Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 02.10.2017 Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, актовий запис №01. Позовна заява обгрунтована тим, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . З січня 2020 року стосунки між подружжям почали погіршуватися. Сталось так, що почуття зникли, спільні інтереси відсутні, тепер з відповідачем зовсім різні люди, які не бажають проживати сім`єю. Починаючи з липня 2020 року не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинились з липня 2020 року. Таким чином сім`я розпалась, сумісне життя і збереження стали неможливими. Відносно спільного майна, набутого за час шлюбу, спору не мають. Дитина проживає разом з позивачем та надалі проживатиме і після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивач бажає відновити дошлюбне прізвище. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 02 вересня 2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам наданий час для подання заяв по суті. Сторони, належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились. Позивач подала заяву, згідно з якою позовну заяву підтримує, справу просить розглянути без її участі. Відповідач надіслав заяву, згідно з якою позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просить розглянути без його участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.10.2017 у Виконавчому комітеті Новоолександрівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02.10.2017 Виконавчому комітеті Новоолександрівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, актовий запис №01. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони погодили, що дитина проживатиме з матір`ю. Сумісне життя сторін не склалося, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, за таких обставин подальше збереження шлюбу є недоцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час немає. Сторони погодили, що дитина після розірвання шлюбу проживатиме з матір`ю. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач заявила про відновлення їй після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища, що підлягає задоволенню. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 992 гривень 40 копійок, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

Outcome: approved