Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №490/2787/21, в якому просив вирішити питання про судові витрати, а саме витрати на судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову у сумі 454,00 грн. Ухвалою від 23.11.2022 року заяву прийнято до розгляду на призначено судове засідання на 01.12.2022 року. Сторони до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.09.2022 року позов [PERSON] до Акціонерного Товариства « Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким що не підлягає виконанню , треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторія Володимирівна,- задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 05 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за № 5782 про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Акціонерного Товариства « Альфа-Банк (код ЄДРПОУ 23494714) заборгованості у розмірі 43575,56 грн таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Акціонерного Товариства « Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714)на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 908,00 грн. Однак, при постановленні по справі Центральним районним судом м. Миколаєва рішення від 15.09.2022 року, питання розподілу судових витрат в частині витрат, пов`язаних з стягненням з відповідача судового збору за подання заяви про забезпечення позову не було вирішено. Відповідно до положень ч.1 п.3) ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] сплачено судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 454,00 грн., при цьому банком стягнуто комісію у розмірі 4,54 грн., що підтверджується квитанцією від 09.04.2021 року №@2PL536043. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, враховуючи, що комісія банку не відноситься до судових витрат, в розумінні ст.133 ЦПК України, суд вважає необхідним відмовити в стягнення з позивача на користь відповідача комісії банку 08 грн. 58 коп.за сплату судового збору. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Виходячи з вище вказаного, у зв`язку з не вирішенням судом питання щодо стягнення з боржника на користь стягувача понесених судових витрат по сплаті судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про задоволення заяви частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial