Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Представником [PERSON] (позивача) адвокатом Брухом А.О. на розгляд суду подано позов до [PERSON] (відповідача), у якому останній просить розірвати укладений між сторонами шлюб. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета позову покладається на те, зокрема, що з 2016 року сторони подружніх стосунків не підтримують, відповідач залишив сім`ю та покинув місце постійного проживання у с. Нестаничі, змінив номер мобільного телефону та не виходить на зв`язок протягом останніх 6 років. Спроби знайти відповідача залишились безрезультатними. Таким чином, позивач повідомляє, що їхній шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Просить позов задовольнити. Сторони участі уповноважених представників у судове засідання не забезпечили. Заяви, клопотання учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позов підтримує у повному обсязі, наполягає на його задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.20, 24). Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 26.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.2-3). У період з 21.10.2022 по 28.10.2022 суддя перебувала на лікарняному (а.с.17). Ухвалою судового\~засідання від\~31.10.2022\~розгляд справи\~відкладено на\~17.11.2022 (а.с.21). Ухвалою судді від 18.11.2022 розгляд справи призначено на 01.12.2022 (а.с.26). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судові засідання на 26.10.2022, 31.10.2022, 17.11.2022 та на 01.12.2022 по справі № 451/996/22 відповідача [PERSON] (а.с.16, 19, 23, 28). Ухвалою судового засідання від 01.12.2022 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.30). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 21.05.2014 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено запис за № 786. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 03.01.2015 (а.с.8). Відповідно до свідоцтв про народження від 20.09.2017 та від 04.05.2016, батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с.10-11). Актом №\~22\~від 23.08.2022\~встановлено,\~що громадянин\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~громадянин Ізраєлю\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~не проживає\~і не\~зареєстрований,\~діти [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~перебувають на\~утриманні матері\~(а.с.9). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Закону України «Про міжнародне приватне право» та Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянином України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу\~України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» зазначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності- правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосуватись до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Так, згідно з положеннями частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Приписом частин 3 та 4 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 104, 110 СК України, які визначають підстави припинення шлюбу та право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачкою, щодо наявності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що позивач є громадянином України, відповідач громадянин Ізраїлю, останнє спільне місце проживання сторін на території України, шлюб між сторонами було зареєстровано також в Україні. Таким чином, право України одночасно є правом останнього спільного місця проживання подружжя та правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок, а тому даний спір підлягає розгляду судом української юрисдикції. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають разом та не підтримують жодних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої нею у позовній заяві позиції та у поданій заяві. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити повністю. Судовий збір залишити за позивачем. На підставі Закон України «Про міжнародне приватне право», статей 24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved