Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення, визначений рішенням Кегичівського районного суду харківської області від 26 березня 2018 року не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на розмір у частці від доходу/заробітку. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку/доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування свої вимог зазначила, що відповідач має постійне місце роботи у 20-й пожежно-рятувальній частині 7-го державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Харківській області на посаді диспетчера, стабільно отримує заробітну плату, що свідчить про його можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Зміна способу стягнення аліментів стягуваних із відповідача на утримання доньки аліментів поліпшить її матеріальне утримання. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 08 листопада 2022 року позивач звернулася до суду з позовом. Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 02 грудня 2022 року. Учасники справи у судове засідання не з`явились, належно повідомлені про його місце, дату і час, натомість надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, окрім того: позивач - позовні вимоги підтримує повністю; відповідач - рішення просить прийняти на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами відповідач є батьком їх доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис №74 (копія, а.с.9). Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 26 березня 2018 року збільшено розмір аліментів, стягнуто з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття (копія, а.с. 10-11). Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 10 вересня 2016 року зареєстрували шлюб та від цього шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (копія, а.с.23-24). Відповідно до довідки Кегичівської селищної ради [PERSON] має склад сім`ї: дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с.26). З довідки наданої Кегичівським відділом ДВС у Красноградському районі Харківської області встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] станом на 18 листопада 2022 року відсутня (а.с. 25). За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої неповнолітньої дитини [PERSON] , визначено судом у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня року прожитковий мінімум становить 2618 грн, з 1 липня 2744 грн, з 1 грудня 2833 грн. Вирішуючи питання про зміну способу стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує, що право обрання того чи іншого способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить одержувачу аліментів. Суд погоджується із мотивами зазначеними у позовній заяві, враховуючи пріоритетність прав дитини, однак, заявлений позивачем розмір аліментів 1/4 частки всіх видів доходів, на дитину на думку суду є завищеним і не обґрунтованим. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, визначених ст. 192 СМ України. Посилання позивача на зміну матеріального стану дитини, суд до уваги не приймає, оскільки вказана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами. Розрахунку витрат, які позивач щомісячно несе на утримання доньки, суду не надано. При цьому суд також виходить з того, що відповідачем не надано доказів неможливості сплачувати аліменти у розмірі заявленому позивачем, як і не заявлялося жодних клопотань про їх витребування. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, проте просив врахувати довідку про склад його сім`ї, наявність на утриманні малолітньої дитини від другого шлюбу, довідку, що він не має заборгованості зі сплати аліментів. Надані відповідачем письмові докази судом враховані при постановлені рішення по справі, проте з зустрічними вимогами про зменшення розміру аліментів відповідач до суду не звертався. Згідно із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дослідивши матеріали справи, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з принципу справедливості та розумності, враховує необхідність забезпечення дитині належного рівня утримання, а також бере до уваги, що обов`язок утримувати неповнолітню дитину є обов`язком як батька, так і матері, та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: partial