Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

У серпні 2022 року до Решетилівського районного суду звернувся представник Військової академії (м. Одеса) Гуцалюк Роман Сергійович з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, вимоги якого обґрунтовані тим, що 11.08.2017 на підставі Наказу № 406 та на підставі наказу начальника Військової академії від 11.08.2017 № 48-РС відповідача було зараховано на посаду курсанта на перший курс навчання до Військової академії (м. Одеса). Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 28.08.2017 року № 183 [PERSON] призначено на посаду курсанта першого курсу навчання та з 28.08.2017 зараховано на всі види забезпечення за курсантськими нормами. У подальшому відповідач\~\~звернувся до командування Військової академії з рапортом про його відрахування з числа курсантів Військової академії, у зв`язку з розірванням контракту зі сторони військовослужбовця через небажання продовжувати навчання. Наказом начальника Військової академії від 07.11.2019 № 28-РС, згідно рапорту та на підставі протоколу Вченої ради Військової академії № 2 від 30.09.2019, у відповідності до Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої\~наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 № 490,\~\~ [PERSON] було\~\~відраховано з числа курсантів «через небажання продовжувати навчання», розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу зі старшим солдатом\~\~ [PERSON] \~\~(у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем). 07 листопада 2019 року відповідача було направлено в розпорядження Решетилівського РВК Полтавської області для постановки на військовий облік. Відповідно до розрахунку, загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням\~\~ [PERSON] у Військовій академії (м. Одеса), склав 310418,38 грн, які відповідач повинен був відшкодувати, однак добровільно цього не зробив. Посилаючись на вищезазначені обставини представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити. Згідно відповіді Виконавчого комітету Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, місце проживання відповідача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33). Ухвалою судді від 12.09.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 11.10.2022, яке було відкладене на 15.11.2022. У судове засідання 15.11.2022 представник позивача не з`явився, 11.11.2022 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 60). Відповідач у судове засідання 11.10.2022 та 15.11.2022 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.а.с. 41, 63). Відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ЦПК України, не подав, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов Військової академіє (м. Одеса) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі наказів начальника Військової академії (м. Одеса) від 11.08.2017 № 406 та від 11.08.2017 № 48-РС [PERSON] зараховано на навчання до Військової академії у 2017 році, призначено на посаду курсанта та присвоєно військове звання «Солдат» (звор. а.с. 13, а.с. 14). Згідно наказу начальника Військової академії (м. Одеса), від 28.08.2017 № 183, [PERSON] поставлено на всі види забезпечення за курсантським нормами, встановлено посадовий оклад у розмірі 530,00 грн (звор. а.с. 14). У подальшому відповідач звернувся до командування Військової академії з рапортом від 23.09.2022 про відрахування його з числа курсантів Військової академії у зв`язку з розірванням контракту зі сторони військовослужбовця, через небажання продовжувати навчання. [PERSON] підтвердив, що він попереджений про порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (звор. а.с. 10). Відповідно до витягу з протоколу № 2 засідання Вченої ради Військової академії від 30 вересня 2019 року, в результаті одностайного голосування було ухвалено рішення про відрахування курсанта [PERSON] у зв`язку з розірванням контракту із боку військовослужбовця через небажання продовжувати навчання (а.с. 11). Наказом начальника Військової академії від 07.11.2019 № 99-РС, [PERSON] 07.11.2019 було відраховано з числа курсантів Військової академії (м. Одеса) у зв`язку з розірванням контракту військовослужбовцем через небажання продовжувати навчання, а контракт із [PERSON] розірвано у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (а. с. 15). Також, на підставі наказу начальника Військової академії (м. Одеса) від 07.11.2019 № 243 [PERSON] з 07.11.2019 було виключено зі списків особового складу академії та знято зі всіх видів забезпечення (а.с. 16). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Пунктом 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №406/2011, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. За змістом ст. 1 та 10\~Закону України «Про оборону України», ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, а органом державної влади на місцях є підпорядковані Міністру оборони командири з`єднань, частин, інших формувань. Міністерство оборони України, згідно рішення Конституційного Суду України № 3-РП/99, від 08 квітня 1999 року, є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до Закону України «Про Збройні Сили України»\~та Статуту Військової академії (м. Одеса), академія входить до складу Збройних Сил України і підпорядкована Міністерству оборони України. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулює Закон України від 25.03.1992р. № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII). За змістом ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Одним з видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів). Положеннями ст. 25 Закон № 2232-XII встановлено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України. Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань. Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону. Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі\~Порядок). У Порядку визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону № 2232-XII витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі\~витрати). Відповідно до п. 4.5 Порядку розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів. Витрати відшкодовуються у повному розмірі, зокрема курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у заклад вищої освіти, курсантами жіночої статі - за весь період навчання. Пунктом 3 Порядку встановлено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: - грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; - перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; - оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах визначений Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007р. №419/831/240/605/537/219/534. Відповідно до п. 2.3 вказаного Наказу, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. Суд зауважує на тому, що Військова академія (м. Одеса) є структурною одиницею Міністерства оборони України. Командування академії несе повну відповідальність за збереження та ефективне використання закріпленого за вказаним навчальним закладом майна. Отже, невідшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з утриманням у Військовій академії, є прямою шкодою державі. Згідно довідки-розрахунку від 07.11.2019 № 1/55/3738, довідки щодо отриманої [PERSON] заробітної плати, довідки розрахунку за харчування [PERSON] , довідки розрахунку № 1/43 від 06.11.2019, довідки щодо вартості наданих комунальних послуг [PERSON] в період 16.04.2019 по 07.11.2019, Військовою академією (м. Одеса), загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням [PERSON] у Військовій академії (м. Одеса) становить 310418,38 коп. (а.с. 8, 9, 10). У довідці-розрахунку від 07.11.2019 № 1/55/3738 витрат, пов`язаних з утриманням курсанта [PERSON] у Військовій академії (м. Одеса), міститься підпис відповідача у графі «Зобов`язуюсь оплатити суму в касу або на рахунок Військової академії (м. Одеса)» про зобов`язання оплатити 310418,38 грн на касу або рахунок позивача та дата 07.11.2019 (а.с. 8). Крім цього, у вказаній довідці міститься відмітка про незгоду [PERSON] з розрахунком. При цьому суд зазначає, що відповідачем до суду не було надано жодних доказів чи заперечень щодо проведеного позивачем розрахунку та не надано власного розрахунку. Тому, з урахуванням вищезазначеного, суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням курсанта. Згідно довідки від 19.08.2022 № 26/5247, заборгованість в сумі 310418,38 грн станом на 16.08.2022 [PERSON] не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, враховуючи наявність у відповідача перед позивачем заборгованості, що підтверджується матеріалами справи, а також відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б вказували на неправомірність звернення позивача з вимогою про стягнення з відповідача даних коштів, враховуючи, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат До поданого позову додано платіжне доручення № 2001 від 05.09.2022 про сплату судового збору в розмірі 4656,00 грн (а.с. 27). Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір по даній справі в розмірі 4656,00 грн було зараховано до Державного бюджету України (а.с. 29). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі, з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4656,00 грн на користь позивача. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved