Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

У листопаді 2021 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява комунального підприємства «Водоканал» ( далі КП « Водоканал») до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.06.2013 р. по 30.09.2021 р. в розмірі 17 602,77 грн. У липні 2022 року позивач, не змінюючи предмету та підстав позову, уточнив його в частині кола осіб - учасників процесу, залучивши до участі у справі в якості співвідповідача - [PERSON] ( а.с.73-74) В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири, а співвідповідачка [PERSON] користувачем квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідачі користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, тому за період з 01.06.2013 р. по 30.09.2021 р. у них утворилась заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації в розмірі 17 602,77 грн. Остаточно КП «Водоканал» просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з водопостачання і водовідведення за період з 01.06.2013 р. по 30.09.2021 р. в розмірі 17 602,77 грн., та судові витрати. Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом ( повідомленням) сторін (а.с. 14-15). 30 грудня 2021 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності та залучення в якості співвідповідача співвласника квартири - [PERSON] (а.с. 29-30). 17 січня 2022 рок від [PERSON] до суду надійшла заява про залучення його до участі в справі в якості співвідповідача (а.с. 33). 23 лютого 2022 року від відповідачок [PERSON] , [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що кватира придбана [PERSON] в шлюбі, а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Тому, її чоловік - [PERSON] , як співвласник квартири, також повинен нести тягар утримання майна, а [PERSON] , як користувач майна, має відповідати перед співвласниками квартири, а не перед позивачем. Також надана заява про застосування строків позовної давності (а.с. 62-63). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Уткін О.Є., в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що його довірителі визнають суму боргу у розмірі 4 601,00 грн., в межах позовної давності з листопада 2018 р. по листопад 2021 р. і вважають, що вона повинна бути стягнута з двох співвідповідачів - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 91). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, в межах строків позовної давності. Суд, вислухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача [PERSON] , взявши до уваги заяви по суті справи відповідачів, перевіривши позиції сторін матеріалами справи, приходить до такого. Згідно рішення виконкому Запорізької міської ради № 546 від 10.1999 року „Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення" у м. Запоріжжя, послуги з водопостачання та водовідведення квартири надає КП «Водоканал». (а.с. 9) Правовідносини щодо прав та обов`язків між виконавцем з надання послуг з водопостачання та водовідведення і споживачем, порядок розрахунків за надання послуг, підстави й розмір відповідальності за неналежне виконання обов`язків регулюються нормами ЦК України, ЖК України, статтями 19-23 Закону України « Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про захист прав споживачів», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, іншими нормативними актами, а також умовами укладеного договору. Відповідно до статей 67,68 ЖК, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із приписами статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено та визнається сторонами, що КП «Водоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 298597927 від 09.02.2022 р. квартира за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с. 35-36). Квартира [ADDRESS] , придбана [PERSON] в шлюбі з [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 68-69). Стаття 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Окрім того, частиною третьою статті 368 ЦК України також передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, як до власників квартири, є законними та обґрунтованими. Щодо позовних вимог до [PERSON] суд виходить з такого. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя від 11.11.2021 р., місце реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами [PERSON] фактично мешкає в квартирі та користується послугами водопостачання та водовідведення, а отже є споживачем послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який є спеціалізованим у правовідносинах за цією справою, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За припасами ч. 3 ст. 9 цього ж Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Частина третя статті 156 ЖК України передбачає, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. На підставі викладеного, позовні вимоги до [PERSON] , як до користувача послуг є законними та обґрунтованими. Щодо строків позовної давності слід зазначити таке. Відповідно до статті 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з вимогами статті 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. Оплата періодичного платежу не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин боргу (постанова ВСУ від 22.03.2017 р. № 761/12553/15-ц, постанова Верховного Суду від 23.12.2020 № 127/23910/14-ц). 9 листопада 2021року КП «Водоканал» звернулося до суду із вимогами про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2013 р. по 30.09.2021 р. (а.с. 3) Згідно розрахунку позивача відповідачами за період з 01.06.2013 р. по 30.09.2021 р спожито послуги з водопостачання та водовідведення в приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 17 602,77 грн. Сплачено за цей період 2 554,90 грн. Сума заборгованості складає 17 602,77 грн. (а.с. 4-7). Окрім того, відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пункт 12. Відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно із постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, який діє по теперішній час, а тому позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 №540-IX, тобто з 02.04.2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину. Враховуючи вищевикладене, по березень 2017 р. діє норма закону про продовження строку позовної давності. Однак, як вбачається з розрахунку позивача, відповідачами були зроблені оплати, які переривали строки позовної давності: -жовтень 2014 р. - 600 грн. -грудень 2014 р. - 300 грн. -січень 2015 р. - 150 грн. -березень 2015 р. - 300 грн. -квітень 2015 р. - 84,90 грн. -червень 2015 р. - 300 грн. -липень 2015 р. - 500 грн. -жовтень 2015 р. - 300 грн. -листопад 2017 р. - 20 грн. Аналізуючи перелічені норми матеріального права, дослідивши письмові докази по справі, надані сторонами та перевіривши їх відповідність вимогам ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Водоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення підлягають частковому задоволенню за період з 01.09.2014 р. по 28.02.2021 р. в розмірі 15 177,27 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial