Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачу лікарем встановлено діагноз параліч, вона має обмеження у можливості пересування та потребує постійного догляду. Позивач має двох дітей - Сина [PERSON] та доньку [PERSON] , остання постійно перебуває з нею. Син відмовляється утримувати свою матір та вигнав її з належної їй квартири яка перебуває у сумісній власності з донькою. Зважаючи на викладене позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі Ѕ від заробітку починаючи стягувати з дня пред`явлення позову. Провадження у справі відкрито 09.09.2022, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, у встановленому законом порядку відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження №2555 від 21.10.1972 року який міститься в архіві відділу Шевченківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві (копія наявна в матеріалах справи). Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як зазначає [PERSON] у позові, син відмовляється утримувати свою матір та вигнав її з належної їй квартири яка перебуває у сумісній власності з донькою. Під час розгляду справи не було встановлено обставин та не отримано доказів, які б спростовували вищенаведені твердження позивача. Також позивачем зазначено, що домовленість щодо утримання між сторонами відсутня. Разом з тим, в матеріалах справи наявна довідка Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Шевченківського району міста Києва» від 09.02.2021 р., яка свідчить про те, що [PERSON] самостійно себе не обслуговує, постійно перебуває у ліжку, потребує постійної соціальної допомоги. [PERSON] , 1945 року народження є пенсіонером, що підтверджується посвідченням Серії [NUMBER] від 25.04.2000 р. За приписами ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону, відповідно до положень ст. 1 Закону України «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У законодавстві не передбачено критерії, якими має керуватися суд, визначаючи, який дохід дитини є достатнім. Вказаний факт є преюдиціальним, тобто не вимагає доказування (ч. 3 ст. 61 ЦПК України) у тому випадку, якщо раніше батьки були звільнені судом від обов`язку по утриманню дитини (ст. 188 СК України). Норми гл. 17 СК України в цілому регулюють відносини між повнолітніми дітьми та їхніми батьками по утриманню. Частиною 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] має на утриманні неповнолітніх, малолітніх дітей або інших непрацездатних осіб. Разом з тим, під час розгляду справи не було встановлено обставин того, що відповідач в силу стану здоров`я, інших обставин позбавлений можливості утримувати мати. Зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, з огляду на те, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про утримання відповідачем своєї матері, приймаючи до уваги приписи ст. 205 СК України та за відсутності доказів того, що [PERSON] не має можливості надавати відповідну матеріальну допомогу у розмірі зазначеному позивачем, суд приходить до висновку, про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї матері у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу). Положеннями СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141ЦПК України. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved