Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2510 грн. щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2021 року і до повноліття дитини, а також про стягнення аліментів за минулий час, починаючи з 01 березня 2018 року по 30 вересня 2021 року в розмірі 93350грн. В обґрунтування позову зазначала, що відповідач є батьком її доньки [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини вони з відповідачем проживали разом з листопада 2011 року до травня 2014 року без реєстрації шлюбу. Але спільне життя не склалось. Дитина проживає з нею. За неможливості самостійно забезпечити належний рівень життя дитини, вважає, що відповідач, як здорова та працездатна особа, зможе сплачувати аліменти на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 2510 грн у місяць. Щодо офіційного працевлаштування відповідача їй нічого невідомо, а також невідомо щодо наявності на утриманні інших осіб. Також просила стягнути з відповідача аліменти за минулий час, з березня 2018 року, посилаючись на те, що двічі зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів: у 2014 році, але у зв`язку з вирішенням питання щодо сплати аліментів самостійно з відповідачем, за її клопотанням судом було залишено її позовну заяву без розгляду, та у 2018 році, однак через не усунуті недоліки позовної заяви її позов був повернутий. У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги визнав частково, в стягненні аліментів в частці з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову. Зазначав, що [INFO] у нього у цивільному шлюбі народився син. 29 листопада 2017 року він одружився та у нього на утриманні перебуває дружина, яка не працює, та неповнолітній син. З червня 2021 року він працює в ТОВ «Траксервіс В12» та отримує заробітну плату в розмірі 6500грн. Після домовленості з позивачкою у 2014 році він добровільно сплачує останній допомогу на дитину в сумі від 500грн. до 1000грн. щомісяця. Вважає необґрунтованою вимогу про стягнення аліментів у сумі 2500грн. Надав копії документів та квитанцій. В судовому засіданні 03 лютого 2022 року позивач підтримала позов, зазначила, що розуміє, що сума аліментів у розмірі 2510грн. є значною для відповідача порівняно з розміром його заробітної плати в 6500грн., однак наполягала на стягненні аліментів саме у твердій грошовій сумі, але в розмірі - як вирішить суд. Вважає факт звернення до суду доказом того, що вона вживала заходи до стягнення аліментів. Зазначила, що після повернення їй позовної заяви, більше до суду не зверталась. Додала, що відповідач платив добровільно певні суми, але не регулярно, то більше, то менше оговореної суми. Суми зазначались нею особисто та відповідач з ними погоджувався. Останній раз відповідач сплатив гроші в серпні 2021 року, до цього ще платив у 2020 році. В судовому засіданні відповідач просив призначити до стягнення аліменти в розмірі 1\\4 частки заробітної плати посилаючись на наявність другої дитини та перебування дружини у стані вагітності. Надавши пояснення, сторони у наступні судові засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Крім того, відповідач надав суду копію про народження другої дитини, [INFO] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , виданого 04 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області, батьками дитини є: матір`ю [PERSON] ( позивачка), батьком [PERSON] ( відповідач). Як вбачається з довідки про склад сім`ї, виданої Грейгівською сільською радою Вітовського району Миколаївської області, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частини перша, третя статті 181 СК України). Згідно приписів частини першої та частини другої статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мати і батько, відповідно до приписів частини першої статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України. Враховуючи право позивача визначати спосіб стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі, що вона підтвердила у судовому засіданні, матеріальний та сімейний стан відповідача, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, встановленому Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», який складає 2510грн., а також враховуючи рівність обов`язків батьків щодо утримання своїх дітей, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів у сумі 1255грн, що складає 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає приписам частини 2 статті 182 СК України. Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У позовній заяві позивач просить стягувати аліменти з відповідача за минулий час, а саме починаючи з 01 березня 2018 року по 30 вересня 2021 року, посилаючись на звернення до суду раніше. Відповідно до статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержувати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. З наданих позивачкою доказів вбачається, що вона 06 лютого 2018 року зверталась до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 08 лютого 2018 року позовна заява залишена без руху та 28 березня 2018 року ухвалою суду позовна заява визнана неподаною та повернута позивачці. Також в судовому засіданні позивачка зазначила, що відповідач сплачував їй аліменти у розмірах, які визначала вона сама. Отже, зазначені обставини суд не може розцінювати як ухилення відповідача від сплати аліментів, у зв`язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. В своїй заяві відповідач просить розстрочити сплату суми заборгованості по аліментам, однак суд вважає зазначену заяву передчасною, оскільки сума заборгованості станом на час розгляду справи не визначена. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. На підставі частини шостої статті 141 ЦПК України, частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908грн.

Outcome: partial