Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності на недоотриману пенсію у порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Вишневої міської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білінець Ольга Павлівна, в якому просив визнати право власності у порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] , та відмови від спадщини на його користь [PERSON] , на недоотриману пенсію у розмірі 78847 грн. 02 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є онуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Померла баба була зареєстрована як внутрішньопереміщена особа за адресою [ADDRESS] . Після смерті баби відкрилась спадщина на недоотриману пенсію в сумі 78847 грн. 02 коп. Сину померлої [PERSON] в УПФУ у Київській області було усно відмовлено у виплаті пенсії. На підставі заяви батька позивача про прийняття спадщини Вишневою міською державною нотаріальною конторою Київської області було заведено спадкову справу. Син померлої бабусі, батько позивача, відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. Постановою державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки серед поданих документів відсутня довідка з останнього місця проживання померлої бабусі. Проте сином померлої були надані нотаріусу документи, що підтверджують спільне проживання з матір`ю, а саме копію паспорта матері, свій паспорт та посвідку на проживання, в яких адреса реєстрації місця проживання співпадають: [ADDRESS] . Таке ж саме місце реєстрації мститься в паспорті позивача, на користь якого відмовився від прийняття спадини [PERSON] . Тобто місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. У зв`язку з відмовою позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину він вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2020 року матеріали вказаної цивільної справи передано для розгляду за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 вересня 2020 року головуючим суддею у справі визначено [PERSON] . Розпорядженням керівника апарату суду №1079 від 09 квітня 2021 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з відставкою судді. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 квітня 2021 року головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 30 квітня 2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 16 червня 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18 серпня 2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] в с. Мирному Єйського району Краснодарського краю, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивач є онуком померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому зазначено батьком позивача [PERSON] , а свідоцтві про народження [PERSON] його матір`ю записано [PERSON] . Відповідно до листа Відділу з питань виплати пенсій №14 Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , залишилась недоотримана пенсія у розмірі 78847 грн. 02 коп. Постановою державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області від 17 березня 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти (недоотриману пенсію), що знаходиться у відділі з питань виплати пенсій №14 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду у Київській області у розмірі 78847 грн. 02 коп. у зв`язку з неподанням довідки з останнього місця проживання померлої, неможливості встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину, а також визначення частки у спадщині кожного зі спадкоємців, що стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на недоотримані пенсійні виплати в розмірі 78847 грн. 02 коп. Таким чином, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у виді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, відповідно до ст. 1227 ЦК України передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст вищевказаних норм також узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину, не розповсюджуються. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зазначене правило закріплене і в ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Зі змісту постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріуса винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження. У постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 227/1969/16-ц про визнання права власності на спадкове майно Верховний Суд в якості однієї із підстав для залишення без змін постанови суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову вказав, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. У постанові від 23 вересня 2019 року у справі №641/4101/16-ц Верховний суд зробив висновок про те, що якщо відсутність умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Вищевикладене свідчить про те, що основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов. Як вбачається з матеріалів справи, постановою нотаріуса від 17 березня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на кошти, які були нараховані спадкодавцю в сумі 78847 грн. 02 коп. З довідки державного нотаріуса про коло спадкоємців вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлої [INFO] його баби [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , спадкова справа після якої заведена Вишневою міською державною нотаріальною конторою Київської області 07 листопада 2019 року за № 299/2019 рік. Батько позивача [PERSON] звернувся до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] , яка була посвідчена державним нотаріусом 07 листопада 2019 року. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним». Згідно абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Таким чином, встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, а відповідачем здійснюється незаконне перешкоджання реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна, що складається із неотриманої спадкодавцем за життя пенсії, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на невиплачену суми пенсії в порядку спадкування за законом після смерті його баби [PERSON] в сумі 78847 грн. 02 коп. підлягають задоволенню. Судові витрати у справі, що складаються із судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., сплаченого позивачем при зверненні до суду, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають покладенню на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved