Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь розрахункові кошти: виплати, що належать їй при звільненні - 59010,44 грн, інфляційні нарахування - 13876,45 грн, в загальній сумі 72886,89 грн, стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що працювала на посаді провідного юрисконсульта ТОВ «Прикарпатзахідтранс». 1 листопада 2021 року її було звільнено у зв`язку зі скороченням штату згідно п.1 ст.40 КЗпП України. У день звільненя їй не була здійснена виплата усіх сум, які належать працівнику. 2 листопада 2021 року їй було видано трудову книжку та надано розрахунок заборгованості по дату видачі трудової книжки. Відповідно до розрахункового листа нараховано 14372,94 грн вихідної допомоги при звільненні, 399,27 грн оплати погодинного простою, 26207,16 грн компенсації за невикористані дні відпустки та 31276,05 грн заборгованості по заробітні платі. Заборгованість за організацією після сплати усіх обов`язкових платежів складає 59010,44 грн. Зазначену суму згідно завірянь керівництва товариства мало бути виплачено протягом наступних кількох тижнів. Неодноразово спілкувалася з представниками товариства щодо здійснення виплати заборгованості. Щоразу запевняли, що після появи коштів з нею буде здійснений повний розрахунок. Намагалася зв`язатися з працівниками бухгалтерії для отримання довідки про залишок заборгованості, однак на дзвінки ніхто не відповідає. За юридичною адресою відповідача знаходиться вже інша організація. Усі працівники, які могли б допомогти в отриманні довідки про суму заборгованості, теж перебувають у судових процесах з товариством. Оскільки в неї відсутня можливість отримати у відповідача докази про суму середньої заробітної плати, розмір середньої заробітної плати, яку отримувала в товаристві, розрахований на підставі даних з особистого кабінету веб-порталу Пенсійного фонду України та становить 8541,98 грн. За період з 1 листопада 2021 року по 30 вересня 2022 року інфляційні збитки на суму заборгованості склали 13876,45 грн. Станом на 20 жовтня 2022 року загальна сума вимог дорівнює 72886,89 грн. Ухвалою від 2 листопада 2022 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У поданому до суду клопотанні від 20 жовтня 2022 року позивач просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином за адресою місцезнаходження ТОВ «Прикатпатзахідтранс», зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Інформація про зміну місцезнаходження відповідача у справі відсутня. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 1 листопада 2021 року [PERSON] звільнена з посади провідного юрисконсульта ТОВ "Прикарпатзахідтранс" за скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується наказом № 563-3В про припинення трудового договору (контракту) від 1 листопада 2021 року. Відповідно до виданого позивачу відповідачем розрахункового листка станом на 1 листопада 2021 року позивачу нараховано вихідну допомогу в сумі 14372,94 грн, оплату погодинного простою (не з вини працівника) в сумі 399,27 грн, компенсацію відпустки в сумі 31276,05 грн та заборгованість по заробітній платі в сумі 21941,59 грн. З урахуванням утриманих податків та зборів борг підприємства становить 59010,44 грн. На день ухвалення рішення у суду відсутні докази проведення повного розрахунку з позивачем. Згідно зі ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За нормами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать працівникові від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно із ч.2 ст.233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінеу Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період виріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Позивач в день звільнення перебувала на роботі, про що свідчить копія наказу № 563-3В про припинення трудового договору, виданого [PERSON] та підписаного нею 1 листопада 2021 року. В день звільнення розрахунку з позивачем проведено не було. Доказів на спростування вказаної обставин суду не надано. Враховуючи, що відповідач не надав суду жодного доказу на спростування твердження позивача про наявну заборгованість по виплаті заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористані дні відпустки чи доказів про розмір такої заборгованості, позовна вимога щодо стягнення розрахункових коштів в сумі 59010,44 грн та інфляційних збитків в сумі 13876,45 грн підлягає задоволенню. Відповідно до ст.117 КзПП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно із п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з отриманням вимог законодавства. Відповідно роз`ясненням, які містяться в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Позивача було звільнено з роботи з 1 листопада 2021 року, а тому під час розрахунку середнього заробітку суд виходить з виплат за вересень 2021 року та жовтень 2021 року, суми яких відображені в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (індивідуальні відомості про застраховану особу: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ). Сума заробітку [PERSON] у вересні 2021 року становить 8542,01 грн, у жовтні 2021 року - 8541,95 грн, що разом становить 17083,96 грн. Кількість робочих днів за ці два місяці становить 42 (22 робочих дні у вересні 2021 року та 20 робочих днів у жовтні 2021 року). Середньоденна заробітна плата позивача за два останні місяці роботи становить 406,76 грн (17083,96 грн : 42 робочих дні). Кількість робочих днів за період затримки розрахунку при звільненні з 2 листопада 2021 року (наступного дня після звільнення) до 28 листопада 2022 року (день ухвалення рішення) становить 276. Відтак, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний період становить 112265,76 грн (406,76 грн х 276 днів). Враховуючи розмір простроченої заборгованості відповідача щодо виплати позивачу при звільненні всіх належних сум, період затримки виплати заборгованості, відсутність розрахунку позивача ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні її майнових втрат та беручи до уваги отримання позивачем за період затримки розрахунку при звільненні доходу, з відповідача на користь позивача належить стягнути 60000 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на сплату судового збору в розмірі 992,40 грн за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн за позовну вимогу про стягнення розрахункових коштів, від сплати якого позивач звільнена. На підставі наведеного та

Outcome: approved