Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Позивач ПАТ «Харківенергозбут» 08.07.2022 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що за адресою : [ADDRESS] , співвласником квартири є [PERSON] , [PERSON] , які є побутовим споживачем електричної енергії, ПрАТ «Харківенергозбут» постачав електричну енергія за яку відповідачі не платили і тому за період з 01.01.2019 року по 31.01.2022 року утворилась заборгованість відповідно до показань приладу обліку проведеного нарахування у розмірі 2\~436 грн. 75 коп. Вказану суму боргу відповідачі не сплатили і тому станом на 10.02.2022 року утворилась заборгованість за електричну енергію у вказаному розмірі. Тому просить суд в солідарному порядку стягнути з [PERSON] , [PERSON] заборгованість в розмірі 2436,72 грн. . Також в своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку судовий збір в розмірі 2481, 00 грн. (по 1240,05 грн. з кожного), витрати на отримання відомостей з Реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. 00 коп. (по 16,5 грн. з кожного ) та суми у розмірі 179 грн.24 коп. (по 89,62 грн.) сплаченої за умовами договору № 140/21 від 23.12.2021 для отримання інформаційної довідки з Єдиного демографічного реєстру. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.08.2022р. відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі повідомлялися про розгляд справи належним чином та своєчасно, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавали. За таких обставин, зі згоди представника позивача та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі доказів у справі. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач ПАТ «Харківенергозбут» в період з 01.01.2019 по 31.01.2022 р. надавав послуги з електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] , але плата за послуги не вносилася, існує заборгованість за вказаний період в розмірі 2436 грн. 72 коп. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України визначено, що правами власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, назалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно\~до своєї\~частки у\~праві спільної\~часткової власності\~зобов`язаний\~брати участь\~у витратах\~на управління,\~утримання та\~збереження спільного\~майна,\~у сплаті\~податків,\~зборів (обов`язкових\~платежів),\~а також\~нести відповідальність\~перед третіми\~особами за\~зобов`язаннями,\~пов`язаними\~із спільним\~майном. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідачі покладені на них як споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку, що з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню сума заборгованості за електричну енергію за період з 01.01.2019 по 31.01.2022 рік в розмірі 2436 грн. 72 коп.. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 7 Закону України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про постачання електричної енергії, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. З відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «Харківенергозбут» підлягає стягненню сума заборгованості електричну енергію, яка отримана за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.01.2019 по 31.01.2022 в розмірі 2436,72 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати з кожного в розмірі по 1240,50 грн. та витрати на отримання відомостей з Реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. (по 13,50 грн. з кожного) та суми у розмірі 179,24 грн. (по 89,62 грн.) сплаченої за умовами договору № 140/21 від 23.12.2021 р. для отримання довідки з Єдиного державного демографічного реєстру

Outcome: approved