Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

У вересні 2021 року до суду надійшла зазначена цивільна справа про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов обґрунтовано тим, що 28 травня 2012 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким ПАТ "Державний ощадний банк України" надав [PERSON] у користування грошові кошти у розмірі 145 000,00 грн за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 11% річних строком кінцевого терміну повернення 27 травня 2022 року. На забезпечення вказаного кредитного договору між позивачем та відповідачами було укладено іпотечний договір від 28 травня 2012 року щодо двокімнатної квартири загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав повністю, натомість [PERSON] ухилявся від виконання своїх обов`язків щодо сплати позичених коштів та процентів за їх користування, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Від відповідача на адресу суду жодних заяв або відзиву не надходило, про причини неявки суду не відомо. На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд по даній справі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що 28 травня 2012 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений кредитний договір №986, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 145 000,00 грн. зі сплатою 11 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 27.05.2022 року, що підтверджується копією вказаного кредитного договору. Згідно копії заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду у справі №185/9459/17 від 11.12.2018 року, задоволено позов ПАТ "Державний Ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] та стягнуто з останнього на користь банку заборгованість за кредитним договором №986 від 28 травня 2012 року в розмірі 163855,88 грн, яка складається з наступного: 97767,42 грн. тіло кредиту; 48939,97 грн. заборгованість за відсотками; 14213,96 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 2934,53 грн. три проценти річних від суми заборгованості, та судові витрати у розмірі 2457,84 грн. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На забезпечення вказаного кредитного договору між позивачем та відповідачами було укладено іпотечний договір від 28 травня 2012 року щодо двокімнатної квартири загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов якого у позивача виникло право на звернення стягнення на вказану квартиру у разі невиконання позичальником, [PERSON] , умов кредитного договору №986 від 28 травня 2012 року. Вказане підтверджується копією зазначеного договору іпотеки. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом (частина перша статті 575 ЦК України). Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у справі у справі № 296/7213/15 ( провадження 61-10125св21) від 22 червня 2022 року. Так, Суд вказав, що недотримання правил про повідомлення боржника та іпотекодавця про заборгованість (ст.35 Закону України «Про іпотеку») перешкоджає зверненню стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, але не перешкоджає реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду. Верховний Суд врахував, що на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, який 25 травня 2022 року продовжено строком на 90 діб. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України доповнила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Враховуючи, що на момент скасування Верховним Судом попередніх судових рішень у зв`язку з порушенням норм права та ухвалення нового рішення воєнний стан в Україні триває, виконання судового рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на електронних торгах зупинено на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Звертаючи увагу на викладені по справі обставини, а також на зазначені норми чинного законодавства та викладену позицію Верховного Суду, беручи до уваги наявність заочного рішення щодо стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2792,99 грн.

Outcome: approved