Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка площею 0,25 га, яка була йому виділена рішенням Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 03 грудня 2010 року №260, перебуває під цим будинком. Між земельною ділянкою позивачки та земельною ділянкою [PERSON] існують накладки. Зважаючи, що земельна ділянка позивачки була набута нею у спадщину від попереднього власника - [PERSON] , яка у свою чергу стала власницею землі у 2005 році, а [PERSON] став власником землі значно пізніше на підставі рішення сільської ради від 03 грудня 2010 року №260 то природнім є те, що саме його земельна ділянка накладається на земельну ділянку позивачки. Позивачка зазначає, що наявні підстави для скасування згаданого рішення органу місцевого самоврядування, про що просить ухвалити відповідне рішення та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати. Представник Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області відзив не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - адвокат Губар Н. подала суду письмові пояснення. Зазначає, що Малошпаківська сільська рада Рівненського району Рівненської області, приймаючи оскаржуване рішення, діяла в межах своїх повноважень, з дотриманням вимог ст. 121 ЗК України, передавши у власність земельну ділянку [PERSON] під будівництво та обслуговування житлового будинку, який вже на той час існував і, більше того, був побудований ще у 1967 році, задовго до виділення земельної ділянки (паю) [PERSON] , державний акт про право власності якої оформлений 17.02.2005 року. Твердження позивачки, що сільська рада здійснила порушення, оскільки передала земельну ділянку [PERSON] без прийняття відповідного рішення про припинення прав користування [PERSON] земельною ділянкою (паєм) не відповідає дійсності, оскільки земельна ділянка [PERSON] незаконно накладається на будинок [PERSON] , так як її технічна документація була виготовлена з істотними порушеннями. За наведеного просить суд відмовити у задоволенні позову. В судове засідання позивачка не з`явилася. Представник позивачки підтримав позов. Додатково пояснив, що його довірителька обізнана з тим, що технічна документація щодо земельної ділянки [PERSON] містить технічні помилки, і вони мають намір їх виправити, але на даний час ці помилки не виправлені. Згідно плану, який міститься у матеріалах справи, у складі земельної ділянки [PERSON] зазначено наявність на земельній ділянці сільськогосподарських угідь (рілля) площею 0,06 га що за визначенням пункту а частини 2 статті 22 Земельного кодексу України, який діяв на момент прийняття оскаржуваного рішення, відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Отже, земельна ділянка площею 0,25 га, яка віднесена за цільовим призначенням - обслуговування житлових будинків, сільськогосподарських будівель та споруд, мала у своєму складі елементи земельних ділянок із сільськогосподарським призначення. Відповідно до частини 2 статті 20 Земельного кодексу України, зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Однак дане рішення прийняте не було, тому це є грубим порушенням норм земельного законодавства. Положення пункту а частини 1 статті 21 Земельного кодексу України, який діяв на момент прийняття оскаржуваного рішення передбачає, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Також варто зазначити, що жодним органом державної влади, або органом місцевого самоврядування не приймалося жодного рішення про припинення прав користування земельною ділянкою [PERSON] з кадастровим номером 56:246:867:00:11:06660002, розташованої на території Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Тому просить задоволити заявлений позов. Представник відповідача - Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області позов не визнала. Пояснила суду, що при прийнятті рішення сільська рада діяла відповідно до вимог чинного законодавства. Зважаючи, що технічна документація щодо земельної ділянки [PERSON] містить технічні помилки, які на даний час не усунуті, то представник відповідача вважає, що немає підстав стверджувати, що відповідач чи третя особа порушує права позивачки. Тому у задоволенні позову просить відмовити. В судове засідання [PERSON] та його представник не з`явилися. Про час слухання справи повідомлялися. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних матеріалів, заслуховувати особисті пояснення [PERSON] чи його представника немає необхідності зважаючи на позицію, що була висловлена у письмових поясненнях адвоката Губар Н. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Рівненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, серія [NUMBER] від 21 вересня 2018 року, яка була власницею земельної ділянки площею 3,10 га, що розташована на території Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 060663, виданого Рівненською районною державною адміністрацією від 17 лютого 2005 року. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області Кухарчук Л.А. 26 травня 2010 року та повідомлення по спадковій справі, виданого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Кутецькою В.В. №508/02-14 від 24 вересня 2018 року, позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавця - [PERSON] . До складу спадщини відносилася вищевказана земельна ділянка. Рішенням Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 03 грудня 2010 року № 260 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку, яка розташована в селі Дворовичі Рівненського району Рівненської області загальною площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Позивачка у позовній заяві зазначає, а у судовому засіданні представник позивачки пояснив, що прийнятим рішенням від 03 грудня 2010 року № 260 порушуються права позивачки, оскільки земельна ділянка [PERSON] накладається на ділянку позивачки (хоча у висновку експерта зазначається про протилежне - що саме ділянка [PERSON] , яка на даний час перейшла до позивачки, накладається на ділянку [PERSON] ). Також зважаючи на порушення процедури прийняття рішення від 03 грудня 2010 року № 260 наявні підстави для визнання його недійсним та скасування. Проте при розгляді справи доводи позивачки не знайшли свого підтвердження. Відповідно до ст. 121 ЗК України, яка діяла станом на 2010 рік, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. У власності [PERSON] з 24.02.2009 року перебуває житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (1967 року побудови), який він прийняв у спадщину. Власник майна звернувся до сільської ради із заявою про передачу йому земельної ділянки у власність, на якій розташований будинок. Малошпаківська сільська рада Рівненського району Рівненської області прийняла відповідне рішення від 03 грудня 2010 року № 260 і, приймаючи оскаржуване рішення, діяла в межах своїх повноважень, з дотриманням вимог ст. 121 ЗК України. Як вбачається з листа Державної інспекції сільського господарства у Рівненській області від 22.10.2013 р. № 08/3457 на ім`я [PERSON] , його житловий будинок перебуває на земельній ділянці площею 3,10 га, належній відповідно до державного акту серії ЯБ № 060663 [PERSON] . Як вбачається з листа Державної інспекції сільського господарства у Рівненській області від 11.03.2014 р., за результатами розгляду звернення [PERSON] було встановлено, що на кадастровому плані конфігурація земельної ділянки [PERSON] змінена, та не відповідає конфігурації у першочергових документаціях. Також в цьому листі йдеться, що при аналізі даних публічно-кадастрової карти встановлено, що на земельній ділянці [PERSON] (кадастровий номер 56:246:867:00611:066:0002) розміщене домоволодіння [PERSON] . На думку інспекції, розробником документації було допущено помилку під час визначення координат земельної ділянки, складання кадастрового плану та підготовки обмінного файлу. Згідно листа відділу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 07.07.2017 було встановлено, що при розробці проекту землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) на території Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області ДП «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» не було враховано земельну ділянку [PERSON] , що підтверджує факт порушення земельного законодавства при розпаюванні земель. Тобто при розпаюванні наявних земель Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області не було враховано земельну ділянку, на якій був розташований будинок, та яка перебувала у користуванні [PERSON] , і яка у послідуючому була передана [PERSON] . У квітні 2014 року [PERSON] знаючи, що її технічна документація на земельну ділянку виготовлена з істотним порушенням, звернулася з позовом до ДП «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про зобов`язання усунути допущені помилки у такій документації. 28.05.2014 р. Рівненським міським судом було ухвалено заочне рішення у справі № 569/7226/14-ц, яким позов [PERSON] задоволено, зобов`язано підприємство «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за власний рахунок усунути допущені ним помилки у Технічній документації із землеустрою щодо відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та складанню державного акту на право власності на землю власниці сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області, а саме під час визначення ним координат земельної ділянки площею 2,80 га, складанні її кадастрового плану та підготовки з приводу цього обмінного файлу. Зобов`язано підприємство «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за власний рахунок у Технічній документації із землеустрою щодо відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та складанню державного акту на право власності на землю власниці сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області правильно визначити координати земельної ділянки площею 2,80 га, скласти її кадастровий план та підготувати з приводу цього обмінний файл. Порушення при розробці технічної документації земельної ділянки [PERSON] та видання державного акту з допущеною помилкою у конфігурації земельної ділянки та її площі підтверджено і висновком експерта судової земельно-технічної експертизи від 09.09.2021 року, яка проводилася у справі № 570/4762/16. Таким чином, виділяючи земельну ділянку у власність [PERSON] під будівництво та обслуговування будинку, який уже знаходився на даній земельній ділянці та був побудований ще у 1967 році, сільська рада реалізувала свої дискреційні повноваження та діяла у межах закону. При розгляді справи не було встановлено порушення процедури прийняття рішення від 03 грудня 2010 року № 260, а тому відсутні підстави для визнання цього рішення недійсним та скасування. Натомість технічна документація на земельну ділянку [PERSON] виготовлена з порушенням та таким чином, що накладається на домоволодіння [PERSON] . Як вбачається з листа-відповіді відділу Держгеокадастру у Рівненському районі від 07.07.2017 року, саме [PERSON] повинна звернутися із заявою до Державного кадастрового реєстратора після внесення змін до її технічної документації. Однак, за життя [PERSON] не зверталася з відповідними заявами щодо виправлення наявних технічних помилок у документації, також не зверталася до реєстратора. У свою чергу спадкоємиця [PERSON] - позивачка [PERSON] знаючи про наявні помилки, знаючи про рішення суду щодо спірного питання, також не зверталася до відповідних установ, підприємств чи організацій з метою приведення технічної документації у відповідність. За наведеного немає підстав стверджувати, відповідач своїми діями порушив права позивачки, через що існують накладення між сусідніми земельними ділянками. Тому заявлений позов не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України, і вони покладаються на позивачку.

Outcome: dismissed