття з місця реєстрації [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2002 року. Щодо вимог позивача про зобов`язання Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації зняти з місця реєстрації [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року, то суд зазначає наступне. Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстрації місця проживання не потребується. А тому, рішення суду щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є відповідною правовою підставою для зняття її з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. Заявлена позовна вимога не підлягає вирішенню в рамках даного провадження, адже питання виконання судового рішення здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Тому, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial