Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Державного підприємства «Класифікаційне Товариство Регістр Судноплавства України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бриз 3000», Приватного підприємства «Бриз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Актив Групп», Фізичної особи-підприємця [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Моди «РІТО», Фізичної особи-підприємця [PERSON] , [PERSON] про виділення в натурі частки нежилого приміщення, припинення права спільної часткової власності. Позовні вимоги Позивача [PERSON] обґрунтовані тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бабич О. М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 15.11.2002р. за реєстровим №4110, зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» належать нежилі приміщення будівлі адміністративного корпусу №2 площею 88,2 кв.м., що становить 2/100 (приміщення №16) від будівлі адмінкорпусу №2 площею 3930,4 кв. м. по [ADDRESS] . Уточнена площа приміщення за рахунок демонтування та встановлення некапітальних перегородок, згідно технічного паспорту, виготовленого Асоціацією «Авістор-Буд» становить 87,3 кв.м. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.03.2019р. приватним нотаріусом КМНО Смичковою Л. Б., [PERSON] належить частка у розмірі 13/1000 частин нежилого будинку - будівлі адміністративного корпусу №2, яка складається з приміщення №24 та частини групи приміщень №17 площею 35,9 кв.м. по [ADDRESS] . Згідно з довідкою Асоціації «Авістор-Буд» від 17 травня 2020 року №960/01/20 нумерація та кількість приміщень за адресою [ADDRESS] адміністративний корпус [ADDRESS] змінилась за рахунок демонтування та встановлення некапітальних перегородок, внаслідок чого група приміщень №24 та частина групи приміщень №17 об`єднані в приміщення №24. Згідно Висновку експерта №248/09-2020 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, складеного 11.09.2020 року судовим експертом Свістуновим І. С. (Свідоцтво №1623 від 22 березня 2013 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), група приміщень №16, загальною площею 87,3 кв.м, та група приміщень №24, загальною площею 35,9 кв.м, є ізольованими та не потребують виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування, тому наявна технічна можливість виділу вказаних приміщень. Позивач за первісним позовом вважає можливим здійснити виділ належних йому часток 2/100 та 13/1000 у праві спільної часткової власності на будівлю адміністративного корпусу №2 загальною площею 3930,4 кв. м. по [ADDRESS] , та припинити право спільної часткової власності. Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання . На адресу Подільського районного суду міста Києва засобами поштового зв`язку Відповідачем [PERSON] було направлено зустрічну позовну заяву до [PERSON] , фізичної особи - підприємця [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Актив Групп», [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИЗ 3000», Державного підприємства «Класифікаційне Товариство Регістр Судноплавства України» про виділ у натурі частки зі спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності на нежитлові приміщення. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що їй на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, укладеного 19 травня 2021р. з Дочірнім підприємством «ДОМАСТЕР» (до зміни назви Дочірнє підприємство «Кентавр ВТХ), ідентифікаційний код 32425275, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванченко О.Л., зареєстрованого в реєстрі за №992, належить частка права власності в нежилому будинку - будівлі адміністративного корпусу №2, загальною площею 3945,5 кв.м, розташованому за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 7/100, що являє собою нежитлові приміщення загальною площею 277,7 кв.м., що складаються з приміщень на 1-му поверсі - площею 179,8 кв.м. та підвалі - площею 97.9 кв.м, відтак до нового власника перейшли всі права та обов`язки від колишнього власника Дочірнього підприємства «ДОМАСТЕР» щодо такого нерухомого майна. Відповідно до Технічного паспорту на групу нежитлових приміщень №8:26, в будинку [ADDRESS] , нежитлові приміщення загальною площею 277,7 кв.м., що складаються з приміщень на 1-му поверсі - площею 179,8 кв.м. та підвалі - площею 97.9 кв.м, складаються з наступних груп нежитлових приміщень група приміщень №8, загальною площею 97,9 кв.м, та групи приміщень №26, загальною площею 179,8 кв.м. Згідно з Висновком експерта №248/09-2020 від 11.09.2020р. складеного за результатами проведення будівельно-технічної експертизи судовим експертом Свістуновим І. С. (свідоцтво №1623 від 22.03.2013р., видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) наявна технічна можливість виділу, зокрема, групи приміщень № 8, загальною площею 97,9 кв.м, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; групи приміщень №26 загальною площею 179,8 кв. м. розташованих за адресою: [ADDRESS] . Дані приміщення є ізольованими та не потребують виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування. Позивачка за зустрічним позовом вважає можливим виділ у натурі належної їй частки у праві спільної часткової власності в нежилому будинку - будівлі адміністративного корпусу №2, загальною площею 3945,5 кв.м, розташованому за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 7/100. Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до спільного розгляду з первісним. Позивачі за первісним та зустрічним позовами зазначають, що кожен із співвласників здійснює фактичне ізольоване користування нежитловими приміщеннями в будівлі, площа яких відповідає частці кожного з них у праві власності на будівлю, не перешкоджаючи один одному у здійсненні права володіння та користування, не маючи при цьому ані спільних входів, ані місць, що знаходяться у спільному користуванні. Враховуючи це, кожен з Позивачів виявив бажання здійснити виділ у натурі належних кожному з них часток у праві спільної часткової власності, з урахуванням наявності технічної можливості такого виділу у самостійні ізольовані об`єкти нерухомого майна. У зв`язку з існуванням певних причин неможливості укладення нотаріального посвідченого договору про поділ об`єкта між співвласниками, викликаних небажанням окремих співвласників щодо такого поділу, Позивачі змушені були звернутись з позовами до суду. Позивачі вважають, такий виділ не порушить права інших співвласників у будь-який інший спосіб, оскільки вказані приміщення з моменту придбання та станом на даний час перебувають у користуванні та володінні Позивачів, жодним чином не пов`язані з господарською діяльністю інших співвласників в інших приміщеннях спільного майна. Виділ не зумовить втрату функціонального призначення спільного майна та належну його експлуатацію іншими співвласниками. Від представника Позивача за первісним позовом надійшла заява про заміну неналежного відповідача, відповідно до якої змінено склад відповідачів за первісним позовом. Ухвалою суду від 10 листопада 2022 року замінено у первісному позові відповідачів на належних: [PERSON] , Державну підприємство «Класифікаційне Товариство Регістр Судноплавства України», Товариство з обмеженою відповідальністю «Бриз 3000», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Актив Групп», Фізичну особи-підприємця [PERSON] , [PERSON] . У підготовчому засіданні суд з`ясував думку учасників справи з приводу позовних вимог. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовів заперечення відсутні. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бриз 3000» проти задоволення позовних вимог як за первісним, так і за зустрічним позовами не заперечував просив розглянути справу без його участі, про що надав відповідну заяву. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Актив Групп» також надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Державне підприємство «Класифікаційне Товариство Регістр Судноплавства України» надав на адресу суду відзив на первісний позов, проти задоволення вимог заперечував, на зустрічний позов відзиву не надав. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] відзивів на позови не надала, до судового засідання не з`явилась. Представником Позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить задовольнити зустрічний позов, вважаючи його вимоги обґрунтованими належними доказами. Ухвалою суду від 10 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Від учасників справи надійшли заяви на адресу суду про розгляд справи за їх відсутності. Від представника Позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) про розгляд справи без участі Позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог за первісним позовом наполягав, проти задоволення позовних вимог за зустрічним позовом не заперечував. Від представника Позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) про розгляд справи за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом наполягають, проти задоволення вимог за первісним позовом - не заперечують. Від представника відповідача Державне підприємство «Класифікаційне Товариство Регістр Судноплавства України» про розгляд справи за відсутності відповідача, просив справу розглянути у відповідності до норм чинного законодавства України. Від інших відповідачів заяв не надходило до судового засідання вони не з`явились, причини неявки не повідомили. Відповідно до приписів норм ч.8 ст. 178, ст.223 Цивільного процесуального кодексу України за даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відсутності учасників справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчивши матеріали справи у повному обсязі, суд встановив наступне. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно Інформаційної довідки НЖ-2020 №422 від 28.02.2020 за даними реєстрових книг КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, співвласниками нежилого будинку - будівлі адміністративного корпусу [ADDRESS] є: 2/100 частки, що складаються з нежитлових приміщень площею 88,2 кв.м., у праві власності належать [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Бабич О. М., приватним нотаріусом КМНО 15.11.2002р., р.№4110, зареєстрованого в КП «КМБТІ» КМР 04.12.2002р. за реєстровим №5420-П; 13/1000 часток у праві власності належать [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.03.2019р. приватним нотаріусом КМНО Смичковою Л. Б., зареєстрованого в реєстрі за №1270; 7/100 часток, що складаються з нежитлових приміщень загальною площею 277,7 кв.м, складаються з приміщень на 1-му поверсі - площею 179,8 кв.м та підвалі - площею 97,9 кв.м, у праві власності належать [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванченко О.Л., зареєстрованого в реєстрі за №992; 2/100 часток, що складаються з нежилих приміщень з №1 по №15, частина №1, №12 загальною площею 91,0 кв.м., у праві власності належать фізичній особі-підприємцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Левицьким Р. В., приватним нотаріусом КМНО 23.01.2008р. р.№130, зареєстрованого в КП «КМБТІ» КМР 06.02.2008р. за реєстровим №5420-П; 5/100 часток, що складаються з нежилих приміщень №№ 8,9,10,12,13 (групи приміщень№8), №№1,2 (групи приміщень №25) загальною площею 199,2 кв.м., у праві власності належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва від 13.10.2008р. (Наказ №1341-В від 13.10.2008) та зареєстрованого в Бюро 24.10.2008р. за реєстровим №5420-П; 1/100 часток, що складається з нежилих приміщень 2-го поверху загальною площею 44,3 кв.м., у праві власності належить Державному підприємству «Класифікаційне Товариство Регістр Судноплавства України» на підставі договору купівлі-продажу, частини нежитлового будинку, посвідченого 09.04.2003р. КМНО [PERSON] , зареєстрованого за №1073; 107/1000 часток, що складаються з нежитлових приміщень першого поверху площею 414,6 кв.м., у праві власності належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвест-траст Групп» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 30.07.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В., зареєстрованого за №590; 6/100 часток, нежилі приміщення № І, з № 1 по № 6, № ІІ, з № 7 по № 17, № ІІІ (групи приміщень № 7), № № 10,11 (групи приміщень № 8), № 1 (групи приміщень № 10) загальною площею 234,8 кв.м., у праві власності належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Бриз 3000» на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , видане 05.12.2012 Головним управлінням комунальної власності м. Києва (наказ №1112-В від 05.12.2012р.) на неж.пр. №I,з №1по №6, № II ,з №7по №17,№III (гр.пр.№7), №№10,11 (гр.пр.№8), №1 (гр.пр.№10) (в літ.А) заг. пл. 234,80 кв.м., що скл. 6/100ч. від буд. пл. 3945,50кв.м., Протоколу загальних зборів засновників ТОВ "БРИЗ 3000" №1 від 13.07.2018, Рішення власників ПП "БРИЗ" №5 від 13.07.2018р.; Акту прийому-передачі майна та грошової оцінки майна від 16.07.2018, складений між ПП "БРИЗ" та ТОВ "БРИЗ 3000". Як вбачається з даних про реєстрацію права власності на нежилий будинок - будівлю адміністративного корпусу [ADDRESS] , фактично проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності за кожним із співвласників із зазначенням розміру площі та визначенням конкретних приміщень, що відповідають частці у праві власності. Отже, частки співвласників визначені не лише як ідеальні частки, а й з описом фактичних приміщень спільного майна та їх площ, що до них входять. Суд звертає увагу, що сума часток у праві спільної часткової власності на зазначену будівлю не відповідає одиниці, відповідно загальна площа приміщень, що є у спільній частковій власності сторін по справі, не відповідає загальній площі будівлі адміністративного корпусу №2 за адресою: [ADDRESS] - 3945,5 кв.м. З наданої суду інформації, зокрема, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що іншими співвласниками були виділені у натурі частки у праві спільної часткової власності на вказану будівлю. Вказані обставини не можуть перешкоджати Позивачам у реалізації, наданих їм законних прав. Відповідно до Висновку експерта №248/09-2020 від 11.09.2020р. складеного за результатами проведення будівельно-технічної експертизи судовим експертом Свістуновим І. С. (свідоцтво №1623 від 22.03.2013р., видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), проведеного на замовлення [PERSON] та Дочірнього підприємства «Домастер» (попереднього власника 7/100 часток нежитлових приміщень у спірній будівлі, які набула у власність Позивач за зустрічним позовом [PERSON] ), встановлено: «Виходячи з вимог нормативних документів виділ: - групи приміщень №8 загальною площею 97,9 кв. м., серед яких: зал №8-1 площею 71,8 кв.м; підсобне приміщення №8-2 площею 2,7 кв.м; коридор №8-3 площею 13,7 кв.м; санвузол №8-4 площею 2,5 кв.м; санвузол №8-5 площею 1,8 кв.м; вбиральня №8-6 площею 1,5 кв.м; підсобне приміщення №8-7 площею 1,9 кв.м; підсобне приміщення №8-8 площею 2,0 кв.м за адресою: [ADDRESS] ; - групи приміщень №26 загальною площею 179,8 кв.м, серед яких: сходи № 26-1 площею 2,5 кв.м; зал №1 під №26-2 площею 71,3 кв.м; тамбур №26-3 площею 2,5 кв.м; зал №2 під №26-4 площею 37,5 кв.м; санвузол №26-5 площею 2,3 кв.м; вбиральня №26-6 площею 1,3 кв.м; вбиральня №26-7 площею 1,3 кв.м; коридор №26-8 площею 8,0 кв.м; кухня №26-9 площею 15,7 кв.м; мийка №26-10 площею 4,6 кв.м; склад №26-11 площею 4,5 кв.м; коридор №26-12 площею 5,2 кв.м; офіс №26-13 площею 5,5 кв.м; роздягальня №26-14 площею 5,1 кв.м; душова №26-15 площею 1,1 кв.м; коридор зі сходами №26-16 площею 6,2 кв.м; санвузол №26-17 площею 1,2 кв.м; мийка №26-18 площею 4,0 кв.м за адресою: [ADDRESS] ; - групи приміщень №16 загальною площею 87,3 кв.м, що розташовуються у нежитловій будівлі за адресою: [ADDRESS] , серед якої: основне приміщення №16-1 площею 37,0 кв.м; підсобне приміщення №16-2 площею 3,7 кв.м; основне приміщення №16-3 площею 8,9 кв.м; основне приміщення №16-4 площею 13,5 кв.м; підсобне приміщення №16-5 площею 3,2 кв.м; підсобне приміщення №16-6 площею 3,0 кв.м; вбиральня №16-7 площею 1,2 кв.м; основне приміщення №16-8 площею 13,2 кв.м; підсобне приміщення №16-9 площею 3,6 кв.м; - групи приміщень №24 загальною площею 35,9 кв.м, що розташовуються у нежитловій будівлі за адресою: [ADDRESS] , серед якої: допоміжне приміщення №24-1 площею 7,0 кв.м; допоміжне приміщення №24-2 площею 6,5 кв.м; допоміжне приміщення №24-3 площею 4,2 кв.м; основне приміщення №24-4 площею 8,7 кв.м; допоміжне приміщення №24-5 площею 7,4 кв.м; санвузол №24-6 площею 1,0 кв.м; санвузол №24-7 площею 1,1 кв.м, є технічно можливим. Дані приміщення є ізольованими та не потребують виконання додаткових будівельних робіт для ізольованого користування. На замовлення Позивача за первісним позовом Асоціацією «АВІСТОР-БУД» (код ЄДРПОУ 31813695) 27 травня 2020р. складений Технічний паспорт на групу нежитлових приміщень [ADDRESS] , інвентаризаційна справа №961/01/20; Технічний паспорт на групу нежитлових приміщень [ADDRESS] , інвентаризаційна справа №960/01/20, до якого долучена Довідка №960/01/20 від 27.05.2020р. про те, що загальна площа групи нежитлових приміщень становить 87,3 кв.м, нумерація та кількість приміщень, загальна площа змінилась за рахунок демонтування та встановлення некапітальних перегородок. На замовлення попереднього власника приміщень, що належать Позивачці за зустрічним позовом, Товариством з обмеженою відповідальністю «МІСЬКСПЕЦЕКСПЕРТ» (код ЄДРПОУ 33741633) 17.02.2020р. складено Технічний паспорт на групу нежитлових приміщень №8:26 по [ADDRESS] , до якого долучена Довідка від 17.02.2020р. про те, що загальна площа групи нежитлових приміщень 277,7 кв.м в тому числі: площа підвала 97,9 кв.м, площа першого поверху 179,8 кв.м, яка змінилась в результаті уточнення лінійних розмірів та площ. Вказані документи були передані Позивачу за зустрічним позовом під час укладення договору-купівлі продажу. Суд критично ставиться до заперечень проти первісного позову Відповідача Регістра судноплавства України, який посилається на відсутність Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна, складеного відповідно до вимог Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N 55, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 р. за N 774/14041. Так само, як і до тверджень, що Висновок експерта №248/09-2020 від 11.09.2020р. складеного за результатами проведення будівельно-технічної експертизи судовим експертом Свістуновим І. С. (свідоцтво №1623 від 22.03.2013р., видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), що наданий Позивачами на підтвердження своїх вимог, складений особою, що не має відповідної кваліфікації для складання висновку відповідно до вимог Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. З наступних мотивів. Виходячи з норм частин 1 та 2 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб. Відповідно до ст.17 Закону України «Про судову експертизу» для присвоєння та позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів створюються експертно-кваліфікаційні комісії при міністерствах та інших центральних органах виконавчої влади, до сфери управління яких належать державні спеціалізовані установи, що здійснюють судово-експертну діяльність. Висновок експерта №248/09-2020 від 11.09.2020р. складений за результатами проведення будівельно-технічної експертизи судовим експертом Свістуновим І. С., якому Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України присвоєна кваліфікація судового експерта з питань проведення будівельно-технічної експертизи та видано відповідне свідоцтво №1623 від 22.03.2013р., відомості про що внесені до Реєстру атестованих судових експертів. Відповідно до пп.5.1. п.5. Розділу ІІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, Затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) одним із основних завдань будівельно-технічної експертизи є визначення можливості та розробка варіантів розподілу (виділення частки; порядку користування) об`єктів нерухомого майна. З огляду на приписи ст.102, ч.1, ч.5 ст.106 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. В даному випадку у Висновку експерта №248/09-2020 від 11.09-20202р. (стор.3) зазначено, що експерту відомий зміст ч.5 ст.106 ЦПК України, висновок підготовлено для подання до суду, експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ст. 384 та ст. 385 КК України). Отже, Висновок експерта №248/09-2020 від 11.09.2020р., складений за результатами проведення будівельно-технічної експертизи судовим експертом Свістуновим І. С., є таким, що відповідає вимогам ст.102 Цивільного процесуального кодексу України, та відповідно до ст.77, ст.78, ст.79 Цивільного процесуального кодексу України є належним, допустимим та достовірним доказом, наданим Позивачами на підтвердження позовних вимог. Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно з ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з приписами ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Відповідно до ст. ст. 358, 364 Цивільного кодексу України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності. При цьому, відповідно до ч.3 ст.364 Цивільного кодексу України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13.02.2019 року у справі №405/4752/13-ц, оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Отже, у Конституції України закріплено конституційний принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти дії щодо свого майна будь-які угоди, відповідно за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки із майна, що є у спільній частковій власності, правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року в справі №6-1443цс16 зазначив, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Як установлено судом, об`єкти нерухомого майна, які просить виділити [PERSON] - група приміщень №8 загальною площею 97,9 кв. м. та група приміщень №26 загальною площею 179,8 кв.м, загальною площею 277,7 кв.м за адресою: [ADDRESS] , відповідають розміру частки 7/100, а об`єкти нерухомого майна які просить виділити Позивач за первісним позовом групи приміщень №16 загальною площею 87,3 кв.м, групи приміщень №24 загальною площею 35,9 кв.м, разом 123,2 кв.м, що розташовуються у нежитловій будівлі за адресою: [ADDRESS] , мають відхилення за площею у бік зменшення, оскільки згідно висновку експерта частці у 2/100 відповідає площа 78,91 кв.м, а частці у розмірі 13/1000 відповідає 51,29 кв.м, що загальною площею становить 130,2 кв.м. Однак, Позивач за первісним позовом просить виділити приміщення загальною площею 124 кв.м, що не відповідає дійсним обставинам справи і наданими доказами, крім того він не висуває до інших співвласників вимог про відшкодування відповідної грошової компенсації. Приписами ч. ч. 1, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено належними, допустимими та достатніми доказами, що частки, які просять виділити Позивачі в натурі є відокремленими та можуть бути виділені в натурі. Відповідачі не надали суду доказів, що свідчили б про порушення їх прав таким виділом. Позивачі подали заяви до суду щодо покладення судових витрат на позивачів. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial