Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

28 жовтня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва в порядку окремого провадження надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису, заінтересована особа (кривдник) [PERSON] . У своїй заяві [PERSON] просила суд встановити обмежувальний припис відносно [PERSON] (цивільного чоловіка її дочки), а саме: заборонити [PERSON] , наближення ближче ніж на 100 метрів до: місця проживання (перебування) [PERSON] та [PERSON] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати через інші засоби зв`язку; перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2022 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично заяву було передано судді 1 листопада 2022 року. Ухвалою суду від 1 листопада 2022 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 4 листопада 2022 року. 4 листопада 2022 року у судове засідання з`явилась заявниця та кривдник. У судовому засіданні ним було отримано копію заяви про встановлення обмежувального припису та докази, долучені до неї, а також заявлено про необхідність її вивчення та скористатись правовою допомогою. У судовому засіданні було оголошено перерву до 11 листопада 2022 року. У судове засіданні 11 листопада 2022 року з`явилась заявниця, підтримала доводи, викладені у заяві, вказала, що [PERSON] постійно тероризує її та її дочку [PERSON] , приходить до її квартири, де вона живе з дочкою та онукою (донькою [PERSON] ), влаштовує скандали, піднімає на них руку. Працівника поліції відкрито кримінальну справу відносно факту побиття її [PERSON] . Також на нього неодноразово складались протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за домашнє насильство та судді притягали його до відповідальності. Вона його дуже боїться та боїться за життя своєї доньки. Просила заяву задовольнити та встановити обмежувальний припис відносно кривдника. [PERSON] у судове засідання не з`явився, будь-яких письмових заяв/клопотань суду не подавав, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений під розписку у судовому засіданні 4 листопада 2022 року та дата засідання, в тому числі була узгоджена з ним. Для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом було оголошено перерву до 2 грудня 2022 року для повторного виклику кривдника. У судове засідання 2 грудня 2022 року з`явилась заявниця, кривдник не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, яку повідомив особисто у судовому засіданні 4 листопада 2022 року. Будь-яких заяви/клопотань від нього до суду за цей час не надходило. Враховуючи те, що кривдник був обізнаний із знаходженням в провадженні суду заяви [PERSON] про встановлення обмежувального припису, не скористався своїм правом та не подав суду будь-яких заперечень щодо поданої заяви, за викликами суду не з`являвся, враховуючи специфіку вказаних справ, а також час, визначений ЦПК України для їх розгляду та приписи частини першої статті 350-5 ЦПК України (неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису), суд ухвалив розглядати справу у відсутність [PERSON] за наявними матеріалами справи. Заінтересована особа [PERSON] у судові засідання не з`являлась, [PERSON] повідомила що її дочка не може з`явитись у судове засідання, бо дома разом донькою (її онукою), залишити дитину немає на якого, дитині лише 6 місяців. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши та оцінивши матеріали справи, визнавши зібрані у справі докази достатніми для вирішення справи, судом встановлено таке. З матеріалів справи вбачається, що заявниця [PERSON] проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , власниками якої є вона та дві її доньки [PERSON] . [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18 листопада 1997 року (а.с. 9). [INFO] у її доньки [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 10). [PERSON] та її донька [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувають та не перебували. Звертаючись із заявою про встановлення обмежувального припису, [PERSON] просила суд заборонити [PERSON] , наближення ближче ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] та [PERSON] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати через інші засоби зв`язку; перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; (частина друга статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Судом встановлено, що як вбачається з постанови Дарницького районного суду м. Києва від 4 жовтня 2022 року, 7 вересня 2022 року на [PERSON] працівниками поліції було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки в цей день він за адресою: [ADDRESS] вчинив домашнє насильство відносно [PERSON] . Зокрема у судовому засіданні як свідок була допитана [PERSON] (заявниця), яка вказала, що ввечері 7 вересня 2022 року [PERSON] приходив до неї в квартиру, щоб побачити дитину, але намагався її забрати і її донька посварилась дуже з [PERSON] . Чи він її бив, вона не бачила. [PERSON] , вказаною постановою суду, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2022 року [PERSON] також було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. У вказаній постанові зазначається, що відносно [PERSON] було видано терміновий заборонний припис, який він порушив 12 вересня 2022 року. Як вбачається з листа Дарницького УП ГУ НП в м. Києві від 25 жовтня 2022 року, 8 жовтня 2022 року [PERSON] викликала наряд поліції з приводу вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства. Працівниками поліції було складено адміністративний протокол відносно [PERSON] . Відповідно до витягу з ЄРДР від 7 жовтня 2022 року до реєстру внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за частиною першою статті 125 КК України (кримінальне провадження № 12022105020002302) за заявою [PERSON] про те, що 6 жовтня 2022 року о 16:00 год за адресою: [ADDRESS] біля 4-го під`їзду [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] . Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19. Притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц. Оцінюючи у сукупності надані заявницею пояснення, враховуючи те, що [PERSON] , будучи обізнаним про наявність у провадженні суду вказаної заяви не скористався своїм правом та не подав будь-яких заперечень чи доказів на спростування доводів заявниці, зважаючи на наявність термінового заборонного припису та 2 постанов суду, що набрали законної сили, про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, враховуючи наявність кримінального провадження, відкрито за заявою [PERSON] щодо нанесення їй тілесних ушкоджень [PERSON] , суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Як зазначалось у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 462/2318/18 суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини у справі та подані докази, суд вважає, що під час розгляду справи доводи заявниці щодо вчинення відносно неї [PERSON] зокрема, фізичного насилля, знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, а отже вимога про встановлення обмежувального припису, а саме: заборони [PERSON] , наближення ближче ніж на 100 метрів до: місця проживання (перебування) [PERSON] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати через інші засоби зв`язку; перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підлягає задоволенню. В той же час, не підлягає задоволенню вимога [PERSON] про встановлення обмежувального припису [PERSON] щодо [PERSON] , враховуючи таке. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] є повнолітньою, дієздатною особою, проте із заявою про встановлення обмежувального припису стосовно батька її дитини вона не зверталась, у судові засідання у цій справі не з`являлась, та відповідно не подавала будь-яких заяв, з приводу обставин, викладених у заяві її матері, заяву матері не підтримувала, не підписувала та не просила суд встановити обмежувальний припис [PERSON] відносно неї. Суд зауважує, що враховуючи спільне проживання заявниці з донькою та онукою, яка є донькою кривдника, встановлення обмежувального припису стосовно заявниці не порушить права останнього на можливість спілкування з донькою, оскільки такий припис стосується виключно [PERSON] , [PERSON] не заборонено спілкуватись із донькою, враховуючи її вік (8 місяців) поза межами житла, де проживає заявниця. З огляду на викладене, заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. В силу частини третьої статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із частиною четвертою статті 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial