Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

В червні\~2021\~року [PERSON] \~звернулась до\~Овідіопольского районного суду Одеської області з вищевказаним позовом. Предметом позову є правовідносини, щодо нерухомого майна, яке перебуває на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області. Позиція сторін. В обґрунтування позову позивачка зазначала, що житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] (який фактично є житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] ) загальною площею 402,2 кв.м., житлова площа 80,2 кв.м., що складається А житловий будинок, І вимощення належить на праві приватної власності [PERSON] . Позивачкою в повному обсязі були виконані зобов`язання перед ЖБК «Марін-Білдер» щодо сплати грошових коштів за будівництво вказаного будинку, що встановлено рішенням Овідіопольського районного суду від 15.09.2017 року по справі 509/5216/13- ц та рішенням Овідіопольського районного суду від 11.03.2020 року по справі 509/4936/18, яким було визнано за [PERSON] право приватної власності на вказану нерухомість та здійснено державну реєстрацію права власності на спірний будинок. Позивачці з загально відомих джерел, стало відомо про те, що її житловий будинок під неіснуючою адресою в [ADDRESS] , який фактично є житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] відповідач ЖБК «Марін-Білдер» намагається продати поза волею позивачки, дані противоправні дії відповідача порушують її право як власника нерухомого майна, а тому позивачка просить суд скасувати рішення державного реєстратора Одеської філії державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" Кравець Олександра Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31865664 від 13.10.2016 18:02:43, відповідно до якого внесено запис про реєстрацію права власності за ЖБК «Марін-Білдер» на будинок за адресою: [ADDRESS] за ЖБК «Марін-Білдер». Під час судового розгляду відповідач ЖБК «Марін-Білдер» копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, до суду направив відзив в порядку ст.178 ЦПК України з якого видно, що позовні вимоги не визнає, просить в задоволені позовних вимог відмовити. Відповідач державний реєстратор копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, до суду відзив в порядку ст.178 ЦПК України не направив, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом на надання відзиву на позов не скористався. Рух справи. 24 червня 2021 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Обставини, які встановлені судом. Відповідно до Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області по справі 509/4936/18 від 11.03.2020 року, залишеного без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 28.12.2020 року та від 13.01.2021 року та\~\~постановою Верховного Суду від 18.07.2022 р. позовні вимоги [PERSON] до ЖБК «Марін-Білдер»\~\~задоволено в повному обсязі. Визнано за [PERSON] право приватної власності на 4 житлові будинки з господарчими будівлями та спорудами, розташовані в Одеській області, Овідіопольському районі, с. Мізікевича, за відповідними адресами, в тому числі на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , який є тим самим будинком за адресою [ADDRESS] . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.08.2020 року визнано недійсним Свідоцтво про право власності на будинок за адресою [ADDRESS] серія номер: 31109019 від 17.12.2014 року, видане реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області [PERSON] . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2017 року та Постановою ВС від 11.07.2018 року встановлено, що [PERSON] незаконно набув право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності серія номер: [NUMBER] від 17.12.2014 року, яке видане [PERSON] реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, за котрий [PERSON] сплатила кошти в повній мірі, та який фактично є її власністю та визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12.02.2015 року №822, укладений між [PERSON] та [PERSON] . На сьогодні вказане рішення суду виконано і на сьогодні [PERSON] є власницею спірної нерухомості, що розташована в [ADDRESS] . Вказані обставини є преюдиційними та не підлягають доказуванню в силу ст.82 ЦПК України. Так, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.09.2017 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.11.2017 року та постановою ВС від 11.07.2018 року встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] (будівельний номер 4/5, [ADDRESS] ) - за наявності арешту та заборони на відчуження житлового будинку ЖБК «Марін-Білдер», за відсутності правових підстав, надав [PERSON] документи для оформлення за останнім права власності на житловий будинок [ADDRESS] , що є одним і тим самим будинком за адресою [ADDRESS] , та у 2014 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, надалі, відповідно договору купівлі-продажу від 12.02.2015 року №822 [PERSON] продав [PERSON] вказаний житловий будинок за відсутності навіть кадастрового номеру земельної ділянки, який сказаним рішенням визнаний недійсним. Спір по справі №509/5216/13-ц (№2/1521/543/12) в суді тривав з 2012 року до 2017 року. В рамках вказаної справи позовні вимоги забезпечувались не один раз та спірні житлові будинки та земельні ділянки були заарештовані, заборону на їх відчуження було накладено ухвалами Овідіопольського районного суду від 19.04.2012 року, 10.12.2012 року, 29.04.2014 року, 05.09.2014 року, 01.10.2014 року, 08.12.2014 року, 07.12.2015 року та ухвалою Овідіопольського районного суду було заборонено ЖБК «Марін-Білдер» вчиняти будь-яка дії щодо розпорядження вказаним майном та заборонено державним реєстраторам проводити будь-які реєстраційні дії щодо спірної нерухомості. Також, відповідно до п. 77 81 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України станом на дату вчинення реєстраційних дій) є вичерпний перелік документів, які подає заявник для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб або у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу та жодний із вказаних в перелічених нормах документів ЖБК «Марін-Білдер» державному реєстратору не надав. Але, в супереч діючим заборонам, та за відсутності документів, які є підставою для реєстрації права власності - рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31865664 від 13.10.2016 18:02:43 державний реєстратор Одеської філії державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" Кравець Олександр Володимирович вніс запис про реєстрацію права власності за ЖБК «Марін-Білдер» на будинок за адресою: [ADDRESS] , а підставою для державної реєстрації зазначено лише розпорядження, серія та номер: 1876, виданий 29.12.2008 р., видавник: Овідіопольська районна державна адміністрація, яким затверджено акт введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено та відповідачами не спростовано, що розпорядження Овідіопольської РДА №1876 від 29.12.2008 року про затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] - прийнято саме стосовно житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] - та саме дане розпорядження протиправно та незаконно стало підставою для реєстрації права власності за ЖБК «Марін Білдер» на житловий будинок [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 797612051237. Незважаючи на наявність спору між [PERSON] та ЖБК «Марін-Білдер», щодо нерухомого майна за вищевказаною адресою, а також заборону на відчуження нерухомого майна, що знаходиться в арешті за ухвалами Овідіопольського районного суду Одеської області, ЖБК «Марін-Білдер», достеменно знаючи про наявність заборон, незаконно розпоряджався спірним нерухомим майном, яке фактично є власністю позивачки, в тому числі, і житловим будинком в [ADDRESS] , який реалізував [PERSON] , та одночасно зареєстрував право власності за ЖБК «Марін-Білдер», що є незаконним. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: в тому числі, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до частини першої\~статті 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша\~статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій\~статті 10 ЦПК України. У\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено право на справедливий суд. З\~огляду на приписи частини першої\~статті 9 Конституції України,\~статті 10 ЦК України, Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства. Стаття 41 Конституції України\~передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Необхідність дотримання даних норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод знайшло своє вираження в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.06.2013 року у справі " Цибулько та інші проти України" та від 01.06.2006 року "Федоренко проти України". У відповідності до\~ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. За приписами ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 319, 321 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до ч.2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з матеріалами справи ЖБК «Марін-Білдер» використав для реєстрації права власності на житловий будинок в [ADDRESS] розпорядження Овідіопольської РДА №1876 від 29.12.2008 року про затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , в супереч заборонам та арештам, чим порушив право власності [PERSON] на спірну нерухомість. Таким чином, суд приходить до висновку, що ефективним способом захисту права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , що є одним і тим самим будинком за адресою [ADDRESS] є припинення права власності ЖБК «Марін-Білдер» на житловий будинок в [ADDRESS] шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31865664 від 13.10.2016 18:02:43, що проведена державним реєстратором Кравець Олександром Володимировичем Одеської філії державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень", реєстрацію права власності за ЖБК «Марін-Білдер» на будинок за адресою: [ADDRESS] . Під час судового розгляду з боку представника відповідача ЖБК «Марін Білдер» надійшов відзив в якому зазначив, що відповідач просить застосувати строк позовної давності, так як позивач знав про порушене його право, але своєчасно до суду не звернувся. Позивачка не погоджується з заявою про застосування строку позовної давності. Посилаючись на те, що вона звернулась з позовом про захист свого права власності. З матеріалів справи та з урахуванням вищевказаних обставин, які зазначені вище суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований. Позивачка зазначила, що в червні 2021 року через загально відомі відомості, вона дізналась, що під неіснуючу адресу: [ADDRESS] намагаються реалізувати з публічних торгів, які були призначені на 29.06.2021 року. Після чого позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом 24 червня 2021 року. Під час підготовки цивільного позову, було з`ясовано, що спірне нерухоме майно, 13 жовтня 2016 року було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Дані обставини суд вважає як поважними, а тому підстав для застосування строку позовної давності не має, а тому в цій частині заперечення не знайшли свого підтвердження. Отже, суд, дослідивши позовні вимоги, матеріали справи та пояснення сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому мають бути задоволені судом. Судові витрати. При подані позову позивачка сплатила судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с.1), суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в повному обсягу в річних частках, тобто в розмірі 454 грн. з кожного.

Outcome: approved