Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Городенківської міської ради Івано-Франківської області та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що його мати [PERSON] померла [INFO] , батько [PERSON] помер [INFO] . Заповітних розпоряджень спадкодавці не залишили. На час смерті [PERSON] проживав і був зареєстрований один у житловому будинку по [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 у вказаному господарстві були зареєстровані і проживали: голова господарства [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , які були членами колишнього колгоспного двору. Кожному з них належала частка в майні двору, які були рівними. Належні частки з майна не виділялись і ніхто свою частку не втрачав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , що належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Даний будинок з господарськими будівлями в заставі або під арештом не перебуває, побудований у встановленому законом порядку, самовільно збудованих будівель не має. За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,36 га. Оформити спадкування позивач не може, оскільки відсутній оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2016, посвідченого державним нотаріусом Городенківського РДНК Білоконь К.С., зареєстрованого в реєстрі за № 323, доводиться, що позивач прийняв спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , яка складається із земельної частки (паю), що належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0107191, виданого Городенківською РДА 29.04.2000. Однак, постановою державного нотаріуса Городенківської нотаріальної контори від 01.07.2022 № 533/02-31 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на спадковий житловий будинок. Технічним паспортом, випискою з інвентаризаційних матеріалів на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, та звітом про оцінку житлового будинку стверджено, що вищевказане домоволодіння складається із: а) житлового будинку; б) літньої кухні; г) стайні; д) стодоли; ж) гаража; з) вбиральні; № ) криниці; № 1-2) огорожі загальною площею 126,9 кв.м, загальна вартість яких становить 126900 грн. У заяві про зміну підстав позову, поданій до суду 20.10.2022, позивач просить вважати норми діючого законодавства, що стосуються спадкування, які поширюються на цивільно-правові відносини, викладені в позовній заяві, за статтями ЦК УРСР 1963 року. Провадження у даній справі відкрито 23.09.2022, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.11.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 30.11.2022. Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися. Позивач 03.11.2022 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Городенківська міська рада 17.10.2022 на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 10486 від 22.06.2022, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі №1 під реєстровим № 22 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого [INFO] 17.10.1987 на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно у період з 31.01.1966 по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Копією витягу з погосподарської книги Серафинецької сільської ради за 1991-1995 роки стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] - «колгоспний двір». Оскільки право власності на майно, яке належало колишньому колгоспному двору, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 у будинку (колгоспний двір) в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , 1928 р.н., та чоловік [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 17-155, виданою 05 липня 2022 р. Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Отже, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Коломия Івано-Франківської області, актовий запис № 11 від 02 березня 1996 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 червня 2022 р. Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На день смерті ( [INFO] ) [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею був зареєстрований та проживав чоловік [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідками, виданими Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради № 17-137 від 15 червня 2022 р. та № 17-156 від 05 липня 2022 р. Те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям свідчить копія витягу № 00035834034 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, сформованого 14 червня 2022 р. Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 14, складений 16 травня 1952 р. виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , запис за № 10 від 17 лютого 1954 р. в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 березня 1954 р. Отже, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та син - позивач [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, однак не звертався до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно дружини. Повідомленням завідувача Городенківської державної нотаріальної контори № 872/01-16 від 04 жовтня 2022 р. та Інформаційною довідкою № 70221586 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.10.2022 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Син спадкодавця - позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняв, оскільки фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном та у строк, визначений ч.2 ст.549 ЦК УРСР, не подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] помер [INFO] у с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 12 від 18 березня 2002 р. в книзі реєстрації актів про смерть, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 березня 2002 р. Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] помер до [INFO] , застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживав та був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 17-157, виданою 05 липня 2022 р. Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 124/2016, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачу 25.04.2016 видано два свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 322 та № 323, на спадкове майно, що складається з права на земельні частки (паї) розмірами 87,99 та 97,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цих часток в натурі, належних померлому на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії РН № 228854 та серії ІФ № 0107191. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] частки якого належала йому, як члену колишнього колгоспного двору, а 1/2 частки успадкована ним після смерті дружини [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, однак документи на дану частку спадкового майна він не оформив. Підставою звернення позивача до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області № 533/02-31 від 01 липня 2022 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав на вищезгадане майно, з посиланням на те, що спадкоємець не надав оригінал документа, який посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на спадковий житловий будинок. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 310042174, сформованої 16.09.2022, вбачається, що право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за померлою [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Городенківської районної ради № 209 від 14.10.1987. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 24.06.2022, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1987 році, господарські будівлі та споруди - в 1976, 1960, 1986 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 07.07.2022 становить 126900 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За вищезгаданим господарством числиться земельна ділянка загальною площею 0,36 га, про що свідчить довідка № 17-158, видана 05.07.2022 Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що [PERSON] , як голові колгоспного двору, був виданий документ, що посвідчував її право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Однак, даний житловий будинок належав їй та її чоловіку [PERSON] на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному, як членам колишнього колгоспного двору. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] та фактично став власником цілого житлового будинку по [ADDRESS] , проте документи на спадкове майно не оформив. Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає у вищезгаданому житловому будинку, про що свідчать довідки, видані Серафинецьким старостинським округом Городенківської міської ради 31 серпня 2022 № 17-256 та № 17-257. Прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, позивач фактично став власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документу, що посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на спадковий житловий будинок не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, правомірність набуття позивачем права власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі ст.ст. 120, 121, 123, 524-526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved