Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10 травня 1997 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевської райдержадміністрації Запорізької області, актовий запис №14. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка вже є повнолітньою. Позивачка зазначає, що подружні стосунки з відповідачем не склалися, спільного господарства не ведуть, а подальше подружнє життя є неможливим, оскільки у подружжя різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та байдужість до життя та проблем кожного. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Розірвати шлюб через органи РАГС сторони не мають можливості через те, що відповідач не йде на контакт з позивачкою, а тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Позивачка та її представник адвокат Миронюк Д. Д. у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки надав заяву, згідно якої позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачки (а.с. 93-94). Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій позов визнав, зазначивши що не проживає спільно з позивачкою з жовтня 2021 року і не заперечував проти розірвання шлюбу. Просив розглянути справу за його відсутності (а.с.98). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 травня 1997 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Куйбишевської райдержадміністрації Запорізької області, актовий запис №14 (а.с.5). Неповнолітніх дітей сторони не мають, а розірвати шлюб в органах РАГС не можливо через те, що відповідач не виходить на контакт з позивачкою, а остання не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Судом встановлено,\~що згідно\~заяви відповідача\~сімейно-шлюбні\~стосунки між\~подружжям припинені\~з жовтня\~2021\~року.\~Спір про\~поділ майна\~відсутній.\~Примиритися сторони\~не бажають,\~про що\~свідчить та\~обставина,\~що сторони\~припинили сімейно-шлюбні\~відносини та\~до цього\~часу не\~поновили їх,\~а також\~подали до\~суду заяви,\~в яких\~просили розірвати\~шлюб.\~ Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача так і відповідача, а тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved