Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 червня 2019 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сихівського району у місті Львові Головного управління юстиції у Львівській області, був зроблений відповідний актовий запис №194. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного, різних поглядів на життя, та як наслідок вони припинили сімейно-шлюбні стосунки більше року тому. Позивачка в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити (а.с. 21). Відповідач в судовому засіданні до початку судового розгляду по суті, позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд заслухавши відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 червня 2019 року, що зареєстрований Сихівським районним у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №194, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 червня 2019 року (а.с. 4) Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, байдужость до життя та проблем кожного, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів між ними, та припинення сімейно-шлюбних відносин більше року тому. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини більше року тому, та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп. слід повернути позивачці з державного бюджету (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved