Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

У вересні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 червня 1994 року, від якого неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім`ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2022 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання. В судове засідання сторони не з`явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, відповідач через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України та смс-повідомленням, позивач у позовній заяві просила розглянути справу в її відсутності, вимоги позову про розірвання шлюбу підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, прізвище просила не змінювати. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 червня 1994 року Пилипівською сільською Радою Фастівського району Київської області, про що зроблено актовий запис №4, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] (а.с.9). Від даного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved