Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-16 00:00:00

У вересні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 16.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 551. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач також вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені. Спільне господарство вони не ведуть, у зв`язку з цим позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе. 12.09.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 12.10.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. 17.11.2022 року позивач подала до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтриму в повному обсязі, сплачений судовий збір залишила за собою та після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». 17.11.2022 року від відповідача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 16.07.2004 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 551. Сторони мають спільних доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved