Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Представник Корпорації «УКРІНМАШ» (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заган Марина Анатоліївна (далі по тексту - третя особа), відповідно до якого просив: визнати простий вексель серії АА № 1871345 від 10.02.2010 номінальною вартістю 1 000 000, 00 грн., дата погашення 10.02.2020, векселедержателем якого є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), таким, що не має вексельної сили; визнати простий вексель серії АА № 1871346 від 10.02.2010 номінальною вартістю 1 323 000, 00 грн., дата погашення 10.02.2020, векселедержателем якого є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), таким, що не має вексельної сили; скасувати акт протесту про неоплату простого векселю серії АА № 1871345 від 10.02.2010, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган М.А. 19.02.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 162 скасувати акт протесту про неоплату простого векселю серії АА № 1871346 від 10.02.2010, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган М.А. 19.02.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 163; визнати таким, що не підлягає примусовому виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган М.А. 26.02.2020 та зареєстрований в реєстрі за № 186; визнати таким, що не підлягає примусовому виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган М.А. 26.02.2020 та зареєстрований в реєстрі за № 187. розподілити судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані векселі не відповідають нормам ст. 75, 76 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, який було запроваджено Женевською конвенцією 1930 року, а також ст. 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні», саме оспорювані векселі не містять обов`язкового для простого векселю реквізиту: підпис векселедавця. Зокрема, на вказаних простих векселях відсутній підпис головного бухгалтера [PERSON] а наявний нібито підпис Голови правління Корпорації «УКРІНМАШ» [PERSON]. не відповідає його підпису. Крім того, позивач зазначає, що відповідач ніколи не звертався до позивача з вимогою про сплату грошових коштів по оспорюваних векселях, а саме не пред`являв векселі для оплати до векселедавця або в день, в який він підлягає сплаті (10.02.2020), або в один із двох наступних робочих днів (11.02.2020-12.02.2020) та не звертався до нотаріуса про вчинення протесту векселя у неакцепті. З огляду на зазначене у відповідача на момент звернення до нотаріуса про вчинення протесту векселів про неоплату, були відсутні докази пред`явлення векселів до сплати, як і за відсутня документальна відмова в акцепті оскаржуваних простих векселів. У порушення норм чинного законодавства, при прийнятті векселя до опротестування нотаріус не переконався, що оспорювані векселі подані для протесту в установлені законом строки (10.02.2020 - не пізніше 12-ї години 11.02.2020) та не перевірив факт пред`явлення векселів до сплати, та вчинив протести про неоплату по спірних векселях з порушенням норм чинного законодавства. Крім того, не дивлячись на те, що позивачем 25.02.2020 було надіслано нотаріусу заперечення на пред`явлення оспорюваних векселів, остання 26.02.2020 вчинила виконавчі написи про стягнення заборгованості у безспірному списанні за № 186 та за № 187. При цьому, вказані виконавчі написи також містять недостовірну інформацію, оскільки в них та оспорюваних векселях міститься різна сума до стягнення. Оскільки виконавчі написи були вчинені з порушенням норм чинного законодавства, позивач вважає, що вони є такими, що не підлягають виконанню. Враховуючи все вище наведене, позивач звернувся до суду з вказаними позовними вимогами. Від відповідача відзив у передбаченому законом порядку не надходив. Від третьої особи пояснення не надходили. 17.03.2020 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 17.03.2020 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено заяву представника позивача та вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваних виконавчих написів. 26.05.2020 від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. 28.05.2020 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 09.07.2020 від третьої особи приватного нотаріуса надійшла заява про розгляд справи за відсутності. 15.07.2020 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання представника позивача та призначено по справі судово-почеркознавчої експертизи та клопотання про витребування доказів, провадження по справі зупинено. 02.02.2021 від КНДІСЕ надійшов висновок експертів від 16.01.2021 № 25093?25095/20-32. 04.02.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва поновлено провадження по справі. 20.04.2021 від представника позивача надійшло клопотання про призначення додаткової судової почеркознавчої експертизи. 22.04.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання представника позивача та призначено по справі додаткову судово-почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено. 15.09.2021 від ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» надійшов висновок судово-почеркознавчої експертизи № 107/21 від 14.09.2021. 15.09.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва поновлено провадження по справі. 01.12.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено частково. 03.02.2022 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в загальному порядку. 08.02.2022 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання представника позивача та призначено справу до розгляду в загальному порядку з проведенням підготовчого засідання. 13.07.2022 на виконання ухвали суду від 01.12.2021 надійшли докази від ГУ ДПС України в м. Києві. 30.08.2022 від відповідача надійшла заява про визнання позову. 12.09.2022 до суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява. 12.09.2022 від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. 12.09.2022 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. 13.09.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про повернення зустрічного позову. 21.09.2022 від відповідача надійшла заява про визнання позову. 21.09.2022 від відповідача надійшла заява про припинення представництва. 30.11.2022 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви до спільного розгляду разом з первісним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Третя особа у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи достатність даних про належне повідомлення учасників справи, які не з`явились у судове засідання, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, сторони відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, враховуючи визнання позову відповідачем на стадії підготовчого провадження, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Так, у судовому засіданні встановлено, що 10.02.2020 позивач отримав від приватного нотаріуса КМНО Заган М.А. електронне повідомлення № 7 від 07.02.2020, з вимогою від приватного нотаріуса про здійснення платежу за векселем, відповідно до якої позивача повідомлено про те, що [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про здійснення протесту у неплатежі за простим векселем серії АА НР 1871345, виданого Корпорацією «УКРІНМАШ» 10.02.2010зі строком платежу за пред`явленням, але не пізніше 10.02.2020 за яким позивач має сплатити 2 323 800, 00 грн. Нотаріусом запропоновано сплатити вказану суму до 11.02.2020. Позивач не погодився з вказаною вимогою та направив нотаріусу заперечення № 18 від 10.02.2020 на пред`явлення векселя серія АА № 1871345 від 10.02.2020, яким було повідомлено, що Корпорація ніколи не видавала відповідачу простий вексель серії АА № 1871345 від 10.02.2010 на суму 2 323 800, 00 грн. та вважає, що вексель має бути відхиленим нотаріусом. 24.02.2020 позивачем було отримано від приватного нотаріуса лист із заявою [PERSON] від 20.02.2020 про повернення не пізніше 23.02.2020 грошової суми 1 000 000, 00 грн. за векселем серії АА № 1871345, виданим 10.02.2010 та грошової суми у розмірі 1 323 800, 00 грн. за векселем серії АА № 1871346, виданим 10.02.2020 та повідомлення, що у випадку невиконання прохання, відповідач буде змушений звернутись до приватного нотаріуса КМНО Заган М.А. для вчинення виконавчих написів для стягнення всієї суми боргу у безспірному порядку. Позивачем було надіслано заперечення № 031 від 25.02.2020 на пред`явлення оспорюваних векселів та повідомлено нотаріуса про те, що позивачем [PERSON] не видавались оспорювані векселі. Позивач зазначив, що прості векселі були передані ПП «Юніон-Ліг», яке припинило свою діяльність 22.11.2011, При цьому приватним нотаріусом не було надано доказів переходу прав на векселя від ПП «Юніон-Ліг» до відповідача. Крім того, позивач вказав, що пред`явлені до опротестування векселі нотаріусу не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме не містять такого обов`язкового реквізиту для векселя як підпис керівника і головного бухгалтера як підпис векселедавця. Судом також встановлено, що приватним нотаріусом вказані заперечення враховані не були та 26.02.2020 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 186, яким запропоновано стягнути на підставі протесту векселя про неоплату, вчиненого 19.02.2020 за № 162 з позивача (векселедавця) на користь відповідача (векселедержателя) плату у розмірі 1 323 800, 00 грн. та виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 187, яким запропоновано стягнути на підставі протесту векселя про неоплату, вчиненого 19.02.2020 за № 162 з позивача (векселедавця) на користь відповідача (векселедержателя) плату у розмірі 1 000 000, 00 грн. Також судом встановлено, що за вказаними виконавчими написами приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. були відкриті виконавчі провадження за № 61437743 та за № 61437925. Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначає, що оспорювані векселі не відповідають нормам ст. 75, 76 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, який було запроваджено Женевською конвенцією 1930 року, а також ст. 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні», саме оспорювані векселі не містять обов`язкового для простого векселю реквізиту: підпис векселедавця. Так, судом встановлено, що в матеріалах справи містяться копії простих векселів серій АА № 1871345 та 1871346 від 10.02.2010, виданих Корпорацією «УКРІНМАШ» за підписом Голови Правління Дудко В.С., виданого Приватному підприємству «Юніон - Ліг» на суму 1 000 000, 00 грн. та 1 323 800, 00 грн. відповідно. Підписи головного бухгалтера на векселях відсутні. Докази переходу права вимоги за вказаними векселями до відповідача в матеріалах справи також відсутні. 15.07.2020 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва призначено по справі судово-почеркознавчої експертизи, за результатами проведення якої якої експертами КНДІСЕ надано висновок експертів від 16.01.2021 № 25093?25095/20-32. Відповідно до вказаного висновку, підписи від імені [PERSON] , які містяться між рукописними записами «Голова Правління» та « [PERSON] » на лицевій стороні простих векселів серій АА № 1871345 та 1871346 від 10.02.2010, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Крім того, 22.04.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва призначено по справі додаткову судово-почеркознавчу експертизу, за результатами проведення якої експертами ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» надано висновок судово-почеркознавчої експертизи № 107/21 від 14.09.2021. Відповідно до п. 1 вказаного висновку, підписи від імені [PERSON] , які містяться у графі «Підпис і точна адреса векселедавця», між рукописними записами «Голова Правління» і « [PERSON] » у простих векселях серії АА № 1871345 від 10.02.2010 на суму 1 000 000, 00 грн. та серії АА № 1871346 від 10.02.2010 на суму 1 323 800, 00 грн., виконані не [PERSON] , а іншою особою. До п. 2 висновку встановлено, що підписи від імені [PERSON] , які містяться у графі «Підпис і точна адреса векселедавця», між рукописними записами «Голова Правління» і « [PERSON] » у простих векселях серії АА № 1871345 від 10.02.2010 на суму 1 000 000, 00 грн. та серії АА № 1871346 від 10.02.2010 на суму 1 323 800, 00 грн., виконані [PERSON] . Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Частинами 1, 4 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно із ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Відповідно до ст. 194 ЦК України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. У відповідності до ч. 2 ст. 195 ЦК України види цінних паперів та порядок їх обігу встановлюються законом. Згідно з ч. 7 ст. 164 ГК України суб`єкти господарювання мають право в порядку, встановленому законом, випускати в обіг векселі - боргові цінні папери, які посвідчують безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Статтею 194 ЦК України визначено, що цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає відносини між особою, яка його розмістила (видала), і власником та передбачає виконання зобов`язань згідно з умовами його розміщення, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам. У відповідності до ст. 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі. Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов`язань та стягнення за векселями визначаються законом. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні», векселі (переказні та прості) складаються у документарній формі на бланках з відповідним ступенем захисту від підроблення, форма і порядок виготовлення яких затверджуються Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Національного банку України з урахуванням норм Уніфікованого закону, і не можуть бути переведені у бездокументарну форму (знерухомлені). Спеціалізованим законодавством, яке регулює обіг векселів на території України є Закон України «Про обіг векселів» та Женевська конвенція 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні та прості векселі (набула чинності для України 06.01.2000). У відповідності до ст. 75 Уніфікованого закону простий вексель повинен містити наступні реквізити: назву «простий вексель», яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; безумовне зобов`язання сплатити визначену суму грошей; зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж; зазначення дати і місця видачі простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець). За приписами ст. 76 Уніфікованого закону документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче у цій статті. Таким чином, документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у ст. 75 Уніфікованого закону, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених у ст. 76 Уніфікованого закону. Згідно статей 75, 76 Уніфікованого закону, не впливає на вексельну силу відсутність лише таких обов`язкових реквізитів простого векселя: строку платежу; місце платежу; місце його видачі. Відтак, вексель, у якому відсутній підпис того, хто видає вексель, не має сили векселю. Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні» (редакція від 14.01.2003, чинна на момент оформлення спірних векселів - 10.02.2010), вексель від імені юридичних осіб підписується власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. Підписи скріплюються печаткою. Наведена вище норма встановлює обов`язкову наявність підпису керівника і головного бухгалтера як підпис векселедавця. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого Господарського суду України від 08.07.2004 по справі №26/627, постанові Львівського апеляційного суду від №453/1118/17. У свою чергу, частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відтак, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на зазначене, судом встановлено, і вказана обставина не заперечується сторонами, що оспорювані векселі не відповідають нормам ст. 75, 76 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, який було запроваджено Женевською конвенцією 1930 року, а також ст. 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні», саме оспорювані векселі не містять обов`язкового для простого векселю реквізиту: підпис векселедавця. Відтак позовні вимоги в частині визнання простого векселя серії АА № 1871345 від 10.02.2010 номінальною вартістю 1 000 000, 00 грн., дата погашення 10.02.2020, векселедержателем якого є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), таким, що не має вексельної сили та визнання простого векселя серії АА № 1871346 від 10.02.2010 номінальною вартістю 1 323 000, 00 грн., дата погашення 10.02.2020, векселедержателем якого є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), таким, що не має вексельної сили, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо задоволення інших позовних вимог, то суд вважає їх похідними від первісної вимоги, передчасними та такими, що не підлягаю задоволенню. Крім того, визнання за рішенням суду оспорюваних векселів такими, що не мають вексельної сили у разі їх повторного пред`явлення не породжують жодних правових наслідків та вже саме по собі є підставою для вчинення виконавцем дій щодо завершення виконавчих проваджень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial