Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

17.02.2022 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Гаражно-будівельного кооперативу «Школьний-2» в особі Голови правління керівника Кришталевича Вадима Володимировича до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2020 року Гаражно-будівельний кооператив «Школьний-2», в особі Голови Правління Кришталевича Вадима Володимировича, який діє на підставі Статуту, з одного боку та Головний бухгалтер [PERSON] з іншого уклали трудовий договір. Згідно п. 5. 2 вказаного договору [PERSON] несе повну матеріальну відповідальність та інші види відповідальності за збитки , завдані Підприємству. 29.11.2020 року Гаражно-будівельний кооператив «Школьний-2», в особі Голови Правління Кришталевича Вадима Володимировича, який діє на підставі Статуту, з одного боку та Головний бухгалтер [PERSON] з іншого уклали договір про повну матеріальну відповідальність останньої. Згідно п. 4 Договору про повну матеріальну відповідальність, Головний бухгалтер [PERSON] зобов`язалась у випадку виявлення недостачі переданих головному бухгалтеру [PERSON] , під звіт товарно-матеріальних цінностей, вона зобов`язується відшкодувати в повному обсязі недостачу грошових коштів і інших товарно-матеріальних цінностей. 29.11.2020 року [PERSON] підписала підписку про матеріальну відповідальність особи. Після початку роботи, для головного бухгалтера керівником було створено умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. А саме у приміщенні кабінету Головного бухгалтеру встановлено металевий сейф, робоче місце з відеоспостереженням та інше. 25.12.2021 року комісія у складі голови комісії [PERSON] , членів комісії [PERSON] , [PERSON] в присутності Голови ГБК [PERSON] та бухгалтера [PERSON] перевірили залишки коштів, де в загальній касі, крім інших коштів знаходилися 3070 доларів США. 15.01.2022 року Гаражно-будівельним кооперативом «Школьний-2» сформовано наказ №1, за яким бухгалтеру [PERSON] наказано підготувати документи та касу Кооперативу до передачі новому бухгалтеру [PERSON] . У період з 15.01.2022 року до 18.01.2022 року передачу справ Кооперативу провести у присутності Контрольно - ревізійної комісії Кооперативу та скласти акт прийому - передачі справ. 16.01.2022 року бухгалтер [PERSON] власноруч склала акт передачі грошових коштів з якого вбачається, крім інших коштів, залишок 2070 доларів США. Таким чином, стало відомо, що у касі Гаражно-будівельного кооперативу «Школьний-2» відсутні грошові кошти у сумі 29 930 грн. 16.01.2022 року Головою ревізійної комісії каси ГБК була виявлена недостача грошових коштів у сумі 29 930 грн. Пояснити відсутність грошових коштів [PERSON] не змогла, але обіцяла присутнім недостачу погасити своїми коштами. Обіцянку не виконала і [PERSON] перестала виходити на роботу, на письмове запрошення [PERSON] на роботу не прийшла мотивуючи тим, що нібито вона звільнена, хоча її офіційного звільнення не відбулось, адже не було від неї акту здачі посади бухгалтером та прийому новим бухгалтером з відповідними підписами. 18.01.2022 року Контрольно-ревізійна комісія Кооперативу у складі голови комісії Вахницького П. О., членів комісії [PERSON] , [PERSON] в присутності Голови ГБК [PERSON] та бухгалтера Байдан Т А перевірили залишки коштів, які знаходяться в касі ГБК де виявили , крім інших коштів, залишок у 2070 доларів США. 19.01.2022 року, у зв`язку з виявленням недостачі грошових коштів у сумі 29 930 грн., у касі Гаражно-будівельного кооперативу «Школьний-2», Головою правління було сформовано наказ №4, за яким за підсумками передачі справ бухгалтером [PERSON] Голові ревізійної комісії ГБК Вахницькому П.О. доручено до 21.01.2022 року провести службове розслідування по факту виявлених недостач грошових коштів у касі ГБК. 21.01.2022 року бухгалтер [PERSON] склала заяву у якої зазначила, що 16.01.2022 року при прийнятті каси та документів у [PERSON] у присутності у складі голови комісії Вахницького П. О., членів комісії [PERSON] , [PERSON] в присутності Голови ГБК [PERSON] було виявлено недостачу у сумі 29 930 грн.| 21.01.2022 року Головою Кооперативу «Школьний-2» попереджено і надіслано заяву [PERSON] щодо неможливості видати їй наказ про звільнення, у зв`язку з непідписанням акту про результати перевірки каси. 27.01.2022 року [PERSON] відмовилась прибути на роботу та заперечила щодо наявності в неї заборгованості \~ \~ \~ \~перед Кооперативом посилаючись на крадіжку грошей з каси. Таким чином, [PERSON] будучи матеріально відповідальною особою - Головним бухгалтером Кооперативу «Школьний-2» допустила недостачу грошових коштів у сумі 29 930 грн. У зв`язку з чим позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. від 27.07.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином, шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження по справі, копії позовної заяви з додатками до неї, на адресу зареєстрованого місця проживання, відзив на позовну заяву відповідачем не надано. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Зокрема, судом встановлено такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин: 29.11.2020 року Гаражно-будівельний кооператив «Школьний-2», в особі Голови Правління Кришталевича Вадима Володимировича, який діє на підставі Статуту, з одного боку та Головний бухгалтер [PERSON] з іншого уклали трудовий договір. Згідно п. 5. 2 вказаного договору [PERSON] несе повну матеріальну відповідальність та інші види відповідальності за збитки , завдані Підприємству. 29.11.2020 року Гаражно-будівельний кооператив «Школьний-2», в особі Голови Правління Кришталевича Вадима Володимировича, який діє на підставі Статуту, з одного боку та Головний бухгалтер [PERSON] з іншого уклали договір про повну матеріальну відповідальність останньої. Згідно п. 4 Договору про повну матеріальну відповідальність, Головний бухгалтер [PERSON] зобов`язалась у випадку виявлення недостачі переданих головному бухгалтеру [PERSON] , під звіт товарно-матеріальних цінностей, вона зобов`язується відшкодувати в повному обсязі недостачу грошових коштів і інших товарно-матеріальних цінностей. 29.11.2020 року [PERSON] підписала підписку про матеріальну відповідальність особи. Після початку роботи, для головного бухгалтера керівником було створено умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. А саме у приміщенні кабінету Головного бухгалтеру встановлено металевий сейф, робоче місце з відеоспостереженням та інше. 25.12.2021 року комісія у складі голови комісії [PERSON] , членів комісії [PERSON] , [PERSON] в присутності Голови ГБК [PERSON] та бухгалтера [PERSON] перевірили залишки коштів, де в загальній касі, крім інших коштів знаходилися 3070 доларів США. 15.01.2022 року Гаражно-будівельним кооперативом «Школьний-2» сформовано наказ №1, за яким бухгалтеру [PERSON] наказано підготувати документи та касу Кооперативу до передачі новому бухгалтеру [PERSON] . У період з 15.01.2022 року до 18.01.2022 року передачу справ Кооперативу провести у присутності Контрольно - ревізійної комісії Кооперативу та скласти акт прийому - передачі справ. 16.01.2022 року бухгалтер [PERSON] власноруч склала акт передачі грошових коштів з якого вбачається, крім інших коштів, залишок 2070 доларів США. Таким чином, стало відомо, що у касі Гаражно-будівельного кооперативу «Школьний-2» відсутні грошові кошти у сумі 29 930 грн. 16.01.2022 року Головою ревізійної комісії каси ГБК була виявлена недостача грошових коштів у сумі 29 930 грн. Надалі [PERSON] перестала виходити на роботу, на письмове запрошення [PERSON] на роботу не прийшла мотивуючи тим, що нібито вона звільнена, хоча її офіційного звільнення не відбулось, адже не було від неї акту здачі посади бухгалтером та прийому новим бухгалтером з відповідними підписами. 18.01.2022 року Контрольно-ревізійна комісія Кооперативу у складі голови комісії Вахницького П. О., членів комісії [PERSON] , [PERSON] в присутності Голови ГБК [PERSON] та бухгалтера Байдан Т А перевірили залишки коштів, які знаходяться в касі ГБК де виявили , крім інших коштів, залишок у 2070 доларів США. 19.01.2022 року, у зв`язку з виявленням недостачі грошових коштів у сумі 29 930 грн., у касі Гаражно-будівельного кооперативу «Школьний-2», Головою правління було сформовано наказ №4, за яким за підсумками передачі справ бухгалтером [PERSON] Голові ревізійної комісії ГБК Вахницькому П.О. доручено до 21.01.2022 року провести службове розслідування по факту виявлених недостач грошових коштів у касі ГБК. 21.01.2022 року бухгалтер [PERSON] склала заяву у якої зазначила, що 16.01.2022 року при прийнятті каси та документів у [PERSON] у присутності у складі голови комісії Вахницького П. О., членів комісії [PERSON] , [PERSON] в присутності Голови ГБК [PERSON] було виявлено недостачу у сумі 29 930 грн.| 21.01.2022 року Головою Кооперативу «Школьний-2» попереджено і надіслано заяву [PERSON] щодо неможливості видати їй наказ про звільнення, у зв`язку з непідписанням акту про результати перевірки каси. 27.01.2022 року [PERSON] відмовилась прибути на роботу та заперечила щодо наявності в неї заборгованості \~ \~ \~ \~перед Кооперативом посилаючись на крадіжку грошей з каси. Таким чином, [PERSON] будучи матеріально відповідальною особою - Головним бухгалтером Кооперативу «Школьний-2» допустила недостачу грошових коштів у сумі 29 930 грн. Беручи до уваги встановлені обставини та аналізуючи вищезазначені норми, суд приходить висновку, що між сторонами склались трудові правовідносини, які регулюються\~главою ІХ КЗпП України. Відповідно до\~статті 130 КЗпП України\~працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до\~ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Випадки повної матеріальної відповідальності встановлені\~статтею 134 КЗпП України. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті\~13511\~цього\~Кодексу\~укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в\~\~незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством; 10) шкоди завдано недостачею, знищенням або пошкодженням обладнання та засобів, наданих у користування працівнику для виконання роботи за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу. У разі звільнення працівника та неповернення наданих йому у користування обладнання та засобів з нього може бути стягнута балансова вартість такого обладнання у порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 135-1 КЗпП України\~письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та: 1) займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачає, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1\~статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з\~статті 135-1 КЗпП\~може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності (ч.ч.2,3\~КЗпП України). Обов`язковими умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відсутність підстав чи однієї з обов`язкових умов матеріальної відповідальності, звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог частини першої\~статті 135-3 КЗпП України\~розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За правилами частини першої\~ст. 137 КЗпП України\~суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У пункті 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками"\~судам роз`яснено, що у кожному випадку суд зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст.130,\~135-3,\~137 КЗпП України\~залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. За таких обставин, суд на підставі встановлених обставини справи, що підтверджені належними та допустимими доказами у справі, приходить до висновку про доведеність заявлених позивачем позовних вимог, у зв`язку з чим наявні правові підстави для його задоволення. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частинами першою та другою статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч.ч. 1-4ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно роз`яснень, які містяться в 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правничу допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу була надано договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі виконаних робіт, та квитанцію про сплату витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, витрати на правову допомогу підлягають стягненню відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 7000 грн. Відповідно до\~ст. 141 ч. 1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved