Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 25.07.2018. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Дочка мешкає разом із позивачем та повністю перебуває на його утриманні. Відповідачка добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття. Позивачем подана до суду уточнена позовна заява, в якій він просить стягувати з відповідачки на свою користь аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімумум на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідачки судові витрати, витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду від його представника надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачки. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачки, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно з копією рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.05.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 25 липня 2018 року Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 509 розірвано. Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого повторно 29.10.2021 Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 2847. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Як вбачається з копії довідки № 1 від 17.01.2022 виданої КЗ "Вишневий ЗДО "Колобок", [PERSON] [INFO] відвідує КЗ "Вишневий ЗДО "Колобок" з 26 листопада 2021 року по теперішній час. [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти систематично, в заклад дитину приводить та забирає батько - [PERSON] . Згідно копії акту фактичного проживання(не проживання) особи від 18.02.2022 складеного комісією ТОВ "Комекомервіс", за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 10.01.2021 фактично проживає [PERSON] , [INFO] разом з дитиною [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідачки не має. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Ураховуючи те, що відповідачка є матір?ю неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, що вона у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позовна вимога [PERSON] в особі представника адвоката Возного М.В. до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн, суд зазначає наступне. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 зазначеного вище Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Так, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З урахуванням того, що позивачем були надані договір про надання правової допомоги від 09.06.2022, ордер на надання правничої (правової) допомоги, квитанції про сплату вартості наданих послуг адвоката, оформлені у встановленому законом порядку, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved