Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

22 липня 2022 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] ( [ADDRESS] ) до Житлово - будівельного кооперативу «Квазар-9» (м. Київ, бульвар Володимира Висоцького, 4), 3-тя особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Київ, вул.. Оноре де Бальзака, 64), П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Київ, вул. Миколи Закревського, 47) про скасування арешту нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 04.05.1991 року між Позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, внаслідок чого позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». 18.09.1995 року рішенням Ватутінського районного суду м. Києва шлюб було розірвано та змінено прізвище на попереднє « [PERSON] ». Після офіційного розлучення сторони продовжували спільно проживати однією сім`єю. Разом з тим, на ґрунті безпідставних ревнощів у березні 1999 року [PERSON] звернувся до Ватутінського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] та третіх осіб: доньки Позивача [PERSON] , ЖБК « Квазар-9», про визнання права власності на 1/3 частини квартири та ухвалити порядок користування квартирою. 08.06.2000 року рішенням Ватутінського районного суду м. Києва позов задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на ј частину квартири [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на ѕ частини квартири [ADDRESS] , підсобні приміщення залишаються у загальному користуванні. Згідно з довідкою ЖБК «Квазар-9» від 08.02.2022 року №5 на підставі вищезазначеного рішення було розділено особові рахунки по сплаті комунальних послуг. Згідно з листом Комунального підприємства Київської міської ради « Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.11.2020 року №062/14-129/11 (И-2020) щодо інформації про право власності на майно, за даними реєстрових книг Бюро об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] зареєстрований за: - ѕ [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 26.11.1998 року Серія ККВ №25194; -1/4 за [PERSON] на підставі рішення Ватутінського районного суду м. Києва. [PERSON] з січня 2005 року по лютий 2015 року не сплачував комунальні послуги за свою частину квартири, тому ЖБК « Квазар-9» у квітні 2015 року змушений був звернутися до суду. 30.06.2015 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено рішення про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] на користь ЖБК « Квазар-9» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з січня 2005 року по лютий 2015 рік. Арешт на нерухоме майно померлого [PERSON] було накладено 01.02.2016 року Деснянським РВ ДВС м. Києва ГУУЮ у м. Києва в рамках виконавчого провадження № 49973794. Відповідно до інформації наданої Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у листах від 15.12.2021 року № 38330-Н від 07.11.2021 року та від 27.01.2022 року №40234-Н від 29.12.2021 на заяви [PERSON] про зняття арешту з майна повідомлено, що При перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №49973794 з примусово виконання виконавчого листа від 04.07.2015 року № 2-3337/2015 виданого Деснянським районним судом м. Києва по справі № 754/6690/15, про стягнення зі [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги на користь ЖБК « Квазар-9». 29.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 01.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] 13.06.2016 року державним виконавцем відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ « Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Стягувач ЖБК «Квазар-9» не звертався повторно до Деснянського РВ ДВС м. Києва ГУ УЮ у м. Києві з метою пред`явлення виконавчого документу до виконання. Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначив, що надати матеріали виконавчого провадження № 49973794 для ознайомлення та більш детальну інформацію не має можливості, так як відповідно до розділу ІХ наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року №1829/5, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 08.06.2017 року за №699/30567 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих документів становить 3 роки. Передані до архіву органу державної виконавчої служби, справи та виконавчі провадження, строк зберігання який закінчився підлягають знищенню. Також рекомендував звернутися для вирішення оскаржуваного питання, щодо зняття арешту з усього майна до суду. Померлому [INFO] [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) належало нерухоме майно за адресою [ADDRESS] . Іншого нерухомого майна в нього не було. Разом з тим, для прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка [PERSON] [PERSON] , зокрема на ј частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . необхідно було звернутися Позивачу до суду із встановленням факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 09.06.2021 року Деснянським районним судом м. Києва було встановлено юридичний факт проживання однією сім`єю [PERSON] та померлого [PERSON] без шлюбу у період з 01.01.2004 року по 25.01.2020 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ від 07.12.2021 року № 5841/02-14 виданою державним нотаріусом Козак Н.А., [PERSON] -є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Спадкова справа, щодо майна померлого заведена П`ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 03.08.2021 року за №949/2021 рік. Разом з тим, постановою П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.12.2021 року вих.. № 6072/02-31/2021-10 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частину квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] - до зняття арешту, зареєстрованого на його ім`я. 01.12.2021 року між Позивачем та ЖБК « Квазар-9» укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги №11 по особовому рахунку померлого [PERSON] кВ.90.2, предметом якого є розстрочка у погашенні заборгованості з квартирної плати ( плати за утримання житла)Ю що утворилась станом на 01.12.2021 року на суму 21044,74. Реструктуризація надається з 01.12.2021 рік по 01.12.2026 рік з рівним розподілом за місяцями по 350,75 грн. щомісячно. ЖБК « Квазар-9» зобов`язується у разі дострокового погашення боргу прийняти рішення про припинення дії договору. Згідно з квитанцією АТ « Ощадбанк» Київське РУ № 201 від 27.12.2021 року [PERSON] достроково погасила борг за житлово-комунальні послуги, що надавалися ЖБК « Квазар-9» по особовому рахунку кВ. №90.2 в розмірі 21044,74. Листом ЖБК «Квазар-9» від 28.12.2021 року №43, щодо врегулювання питання заборгованості померлого [PERSON] за комунальні послуги врегульовані зі спадкоємицею за законом [PERSON] мирним шляхом та зняття накладеного арешту на все нерухоме майно [PERSON] накладеного державним реєстратором: Клименко О.О. Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Київ, номер запису про обтяження № 14942444 від 13.06.2016 року, згідно Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №30025404 від 13.06.2016 повідомив: що питання заборгованості врегульовані зі спадкоємицею за законом [PERSON] , а саме підписанням Договору про реструктуризацію. У довідці стягувач ЖБК «Квазар-9» від 08.02.2022 року №5 повідомлено, що заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.06.2015 року у справі №754/6690/15 про стягнення заборгованості з [PERSON] за житлово - комунальні послуги виконано повністю [PERSON] . Жодних претензій ЖБК « Квазар-9» не має та просить Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) як стягувача: зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON] . Накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує законні права їх власника майна, щодо вільного розпорядження майном. Накладений арешт на усе майно померлого [PERSON] підлягає зняттю, з підстав виконання [PERSON] зобов`язання в повному обсязі, та закінчені архівного терміну зберігання документів на підставі яких він був накладений. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 25.07.2022 року відкрито провадження в справі. Призначено підготовче засідання. Визначено строк для подання відповідачем відзиву на позов у вигляді п`ятнадцяти днів з дня вручення (отримання) ухвали. Визначено строк для подання позивачем відповіді на відзив на позов у вигляді п`яті днів з дня отримання позивачем відзиву. Протягом розгляду справи в підготовчому засіданні позивач та його представник не з`являлись. Представником позивача, адвокатом Одинець Т.М. подано клопотання про розгляд підготовчого засідання у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили Представники 3-х осіб до судових засідань не з`явилися. Просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Протоколом судового засідання від 21.09.2022 року закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін. Сторона позивача протягом розгляду справи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. 3-ті особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов таких висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Судом встановлено, 04.05.1991 року між Позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, внаслідок чого позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». 18.09.1995 року рішенням Ватутінського районного суду м. Києва шлюб було розірвано та змінено прізвище на попередне « [PERSON] ». У березні 1999 року, [PERSON] звернувся до Ватутінського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] та третіх осіб: доньки Позивача [PERSON] , ЖБК «Квазар-9», про визнання права власності на 1/3 частини квартири та ухвалити порядок користування квартирою. 08.06.2000 року рішенням Ватутінського районного суду м. Києва позов задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на ј частину квартири [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на ѕ частини квартири [ADDRESS] , підсобні приміщення залишаються у загальному користуванні. Згідно з довідкою ЖБК «Квазар-9» від 08.02.2022 року №5 на підставі вищезазначеного рішення було розділено особові рахунки по сплаті комунальних послуг. Згідно з листом Комунального підприємства Київської міської ради « Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.11.2020 року №062/14-129/11 (И-2020) щодо інформації про право власності на майно, за даними реєстрових книг Бюро об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] зареєстрований за: - ѕ [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 26.11.1998 року Серія ККВ №25194; -1/4 за [PERSON] на підставі рішення Ватутінського районного суду м. Києва. [PERSON] з січня 2005 року по лютий 2015 року не сплачував комунальні послуги за свою частину квартири, тому ЖБК « Квазар-9» у квітні 2015 року змушений був звернутися до суду. 30.06.2015 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено рішення про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] на користь ЖБК « Квазар-9» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з січня 2005 року по лютий 2015 рік. Арешт на нерухоме майно померлого [PERSON] було накладено 01.02.2016 року Деснянським РВ ДВС м. Києва ГУУЮ у м. Києва в рамках виконавчого провадження № 49973794. Разом з тим, для прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка [PERSON] , [PERSON] , зокрема на ј частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . необхідно було звернутися до суду із встановленням факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 09.06.2021 року Деснянським районним судом м. Києва було встановлено юридичний факт проживання однією сім`єю [PERSON] та померлого [PERSON] без шлюбу у період з 01.01.2004 року по 25.01.2020 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ від 07.12.2021 року № 5841/02-14 виданою державним нотаріусом Козак Н.А., [PERSON] -є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Спадкова справа, щодо майна померлого заведена П`ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 03.08.2021 року за №949/2021 рік. Разом з тим, постановою П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.12.2021 року вих.. № 6072/02-31/2021-10 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частину квартири, розташованою за адресою : [ADDRESS] , після смерті [PERSON] - до зняття арешту, зареєстрованого на його ім`я. 01.12.2021 року між Позивачем та ЖБК « Квазар-9» укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги №11 по особовому рахунку померлого [PERSON] кВ.90.2, предметом якого є розстрочка у погашенні заборгованості з квартирної плати ( плати за утримання житла), що утворилась станом на 01.12.2021 року на суму 21044,74. Згідно з квитанцією АТ « Ощадбанк» Київське РУ № 201 від 27.12.2021 року [PERSON] достроково погасила борг за житлово-комунальні послуги, що надавалися ЖБК « Квазар-9» по особовому рахунку кВ. №90.2 в розмірі 21044,74. У довідці стягувач ЖБК «Квазар-9» від 08.02.2022 року №5 повідомлено, що заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.06.2015 року у справі №754/6690/15 про стягнення заборгованості з [PERSON] за житлово - камунальні послуги виконано повністю [PERSON] . Жодних претензій ЖБК « Квазар-9» не має та просить Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) як стягувача: зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON] . Відповідно до інформації наданої Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Київ) у листах від 15.12.2021 року № 38330-Н від 07.11.2021 року та від 27.01.2022 року №40234-Н від 29.12.2021 на заяви [PERSON] про зняття арешту з майна повідомлено, що При перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №49973794 з примусово виконання виконавчого листа від 04.07.2015 року № 2-3337/2015 виданого Деснянським районним судом м. Києва по справі № 754/6690/15, про стягнення зі [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги на користь ЖБК « Квазар-9». 13.06.2016 року державним виконавцем відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ « Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Згідно листа від 22.11.2022 року ВП Д/6-2022 Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначив, що відповідно до розділу ІХ наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року №1829/5, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 08.06.2017 року за №699/30567 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих документів становить 3 роки. Передані до архіву органу державної виконавчої служби, справи та виконавчі провадження, строк зберігання який закінчився підлягають знищенню. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне їй майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі викладеного,

Outcome: partial