Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

30 травня 2022 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] (надалі - «Позивач 1») та [PERSON] (надалі - «Позивач 2») яка дії в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, в якому просила стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо» на користь Позивача-1 та Позивача-2 суму страхового відшкодування моральної шкоди, зподіяної смертю фізичної особи в розмірі 72000 грн. та суму страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в розірі 216000 грн., а всього сума однаразової виплати становить 288000 грн. по 144000 грн. кожному. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [PERSON] є дружиною [PERSON] . Від шлюбу у Позивача-2 з [PERSON] , народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 19 червня 2021 року приблизно о 09:30 год. в Самарському районі міста Дніпра [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Peugeot», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вул. Гаванській від вул. Виробничої в напрямку вул. Томської, де в районі буд. №10 по вул. Пісчаній, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з вантажним автомобілем «Daf», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. В наслідок даної ДТП [PERSON] загинув. На момент ДТП страхова відповідальність [PERSON] була застраховано Полісом №АР/0449581 обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі Поліс) у ТДВ «Страхова компанія «Кредо» (далі-Відповідач), строк дії якого з 03.08.2020 по 02.08.2021. Відповідно до п.4 Полісу, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000 гривень. 30 липня 2021 року постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №12021041030000611 від 19.06.2021 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 24.06.2021 Позичач-1 звернулась до відповідача з повідомленням про подію, що мало місце 19 червня 2021 року. Однак відповідачем було проігноровано вищезазначене повідомлення та ніяких відшкодувань не було виплачено, у зв`язку з чим Позивач-1 та Позивач-2, яка діяла в інтересах малолітніх дітей звернулися за захистом своїх майнових прав до адвоката, та на адресу відповідача 03 вересня 2021 року, була надіслана заява про страхове відшкодування позивачу-1 та позивачу-2 та малолітнім дітям загиблого. Однак, відповідачем не здійснено виплати страхового відшкодування за заявою позивачів. Позивачі вважають, що дії відповідачі є неправомірними, оскільки передбачені чинним законодавством підстави для відмови у здійсненні таких виплат, на їх думку, відсутні. Ухвалою судді від 31.05.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні та призначено підготовче судове засідання (а.с. 31). Представником відповідача 18.07.2022 подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, вказуючи, що не отримано копію ухвали та позовну заяву з додатками, в зв`язку з цим представник позивача не мав можливості надати відзив на позов (а.с.38-42 ). Представник відповідача генеральний директор Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо» Кривцун В.В. скористався своїм правом на відзив, який подано до суду та в якому останній заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на наступне. Так, заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві зазначає, що 19.06.2021 приблизно о 9 год. 30 хв. в Самарському районі міста Дніпра сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Peugeot Partner реєстраційний номер [NUMBER] (забезпеченого ТДВ СК «Кредо» за полісом №АР/0449581) під керуванням водія [PERSON] та вантажним автомобілем «DAF» реєстраційний номер [NUMBER] . В наслідок ДТП [PERSON] помер. 30.07.2021 слідчим СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Редька В.Д. було розглянуто матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021041030000611 від 19.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, було встановлено, що водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки Peugeot Partner, реєстраційний номер [NUMBER] допустив виїзд на, смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з вантажним автомобілем «DAF», реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху (ПДР), а також у нього не було яких небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати йому зазначені вимоги ПДР. В діях водія автомобілю «DAF» реєстраційний номер [NUMBER] не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобілю Peugeot Partner, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «Кредо» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0449581 від 02.08.2020. На підставі вказаного Полісу №АР/0449581 та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Позивач звернувся до ТДВ СК «Кредо» із заявою на виплату страхового відшкодування на суму 288000 грн. по 144 000 грн. кожному позивачу, а саме, 72000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, та 216000 грн. відшкодування пов`язаного із втратою годувальника. В обгрунтування зазначених доводів в позовній заяві позивачами, ТДВ СК «Кредо» вважає, що вимоги позивачів до ТДВ СК «Кредо» є незаконними та необґрунтованими, оскільки не можуть бути відшкодовані страховою компанією на підставі норм чинного законодавства України з наступних підстав. Так, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.2.1. ст. 2 Закону якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Тобто, порядок здійснення страхового відшкодування за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначається виключно Законом. Так, статтею 6 Закону встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 32.10. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) страховик не відшкодовує: шкоду, заподіяну життю та здоров`ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Згідно з постановою про закриття кримінального правопорушення слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.07.2021 зазначего та наданого до позивної заяви виним є водій [PERSON] , забезпеченого за Полісом № АР/0449581 транспортного засобу Peugeot Partner, реєстраційний номер [NUMBER] в настанні події ДТП від 19.06.2021. Так, відповідно до ст. 1188 ЦКУ, визначено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Таким чином на сьогоднішній день встановлена вина водя ТЗ Peugeot Partner, реєстраційний номер [NUMBER] у ДТП від 19.06.2021, а отже у відповідності до Закону у Позивачів не має підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування оскільки постраждалим і виним є одна і та сама особа водій ТЗ Peugeot Partner, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] . У зв`язку із чим ТДВ СК «Кредо» прийнято рішення про відмову у виплаті позивачам страхового відшкодування за вищезазначеними обставинами. Так, за відсутності підстав для виникнення цивільно-правової відповідальності за спричинену шкоду у страховика не виникає обов`язку по відшкодуванню такої шкоди. У поданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 47-54). Представником позивача адвокатом Виприк С.О. подано відповідь на відзив відповідача, у якому він заперечив проти доводів представника відповідача посилаючись на наступне. Так, позивачі не погоджуються з доводами викладеними у відзиві на позовну заяву та вважають їх безпідставними та необґрунтованими. Відповідач в своєму відзиві на позовну заяву посилається на те, що 30 липня 2021 року постановою слідчого СВ ДРУП ГУНИ в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження встановлено, що виним у скоєні ДТП є водій [PERSON] та відповідно до положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України страховик не відшкодовує: шкоду, заподіяну життю та здоров`ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Однак відповідачем переоцінюється як доказ постанова слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №12021041030000611 від 19.06.2021 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки в останній жодним чином не встановлено вину загиблого водія [PERSON] та лише цитуються слідчим висновки експерта-автотехніка, який зазначив, що в «в данній дорожній обстановці водій автомобіля Peugeo Partner реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] повинен був, діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути вказаної ДТП для водія автомобіля Peugeo Partner реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] визначалось виконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати зазначені вимоги ПДР.» Так, виходячи з вищевикладеного в даній експертизі не встановлено вини загиблого, а лише зазначається про можливі дії загиблого які пов`язані з виконанням чи невиконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху. Крім того звертаю увагу суду на те, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №12021041030000611 від 19.06.2021 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що також підтверджує відсутність вини загиблого. Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Окрім того, вину в адміністративних чи кримінальних справах може встановлювати виключно суд, проте жодного з учасників даного ДТП не було притягнуто ані до адміністративно чи кримінальної відповідальності та відповідно не встановлено вину жодного з них. Таким чином відповідча зобов`язаний виплатити страхове відшкодування позивачам (а.с.5-65). Представник відповідача та відповідчі позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, просили суд здійснювати розгляд справи без їх участі ( а.с.67,69). Ухвалою суду від 08.11.2022 закрито підготовче проваження по справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.71) Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чиному відповідно до встановленого ЦПК порядку, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволення, виходячи з наступного. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про народження сірії [NUMBER] виданого 11.03.1985 Сільрадою Баяндурського району відділу ЗАГСу Вірменії, актовий заис № 15, переклад з вірменської на українську мову викоав перекладач [PERSON] , який посвідчено деравним нотаріусом сьомої нотаріальної контори Куликовим С.В. (а.с.16). Згідно із посвідченням серії [NUMBER] виданим Лівбережним управлінням захисту населення дніпровської міької ради [PERSON] , 1964 року народження призначено державну соціальну допомогу, як особам які не має права на пенсію та особам з інваліднстю з 06.08.2020 по 01.09.2021 (а.п. 13). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб 10.07.2009, який зареєстровано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 198. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (а.с.19). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серія [NUMBER] , Серія [NUMBER] відповідно (а.с.20,21). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] неповнолітньому [PERSON] , 2010 року народження призначено соціальна допомога дитині інваліду з 19.12.2013 до 18.12.2028 у сумі 1556,50 грн., законним преставником якого є [PERSON] , 1982 року народження (а.с.18). Згідно із постановою від 30 липня 2021 року про закриття кримінального провадження під №12021041030000611 прийнятою слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом полції Редькою В.Д., що 19 червня 2021 року приблизно о 09:30 год. в Самарському районі міста Дніпра водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Peugeot», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вул. Гаванській від вул. Виробничої в напрямку вул. Томської, де в районі буд. №10 по вул. Пісчаній, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з вантажним автомобілем «Daf», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної приголи водію [PERSON] спричинені тілесні ушкодження, від яких останній загинув на місці (а.с. 27-29). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2021, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-хідного міжрегіонального управління Мністрерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.22). Полісом №АР/0449581 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, транспортний засіб «Peugeo Partner» реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований в ТзДВ «СК «КРЕДО», та станом на 19.06.2021, був діючим, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 260 000 грн. (а.с.17). Відповідно до повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку від 24.06.2022 факт настання вказаної дорожньо-транспорної пригоди було зафіксовано ТзДВ «СК «КРЕДО» (а.с.26). Згідно із заявою про виплату страхового відшкодування від 03.09.2021, [PERSON] та [PERSON] звернулися до ТзДВ «СК«Кредо» в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в якій повідомили відповідача про настання страхового випадку з наданням копій документів, і просили виплатити належне страхове відшкодування (а.с.24-25). Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - також «Закон»). У відповідності до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із вимогами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За правилами ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Судом встановлено, що 19 червня 2021 року приблизно о 09:30 год. в Самарському районі міста Дніпра водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Peugeot», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вул. Гаванській від вул. Виробничої в напрямку вул. Томської, де в районі буд. №10 по вул. Пісчаній, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з вантажним автомобілем «Daf», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної приголи водію [PERSON] спричинені тілесні ушкодження, від яких останній загинув на місці. Факт смерті [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2021, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 22). Постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №12021041030000611 від 19.06.2021 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с. 27-29) Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Peugeo Partner» реєстраційний номер [NUMBER] станом на 19.06.2021 була застрахована в ТзДВ «СК «Кредо», що підтверджується полісом № АР/0449581 (а.с.17). Позивач-1 доводиться матір`ю загиблого [PERSON] , а Позивач-2 є дружиною заглибного, судом встановлено, що до цього часу страхове відшкодування Позивачам не сплачено. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно із п. 1.7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно до п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. У відповідності із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). Між тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч.2ст. 1168 ЦК України). Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 постанови від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. До доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву про ту обставину, що відповідачем не відшкодовано шкоду позивачам, оскільки згідно із постановою про закриття кримінального правопорушення слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.07.2021 зазначено, що виним в настанні події ДТП від 19.06.2021 є водій [PERSON] , а отже у відповідності до Закону у Позивачів не має підстав для стягнення з Відповідача страхового відшкодування оскільки постраждалим і виним є одна і та сама особа водій ТЗ Peugeot Partner, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , суд відноситься критично та не приймає їх до уваги з огляду на наступне. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 р. у справі № 345/3335/17, у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 р. у справі № 445/370/19. Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а відповідно до постанови слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №12021041030000611 від 19.06.2021 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Окрім того, як встановленого із матеріалів справи жодного з учасників даного ДТП не було притягнуто ані до адміністративно чи кримінальної відповідальності та відповідно не встановлено вину жодного з них. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова слідчого слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, про закриття кримінального провадження, відомості про які внесені до ЄРДР під №12021041030000611 від 19.06.2021, не встановлює вини [PERSON] , та не передбачає причинно-наслідковий зв`язок між його діями та настанням події. А відтак відмова відповідча надати позивачам страхове відшкодування є неприпустимою. До відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 26 квітня 2022року по справі № 184/1461/20-ц. При цьому у даній справі судом встановлено факт завдання шкоди стороні позивачів, адже смерть [PERSON] (який доводився [PERSON] - сином, а [PERSON] чоловіком) за участі автомобіля марки автомобіля марки «Peugeo Partner» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ТзДВ «СК «Кредо», що підтверджується полісом № АР/0449581. Даний факт представником відповідача не заперечувався (у відзиві на позов). При цьому, відповідно до чинного закону обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, суд приходить до переконання, що неприйняття рішення про виплату страхового відшкодування ТзДВ «СК «Кредо», через невиконання вимог водієм [PERSON] перебачених п. 10.1 ПДР, які зазначені в описовій частині постанови слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінальне провадження від 30.07.2021 є необґрунтованими та такими, що порушує право Позивачів на отримання страхового відшкодування,оскільки ДТП, що сталася 19 червня 2021 року за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої загинув [PERSON] , є страховим випадком, а тому в страховика виникає обов`язок виплатити страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом, яка пов`язана зі смертю потерпілого. Так, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Згідно із ч.3 ст.27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Станом на момент ДТП, позивачі зазначають, що загиблий [PERSON] є сином позиача-1 та офіційно одружений з позиачем-2, та маючий двох малолітніх дітей. Таким чином, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування та моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] , є позивач-1, позивач-2 та його малолітні сини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6000 гривень. Дорожньо-транспортна пригода відбулася 19.06.2021 розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 6000 грн. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди становить 72000 грн. ( розрахунок: 6000,00 грн. х 12 м.з.п. = 72000 грн., де 6000,00 грн. - мінімальна заробітна плата на момент ДТП; 12 мінімальних заробітних плат - загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди). З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 72000 грн. Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону, дорівнює 18000 грн. Відповідно до статті 22 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 23.1 ст. 23 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, серед іншого, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до пункту 27.1 статті 27 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик у випадах, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплата) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі,встановлених законом на день настання страхового випадку відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону № 1961 -IV. Тобто зазначеною нормою Закону №1961-IV встановлений мінімально гарантований розмір страхового відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з ч. 1 ст. 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягай пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Враховуючи, ту обставину, що на день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 грн., розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, становить 216000 грн., який виплачується рівними частинами між матір`ю, дружиною та дітьми загиблого. Таким чинином, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.2 статті 27 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 54000 грн. Відповідно до пункту 27.5 статті 27 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь відповідачів слід стягнути суму страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 72000 грн. та стягнути суму страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 216000 грн., загальною сумою 288 000 грн. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, статтею 81 ЦПК України встановлено правила обов`язку доказування і подання доказів в цивільній справі. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Згідно ж з частиною 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Таким чином, враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 2481 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved