Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів посилаючись на те, що з 2010 року вона проживала спільно з відповідачем, [INFO] народила доньку [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , однак відповідач не бажав подавати спільну заяву про реєстрацію народження дитини до органів реєстрації актів цивільного стану, у зв`язку з чим запис про батька дитини був внесений зі слів матері. Просить визнати [PERSON] батьком малолітньої [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), внести зміни до актового запису про народження дитини в частині зазначення відповідача батьком дитини. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та під присягою пояснила, що вони з відповідачем познайомились у 2010 році та почали спільно проживати в м. Чернігові в селищі Астра, потім переїхали в [ADDRESS] . В 2011 році у них народилась дитина, за наполяганням відповідача дочку назвали [PERSON] . На той час вона працювала у дитячому садочку та пішла у відпустку по догляду за дитиною на три роки. [PERSON] працював охоронцем в магазині, потім експедитором. Їй довелось самостійно займатися оформленням свідоцтва про народження дитини, бо батько просто не хотів цим займатися, до відділу реєстрації актів цивільно стану не пішов, не мав бажання записувати дитину на своє прізвище. До 2015 року стосунки між нею та відповідачем були більш-менш нормальні, дитину виховували спільно, мали спільні витрати та спільний відпочинок. З 2015 року він почав розважатися з друзями, зникав з дому на кілька днів, почались сварки, в тому ж 2015 році він взагалі пішов з дому і залишив її з дитиною. Матеріальну допомогу дитині не надавав, з 2015 року вона отримала від нього лише 300 гривень. Останній раз він бачився з дитиною взимку 2020 року. В подальшому вона не бажала, щоб батько спілкувався з дитиною, і він такого бажання не мав. Наразі вона і дитина не бажають зміни прізвища дівчинки на прізвище батька через відсутність будь-якого спілкування. Раніше вона працювала на трьох роботах та мала можливість утримувати дитину самостійно. На даний час вона у зв`язку з ситуацією в країні не отримує тих доходів, що мала раніше, і на утримання дитини їй не вистачає коштів. У відповідача жодних сумнівів у батьківстві щодо [PERSON] не виникало. Заяву про визнання позову він направив до суду після спілкування з ним телефоном. Їй відомо, що відповідач має іншу родину, однак їй невідомо, чи є у нього на даний час інші діти. З лютого 2022 року відповідач призваний до лав ЗСУ. Жодних соціальних виплат на дитину вона не оформлювала та не отримувала. Фотографії з дитиною і відповідачем були зроблені у період з 2011 по 2013 рік, у тому числі наявні фото з батьками та родичами [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та про повне визнання позовних вимог. Справа надійшла до суду 09.08.2022 в порядку визначення територіальної підсудності з Новозаводського районного суду м. Чернігова, загальне позовне провадження відкрито 11.08.2022 , підготовче провадження закрито 05.09.2022. Розгляд справи був зупинений ухвалою Куликівського районного суду від 12.10.2022, 14.11.2022 провадження у справі поновлено у зв`язку з надходженням заяви [PERSON] про повне визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що мати дитини на момент зачаття та народження дитини у шлюбі не перебувала, відомості про батька дитини записані зі слів матері дитини, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 3-4,6). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 5 СК України Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. За змістом ст. 128 СК України закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. На підтвердження визнання [PERSON] свого батьківства позивачка надала скріншоти (\~знімки екрана смартфона) з особистою перепискою у Viber та Facebook (мессенжер) з обговорення питання про виплату аліментів та обміну фотографіями дочки [PERSON] (а.с.3,11), а також фотокопію сторін альбому дитини зі знімками матері, батька на новонародженої, спільних прогулянок матері, батька та дитини, спільних фото позивачки та відповідача (а.с. 11-15). З урахуванням визнання позову відповідачем, пояснень позивачки в судовому засіданні, суд визнає надані докази належними, допустимими та такими, що в достатній мірі підтверджують походження дитини від відповідача. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 Сімейного Кодексу України, або\~рішення суду\~орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні\~зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про\~народження. На виконання вказаної вимоги закону, мають бути внесені зміни до актового запису про народження [PERSON] відповідно до заявлених позовних вимог, з присвоєнням дитині прізвища матері « [PERSON] ». Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач перебуває в працездатному віці, належних та допустимих доказів про обтяження утриманням інших осіб не надано, являючись батьком малолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до повноліття. Суд дійшов висновку, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини свого доходу. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст. 188 СК України, не встановлено. Згідно зі ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. \~ \~ \~ \~Таким чином, на підставі вимог діючого законодавства, наданих доказів, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме про визнання батьківства [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , стягнення з нього аліментів на утримання дитини та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Outcome: approved