Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

ТОВ «Вінницягаз Збут» (далі позивач), через свого представника, звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просили: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 6408,03 грн, за період з 01.12.2021 по 01.05.2022. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідач протягом тривалого періоду часу не сплачує кошти за поставлений природний газ у повному обсязі, внаслідок чого станом на 01.05.2022, сума заборгованості складає 6408,03 грн, яка почала накопичуватись за період з 01.12.2021 по 01.05.2022, з урахуванням оплат проведених споживачем у подальші періоди, сума заборгованості, з помісячним відображенням нарахувань з дати її виникнення підтверджується випискою з фінансового стану по особовому рахунку відповідача. Відповідач у добровільному порядку свою заборгованість не сплачує, чим порушує вимоги Типового договору в частині своєчасності та повноти виконання обов`язку в натурі. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 12.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 у №2500, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. З розрахунку заборгованості по абоненту №0100403737 судом встановлено, що відповідач за період з 01.12.2021 по 01.05.2022, з урахуванням оплат проведених споживачем у подальші періоди, має заборгованість в сумі 6408,03 грн. Сума заборгованості, з помісячним відображенням нарахувань з дати її виникнення підтверджується випискою з фінансового стану по особовому рахунку відповідача. Згідно копії довідки щодо цін на природний газ для населення по ТОВ "Вінницягаз Збут", вартість постачання природного газу за 1000 куб.м.: з грудня 2021 року по травень 2022 року - 7099,00 грн. Позивач стверджує, що відповідач у добровільному порядку свою заборгованість не сплачує, чим порушує вимоги Типового договору в частині своєчасності виконання обов`язку в натурі. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 641-642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору(відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Судом було встановлено, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 у №2500, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і яке, згідно ст.11 ЦК України, виникає в тому числі і з договорів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого періоду часу не сплачує кошти за поставлений природний газ у повному обсязі, внаслідок чого станом на на 01.05.2022, сума заборгованості складає 6408,03 грн, яка почала накопичуватись за період з 01.12.2021 по 01.05.2022, з урахуванням оплат проведених споживачем у періоди. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем відповідач має заборгованість в сумі 6408,03 грн. Також суду було надано копію довідки щодо цін на природний газ для населення по ТОВ "Вінницягаз Збут". Однак, відповідач не спростував зазначені розрахунки позивача. Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як вбачається зі змісту ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що відповідачем було порушено обов`язок оплати за постачання природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки факт виконання умов Типового договору відповідачем не підтверджено, то право позивача невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 6408,03 грн, за період з 01.12.2021 по 01.05.2022, ґрунтується на нормах законодавства, та підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено повністю, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved