Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~У жовтні 2022 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 18 липня 2001 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 25. В шлюбі в них народились двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою, та син [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між ними. З відповідачкою спільне життя не склалося, подружніх відносин не підтримують протягом року. Фактично їх сім`я розпалася, існує формально, тому позивач прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Також враховуючи вік дитини, особисту прихильність сина до батька та те, що вони фактично разом з сином проживають, [PERSON] просить залишити проживати сина з ним. \~ \~ \~ \~28 жовтня 2022 року позивач [PERSON] подав суду заяву про уточнення позовної заяви про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та його представник адвокат Волинець С. А. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про слухання справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] позов визнає, про що надала письмову заяву, просила справу розглядати за її відсутності, підтверджує факт проживання дитини з батьком, погоджується, щоб суд залишив сина проживати з батьком, що відповідатиме інтересам дитини. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що з 18 липня 2001 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 25. Від шлюбу в них є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникають між сторонами. З відповідачкою спільне життя не склалося, подружніх відносин не підтримують протягом року. Між ними досягнуто згоди щодо проживання неповнолітнього сина з батьком. \~ \~ \~ \~Верховний Суд в постанові від 15 січня 2020 року в справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між сторонами на даний час відсутній спір щодо місця проживання неповнолітніх дітей, оскільки жодна із сторін не пред`явили до суду відповідний позов з цього приводу, а тому в даній справі суд лише констатує, з ким із батьків залишаються проживати діти після розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 992,40 гривень згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.2703800995.1 від 13 жовтня 2022 року, що становить 496,20 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved