Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

02.06.2021 року [PERSON] (надалі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі Відповідач 1), Автогаражного кооперативу «Лада-2», в якому просив скасувати рішення Автогаражного кооперативу «Лада-2» оформлене протоколом засідання правління №16/21 від 20.11.2020 року про передачу [PERSON] у користування гаражів № [NUMBER] та № [NUMBER] , а також визнати за ним право користування на Ѕ частку гаражу № [NUMBER] та № [NUMBER] , що знаходяться в автогаражному кооперативі «лада-2» за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом в першу чергу після смерті [PERSON] та передати у його користування гараж № [NUMBER] . В обґрунтування позову Позивач вказує, що він є законним опіконом свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла матір дитини - [PERSON] , [INFO] , визнана померлою рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.07.2020 року, справа №490/1245/20. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, заповіт померлою не складався. Спадкоємицями першої черги за законом є малолітній [PERSON] та матір померлої [PERSON] , які прийняли спадщину. Приватним нотаріусом ММНО Грищенко Л.А. заведено спадкову справу №77/2020. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 26.02.2021 року приватним нотаріусом ММНО Грищенко Л.А. на ім`я малолітнього [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НМН 340746 на Ѕ частку у спадковому майні після смерті [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] . Також у користуванні померлої були 2 гаражі № [NUMBER] та № [NUMBER] у Автогаражному кооперативі «Лада-2» за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв України, 115, що підтверджується рішенням АГК «Лада-2», оформлене протоколом зборів АГК «Лада-2» від 24.04.2016 року, яким прийнято [PERSON] до членів АГК на підставі заяви від 11.11.2015 року. Протоколом №16/21 від 20.11.2020 року АГК «Лада-2» [PERSON] виведену зі складу членів АГК та замість неї введено її матір [PERSON] , якій і передано два гаражі. Не погоджуючись з вказаним рішенням, Позивач направив до АГК вимогу , в якій просив скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким: виключити зі складу членів правління АГК - [PERSON] , прийняти до складу кооперативу спаддкоємців [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , розподілити спадкове право користування гаражами між спадкоємцями, виділивши у користування [PERSON] гараж № [NUMBER] , а [PERSON] - гараж № [NUMBER] . Однак відповіді на вказану вимогу так і не надійшло. На теперішній час гаражами користується [PERSON] . 26.05.2021 року приватним нотаріусом ММНО Грищенко Л.А. надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме спадкуванні дитиною права користування на вказані гаражі, у зв`язку із відсутністю у спадкодавця зареєстрованого права власності. Такі дії членів АГК, приватного нотаріуса та [PERSON] . Позивач вважає потиправним та такими, що порушують законні прав дитини, з слідуючих підстав. Що стосується протиправних дій керівництва АГК «Лада-2», то позивач зазаначє, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам статуту, а саме п. 14.8; крім того, у спадщину після смерті [PERSON] вступають два спадкоємці, частки яких є рівними, а отже АГК не мав право передавати 2 гаражі одному спадкоємцю - [PERSON] . Таким чином, Позивач вважає, що рішення АГК оформленен протоколом №16/21 від 20.11.2020 року має бути скасовано, сокільки порушує права малолітнього спадкоємця - [PERSON] на право користування спадковим майном. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді від 03.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою про забезпечення доказів від 25.10.2021 року було витребувано у Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. завірену належним чином копію спадкової справи №77/2020 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 31.10.2022 року представник Позивача - адвокат Родіонова В.Є. направила до суду клопотання/заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 25.11.2022 року позивач надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. 03.11.2022 року Відповідач [PERSON] подала до суду заяву в якій просила відмовити в задоволенні позову, справу просила розглядати за її відсутності, надала правоустановчі документи на два гаражі. 21.10.2021 року представник третьої особи - служби в справах дітей адміністрації Центрального району ММР подала до суду заяву про проведення справи за її відсутності, при винесенні рішення просила врахувати якнайкращі інтереси дитини. 09.12.2021 року Третя особа Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Л.А. надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, в разі прийняття рішення, просила направити його на її адресу. Відповідач АГК «Лада-2» в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України, відзив не надав. 03.11.2022 року було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши надані докази,у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановивнаступні обставини та відповідні до них правовідносини. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , визнана померлою рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.07.2020 року, справа №490/1245/20, на підставі чого було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №63729365 від 26.02.2021 року, виданого приватним нотаріусом ММНО - Грищенко Л.А , [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] . 26.02.2021 року приватним нотаріусом ММНО Грищенко Л.А. на ім`я малолітнього [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НМН 340746 на Ѕ частку у спадковому майні після смерті [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] . Статутом обслуговуючого автогаражного кооперативу «Лада-2», затвердженого загальними зборами засновників протоколом №2 від 02.04.2006 року, який надано Позивачем не в повному обсязі, до повноважень загальних зборів, відноситься прийняття рішення правління кооперативу про прийняття нових членів та асоціаційних членів та про припинення членства (п. 13.1 Статуту); правління кооперативу обирається у кооперативі, в який входить на менше 10 членів кооперативу (п. 14.1. Статуту); періодичність проведення засідань правління визначається головою кооперативу, рішення приймається більшістю голосів в наявності не менше як 2/3 складу членів правління кооперативу, у випадку рівності голосів вирішальним є голос голови кооперативу. 11.11.2015 року [PERSON] звернулась з заявою до голови АГК «Лада-2» про прийняття її в члени АГК «Лада-2. Протоколом загальних зборів АГК «Лада-2» від 24.04.2016 року [PERSON] було прийнято в члени кооперативу. 10.11.2020 року [PERSON] звернулась з заявою до голови ГК «Лада-2» про прийняття її в члени АГК «Лада-2». Протоколом засідання правління АГК «Лада-2» №16/21 від 20.11.2020 року, на підставі п. 5.6. розділу ІІ Статуту АГК «Лада-2» було виключено [PERSON] із складу членів АГК «Лада-2» з моменту подачі матір`ю заяви та передано членські книжки на гаражі № [NUMBER] та № [NUMBER] [PERSON] з метою обслуговування до вияснення їх приналежності по рішенню суду. 17.03.2021 року Позивач заявою звертався до голови АГК «Лада-2» з проханням прийняття його до членів АГК «Лада-2» та виділити у користування гараж № [NUMBER] або № [NUMBER] . Доказів отримання вказаної заяви Позивачем не надано. Згідно довідки КП МБТІ №2-1993 від 05.04.2021 року, повідомлено, що право власності на гаражі № [NUMBER] та № [NUMBER] в АГК «Лада-2» станом на 28.12.2012 р. не зареєстровано, згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи. Постановою приватного нотаріуса ММНО Грищенко Л.А. від 26.06.2021 Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на гараж № [NUMBER] та № [NUMBER] в АГК «Лада-2», в зв`язку з тим що відсутні документи які б підтверджували право власності на вказані гаражі за [PERSON] . Матеріалами спадкової справи №77/2020 наданими приватним нотаріусом ММНО Грищенко Л.А. підтверджено що мати [PERSON] - [PERSON] та син [PERSON] - [PERSON] є спадкоємицями після її смерті та подали заяви про прийняття спадщини. Нотаріусом було видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ частці кожному відповідно на слідуюче спадкове майно: квартиру [ADDRESS] ; грошових внесків в КБ ПАТ «Приватбанк»; транспортний засіб УАЗ, модель 3160, 2003 р.в, д.н.з. [NUMBER] ; недоотриману пенсію в сумі 44499 грн. 65 коп. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Черговість спадкоємців визначена статтями 1261-1265 ЦК України. За положеннями частин 1,3 статті 15 Закону України від 07 лютого 1991 року «Про власність» та роз`яснень, які містяться у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28 червня 1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних із діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатися ним на свій розсуд продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші дії ,угоди, що не заборонені законом. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті членів житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. З аналізу зазначеної норми слідує, що момент виникнення права власності на кооперативне майно визначається внесенням пайового внеску за нього у повному обсязі. Доказів того, що [PERSON] за життя повністю внесла пайовий внесок за гаражі, та вона стала їх власником стороною Позивача не надано, письмовими доказами не підтвердженно, а тому спірний гараж не був частиною спадкової маси, право на яку відкрилось після її смерті. Таким чином, позивачем не надано достеменних доказів, що [PERSON] , отримуючи право користування спірними гаражами та будучі прийнятим у члени АГК «Лада-2», набула права власності на ці гаражі. Крім того, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності №280411299 від 21.10.2021 року [PERSON] є власником гаражу № [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Лада-2», загальною площею 41,4 кв.м., підставою для державної реєстрації був технічний паспорт, серія та номер [NUMBER] ; [NUMBER] , виданий 30.09.2021 року, видавник ЄДЕССБ та довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, серія та номер : 3 виданий 30.09.2021 року, видавник АГК «Лада-2». Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності №280408229 від 21.10.2021 року [PERSON] є власником гаражу № [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Лада-2», загальною площею 41,4 кв.м., підставою для державної реєстрації був технічний паспорт, серія та номер [NUMBER] ; [NUMBER] , виданий 01.10.2021 року, видавник ЄДЕССБ та довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, серія та номер : 4 виданий 30.09.2021 року, видавник АГК «Лада-2» З врахуванням викладеного, на час розгляду справи відповідачка [PERSON] є власником спірних гаражів. За такого, вирішуючи питання щодо позовних вимог [PERSON] щодо зобов`язання АГК «Лада-2» виконати певні дії, прийнявши відповідне рішення, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 13 Закону України від 10.07.2003 року № 1087-IV "Про кооперацію" у разі смерті члена кооперативу - фізичної особи членство в кооперативі припиняється, тобто воно відповідно до п. 2 ст. 1219 ЦК України не входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 11 Закону України від 10.07.2003 року № 1087-IV "Про кооперацію" вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. Згідно ст. 8 Закону України від 10.07.2003 року № 1087-IV "Про кооперацію" умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього, порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу встановлюються статутом кооперативу. 10.11.2020 року відповідачка [PERSON] подала до АГК «Лада-2» заяву про прийняття її в члени автогаражного кооперативу , на якому головою АГК проставлена резолюція « Вирішити питання після рішення суду про розподіл майна [PERSON] , в порядку спадкування». Проте протоколом № 16/21 засідання правління АГК «Лада-2» від 20.11.2020 року на підставі заяви [PERSON] (матері [PERSON] ) та рішення суду від 27.05.2019 року про визнання [PERSON] , бкзвісно відсутньою з 08.02.2017 року прийнято рішення : виключити [PERSON] з членів кооперативу з 10.11.2020 року ; передати членські книжки пол гаражам № [NUMBER] [PERSON] з метою обслуговування гаражів до винесення рішення по їх власнсоті за рішенням суду. З вказаного рішення АГК не вбачається, що спадкоємиця набула право власнсоті на вказані гаражі. Позивачем [PERSON] суду не надано доказів про те, що він подавав письмову заяву до АГК "Лада-2», її копія до позовної заяви, хоча і долучена, однак, докази її отримання кооперативом також не надані. Відповідно до ст. 15 Закону України від 10.07.2003 року № 1087-IV "Про кооперацію" затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства належить до компетенції загальних зборів членів кооперативу, які є вищим органом управління кооперативу. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.06.1991 року № 5 "Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів" судам підвідомчі справи, зокрема, за позовами спадкоємців членів ГБК про визнання права власності на гараж, про неправильність відмови в прийомі в члени кооперативу, про стягнення вартості спадкової частки в гаражі з спадкоємця, прийнятого до кооперативу, про стягнення з кооперативу паю, а при повній сплаті спадкодавцем пайового внеску - вартості гаражного приміщення. Відповідно до п. 10 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду УРСР вимоги про неправильність відмови у прийомі в члени гаражно-будівельного кооперативу підлягають задоволенню лише у тому разі, коли право на вступ до кооперативу виникає з цивільних правовідносин. Зокрема, таке право виникає в особи, якій членом ГБК відчужено гараж, дружини або члена сім`ї особи, яка вибула з кооперативу, якщо вони були учасниками спільної власності на пай і гараж, спадкоємця померлого члена кооперативу. У спорах між спадкоємцями члена кооперативу про перевагу на вступ до кооперативу і право на гараж належить, зокрема, враховувати, кому з них член кооперативу заповів гараж, а при відсутності такого спадкоємця - в кого більша частка в спадщині, хто проживав із спадкоємцем і користувався гаражем або здійснював за ним догляд, якщо він має передбачений статутом кооперативу автотранспортний засіб. Позивачем вимоги про неправильність відмови йому у прийомі в члени АГК "Лада-2" не заявлялися. Право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою загальну частку успадковується. Згідно ст. 191 Закону України від 10.07.2003 року № 1087-IV "Про кооперацію", в редакції яка діяла на час відкриття спадщини [PERSON] , член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. При цьому на час вирішення справи судом оскаржуване рішення кооперативу вже фактично реалізоване відповідачем і нею оформлено право власності на спірні гаражі- отже відсутній предмет спору як щодо вимог про скасування рішення, так і про визнання за позивачем права користування Ѕ частиною спірних гаражів. Позивач [PERSON] не позбавлений можливості у встановленому законом порядку шляхом пред`явлення відповідного позову звернутися до суду з вимогами щодо оскарження права власності на гаражі. Враховуючи вищевикладене, слід дійти до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за відсутністю предмету спору на час вирішення справи судом . Відповідно до змісту частин першої та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, то витрати пов`язані зі сплатою судового збору покладаються на Позивача.

Outcome: dismissed