Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

30.09.2022 позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 09.07.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №56, а також стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, аліменти на дитину, яка продовжує навчання [PERSON] до досягнення ним 23 років, та стягнення з [PERSON] на користь позивачки заборгованості по аліментам на утримання дітей, починаючи з жовтня 2019 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Приводом для розлучення стали постійні зради відповідача, відсутність постійного місця роботи впродовж тривалого часу, відсутність уваги до позивачки та дітей. Відповідач не цікавився життям дітей, станом їх здоров`я, не приймав участі у їх вихованні, матеріально не забезпечував. Сім`я розпалась, фактично шлюбні стосунки були припинені в жовтні 2019 року. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 30.09.2022 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 17.10.2022 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. 01.11.2022 позивачкою до суду надано клопотання про проведення розгляду без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. (а.с. 26) У судові засідання позивачка та її представник не з`явились, 30.11.2022 представником позивачки - адвокатом Беркутою В.Л. подано заяву, у якій він просить залишити без розгляду позивні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а також аліменти на дитину, яка продовжує навчання [PERSON] до досягнення ним 23 років, та стягнення з [PERSON] на користь позивачки заборгованості по аліментам на утримання дітей, починаючи з жовтня 2019 року, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримують в повному обсязі, просять проводити розгляд справи за їх відсутності, також не заперечують проти заочного розгляду справи. (а.с. 35). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 33). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 01.12.2022 залишено без розгляду позивні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, аліментів на дитину, яка продовжує навчання [PERSON] до досягнення ним 23 років, та стягнення з [PERSON] на користь позивачки заборгованості по аліментам на утримання дітей, починаючи з жовтня 2019 року. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду позивачки та її представника, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 01.12.2022 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 11.03.2019 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №56, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.03.2019 (а.с. 4). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2019 року, спільне господарство не ведеться. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Також, відповідачем у 2015 році був всиновлений син позивачки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де батьком зазначено [PERSON] (а.с. 10); На даний момент неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачкою. Старший син [PERSON] навчається в Київському коледжі міського господарства Таврійського національного університету ім. В.В. Вернадського та проживає окремо, що підтверджується копією студентського квитка (а.с.13) Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Позивачка скористалася даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а також те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про суть пред`явлених вимог, не надав суду жодних заперечень та доказів, що свідчать про обставини, які суд повинен врахувати при розгляді справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому наявні підстави, в розумінні ст. 112 СК України, для задоволення позову, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Окрім того, суд звертає увагу на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Позивачка правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, не скористалась. Будь-яких заяв чи клопотань з даного питання від неї до суду не надходило. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією №8719-6110-2694-6754 від 23.09.2022 (а.с. 1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 17). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом, позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією №8719-6110-2694-6754 від 23.09.2022 (а.с. 1). Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, сума судового збору, сплаченого позивачкою у розмірі 992,40 грн підлягає стягненню з відповідача на її користь. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved