Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~06.09.2019\~року представник позивача звернувся до суду з даним позовом, у якому просить зняти арешт на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 84,8 м кв., власниками якої в рівних частках є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , що був накладений постановою державного виконавця Державної виконавчої служби у місті Червоноград Львівської області №693-7 від 25 жовтня 2006 року, зареєстрований 11 листопада 2006 року № 4045818 реєстратором: Червоноградською державною нотаріальною конторою. В обґрунтування позову послався на те, що позивачу стало відомо про обтяження даного нерухомого майна. Після направлення адвокатського запиту було надано відповідь листом за вих.. № 7/4015/1089 від 06.06.2022 зазначено, що в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості щодо постанови про арешт майна №693-7 від 25.10.2006, оскільки система, у якій реєструють виконавчі провадження, була створена та почала працювати в повному обсязі у 2008 році. З даного листа також вбачається, що виконавче провадження, в ході якого було винесено постанову про арешт майна №693-7, на теперішній час знищене. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити. Ухвалою від 22.08.2022 судом було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. У позовній заяві позивач та його представник просили розглядати справу без їх участі. 25.11.2022 будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання сторони не з`явилися. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розгляд справи призначався на 25.11.2022, повне судове рішення в порядку ч.6 ст.259 ЦПК України складено 29.11.2022. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру від 01.03.1999 квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (позивач), [PERSON] в рівних частках кожному. Відповідно з листа Державної виконавчої служби за вих. №7/4015/10189 від 06.06.2022 встановлено, що в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості щодо постанови про арешт майна №693-7 від 25.10.2006, оскільки система, у якій реєструють виконавчі провадження, була створена та почала працювати в повному обсязі у 2008 році. В даному листі також вказано, що згідно із п.9.9 Наказу про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. З вказаного листа слідує, що виконавче провадження, в ході якого було винесено постанову про арешт майна №693-7, було завершене і знищене. Згідно із ч.1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час винесення рішення) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до\~ч.6\~ статті\~55\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (в\~редакції чинній\~на момент\~проведення вищезазначеного\~виконавчого провадження)\~арешт застосовується:\~ 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Згідно із ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент проведення вищезазначеного виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. В частині 2 цієї ж статті зазначено якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні вимоги містяться в статті 40 Закону України « Про виконавче провадження» у редакції, чинній на теперішній час. Судом встановлено, що виконавче провадження було завершено і знищено державною виконавчою службою. Таким чином, аналізуючи наведені вище доводи та норми законодавства, арешт з майна позивача підлягав зняттю державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження, однак цього зроблено не було. Вище викладені висновки й міркування відповідають позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 27.03.2020 р. по справі № 817/928/17 (адміністративне провадження № К/9901/20268/18). Згідно з ч. 1 ст.\~316\~ЦК України, під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст.\~391\~ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту накладеного постановою Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) у виконавчому провадженні. Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved