Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Позивач звернулася в суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07.12.2012. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти було придбано житловий будинок, котрий знаходиться у [ADDRESS] . Також було придбано земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, яка розташована у [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0398 га, цільове призначення землі житлової та громадської забудови для індивідуального садівництва. Право власності на житловий будинок і земельні ділянки зареєстровані за відповідачем, який добровільно не бажає провести поділ цього майна. Просить визнати житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, котрий знаходиться у [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, яка розташована у [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0398 га, цільове призначення землі житлової та громадської забудови для індивідуального садівництва, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, котрий знаходиться у [ADDRESS] , право власності на Ѕ частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 0710200000:01:003:1330, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, яка розташована у [ADDRESS] , право власності на Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0398 га, кадастровий номер 0710200000:01:003:1331, цільове призначення землі житлової та громадської забудови для індивідуального садівництва. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просять розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подавав заяв про розгляд справи за його відсутності та не подавав клопотань про відкладення судового розгляду, а тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого не заперечила позивач. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши та оцінивши письмові докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано 07.12.2012. Витягом про державну реєстрацію прав, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 637263, серії ЯЛ № 637264 підтверджується, що [PERSON] перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , 12.01.2012 набув право приватної власності на житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] . Також 06.06.2011 набув право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, яка розташована у [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0398 га, цільове призначення землі житлової та громадської забудови для індивідуального садівництва. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Відповідно до ч. 3 \~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Оскільки житловий будинок та земельні ділянки були придбані сторонами в період шлюбу, тому дане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з ч.1 ст. 68 та ч.1 ст. 69 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу між сторонами не припинило права спільної сумісної власності на дане майно та після розірвання шлюбу вони мають право на поділ цього майна. Відповідно до\~ч.1\~ст 70\~СК України,\~у разі\~поділу майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором. Аналогічна норма закріплена у ЦК України, зокрема ч. 2 ст. 372 ЦК України визначає, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що житловий будинок та земельні ділянки є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, відсутні домовленості між сторонами про їх частки у праві спільної сумісної власності, тому суд приходить до висновку, що відповідно до ч.1 ст. 70 СК України та ч.2 ст. 372 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності позивача та відповідача є рівними, а тому за позивачем слід визнати право приватної власності по Ѕ частки у даному спірному майні. З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved