Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що відповідач [PERSON] є адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2511/10, виданого Київською обласною кваліфікаційно - дисциплінарною комісією адвокатури 26 лютого 2004 року на підставі рішення № 104 від 26 лютого 2004 року. У жовтні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до відповідача за правовою допомогою, яка полягала у вирішенні питання притягнення до кримінальної відповідальності певних осіб, які вчинили стосовно [PERSON] шахрайські дії. Відповідачем з його електронної адреси, яка є офіційною адресою адвоката, відображеною в Єдиному державному реєстрі адвокатів України, 19 жовтня 2020 року було направлено позивачу договір про надання правової допомоги. Відповідач запевнив, що договір буде підписано ним у найближчий час. Подальше спілкування між позивачем та відповідачем щодо порядку дій адвоката та організаційних питань відбувалося шляхом обміну електронними листами. У договорі про надання правової допомоги сторони обумовили, що адвокат надає допомогу клієнту при підготовці та правильному оформленні документів, подає відповідні заяви від імені клієнта до правоохоронних та контролючих органів; представляє у встановленому порядку інтереси клієнта у Бориспільському відділі поліції ГУ НП в Київській області у справі за заявою клієнта з питань шахрайських дій певної особи, представляє інтереси клієнта в суді з питань оскарження постанов органу досудового розслідування. Позивач сплатила на картковий рахунок відповідача гонорар у визначеному договором розмірі, а відповідач підготував проект заяви до відділу поліції, що вказує на вчинення ними дій, які свідчать про фактичне укладення договору про надання правової допомоги. Проте, відповідач жодного із взятих на себе зобов`язань за договором щодо представництва інтересів [PERSON] не виконав, визначених в договорі заяв до Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області не подав, її інтереси в органах поліції та судах не представляв. З 19 жовтня 2020 року до дати подання позовної заяви відповідач ухиляється від власноручного підписання договору про надання правової допомоги, обов'язки за ним не виконує, суму попередньої оплати гонорару не повертає. Зазначив, що в зв'язку з невиконанням договору про правову допомогу позивачу було завдано моральної шкоди. Шукаючи захисту в питанні здійсненнні відносно неї шахрайських дій, позивач розраховувала на компетентність адвоката, який повинен був захищати її законні права та інтереси. Невиконання адвокатом своїх зобов'язань за договором підірвало довіру позивача в існування законності та правопорядку в країні. У неї погіршилися стосунки в сім'ї, оскільки її чоловік є громадянином США, який постійно висловлює позивачу занепокоєння щодо доцільності проживання в країні через відсутність захисту з боку компетентних органів. Внаслідок постійних хвилювань та напруженої атмосфери в сім'ї позивач втратила сон, впевненість у завтрашньому дні, відчуває постійну тривогу за своє майбутнє та майбутнє своєї сім'ї. З підстав уникнення відповідачем підписання договору про надання правової допомоги з позивачем, невиконанням взятих по договору зобов'язань щодо захисту її прав та законних інтересів, неповернення коштів попередньо сплаченого адвокатського гонорару, просив визнати укладеним договір про надання правової допомоги від 19 жовтня 2020 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON], розірвати вказаний договір про надання правової допомоги, стягнути з відповідача суму попередньо сплаченого гонорару в сумі 47464 грн., 100 000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати у виді судового збору у розмірі 4994,00 грн. та 25 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області Гаврищука А.В. від 28 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2021 року, проведеного на підставі розпорядження керівника апарату Миронівського районного суду Київської області № 111 від 27 листопада 2021 року, головуючим суддею визначено Капшук Л.О. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач копію позовної заяви з додатками отримав в електронному вигляді на зазначену ним в заяві електронну адресу, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 26 липня 2021 року (а.с. 77 зв.). Аргументи учасників справи В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач відзиву на позов не подав. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився до суду, причин неявки в судове засідання не повідомив, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила статті 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а тому за правилами частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи Судом встановлені такі фактичні обставини. Відповідач [PERSON] є адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2511/10, виданого Київською обласною кваліфікаційно - дисциплінарною комісією адвокатури 26 лютого 2004 року на підставі рішення № 104 від 26 лютого 2004 року. Вказані обставини підтверджуються даними витягу з Єдиного реєстру адвокатів України (а.с. 15,135). З доданої позивачем роздруківки листування, здійсненого шляхом обміну електронними повідомленнями через електронну пошту, за період з 13 жовтня по 22 жовтня 2020 року, вбачається, що сторони обговорювали питання укладення договору про надання правничої допомоги, здійснення оплати по договору, необхідності підготовки відповідачем заяви в поліцію та представництва ним інтересів позивача в органах поліції, на підставі договору та ордеру (а.с. 16,17,18). До позовної заяви позивачем додано проект договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2020 року та проект заяви про вчинення злочину від 22 жовтня 2020 року, які, за твердженням позивача, були надіслані відповідачем [PERSON] на виконання їх домовленостей з приводу укладення договору про надання правничої допомоги та виконання доручень згідно з умовами договору (а.с. 20-21,22-23). З розділу 1 договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2020 року вбачається, що між [PERSON] та адвокатом [PERSON] досягнуто згоди про те, що адвокат, на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: надає допомогу клієнту при підготовці та правильному оформленні документів, подає відповідні заяви від імені клієнта до правоохоронних та контролюючих органів; представляє у встановленому порядку інтереси клієнта у Бориспільському відділі поліції ГУ НП в Київській області у справі щодо заяви клієнта з питань шахрайських дій щодо особи [PERSON] відносно до укладених договорів про надання послуг/виконання робіт від 9 квітня 2020 року на суми 50500 грн. та 127500 грн., представляє інтереси клієнта в суді з питань оскарження постанов про відмову в порушенні кримінального провадження. Відповідно до умов розділу 2 договору про надання правової допомоги, адвокат, при виконанні зазначених в пункті 1.1. обов`язків, керується цим договором і відповідним чинним законодавством та гарантує таку якість юридичних послуг, що відповідає вимогам, які звичайно ставляться до послуг такого роду. Послуги, надані адвокатом, можуть виконуватися та надаватися клієнту у вигляді друкованої продукції, на магнітних носіях, через телефоні мережі, поштою та в усній формі. На підтвердження факту надання правової допомоги, складається акт приймання - передачі адвокатських послуг і направляється клієнту. Згідно з пунктами 4.1., 4.2 розділу 4 договору про надання правової допомоги, вартість послуг адвоката становить 42 000 грн. Оплата підлягає перерахуванню на картковий рахунок адвоката. Умовами розділу 7 договору про надання правової допомоги передбачено право сторін договору припинити його дію за взаємною згодою, що має бути оформлено актом прийому -передачі послуг. У цьому випадку адвокату виплачується гонорар у розмірі місячної оплати послуг. Також передбачено право клієнта розірвати договір в будь - який момент в односторонньому порядку, що не звільняє його від обов`язку виплатити гонорар, крім випадку невиконання чи неналежного виконання адвокатом своїх обов`язків. Одностороннє припинення договору оформляється підписанням договору приймання - передачі послуг, що має бути направлений ініціатором розірвання договору та скріплений печаткою іншої сторони не пізніше ніж через три робочих дні після його отримання. Відповідно до пункту 7.7. розділу 7 договору, у випадку припинення або дострокового розірвання договору за ініціативою однієї із сторін, на вимогу клієнта адвокат повертає невикористану суму коштів, призначених для покриття його фактичних витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, та надає звіт про використання наданих коштів. Вимога клієнта про повернення коштів має бути заявлена не пізніше, ніж через місяць з моменту припинення чи розірвання договору. В розділі «реквізити сторін» договору про надання правової допомоги визначено дані свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката [PERSON], адреса для листування та адреса електронної пошти адвоката [INFO], номери засобів зв`язку та номер карткового рахунку адвоката в застосунку Монобанк [NUMBER]. Відповідно до даних квитанцій № ЕСМ_Р 24А659492810С68803 від 13 жовтня 2020 року, № ЕСМ_Р 24А673969056С33143 від 19 жовтня 2020 року та № ЕСМ_Р 24А673977733С97232 від 19 жовтня 2020 року, [PERSON] здійснено перерахування на рахунок власника карткового рахунку в № [NUMBER] кошти у загальному розмірі 47266,50 грн. з призначенням платежу - переказ з карти на карту (а.с. 24, 25, 26). За скаргою позивача [PERSON] . Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно - дисціплінарної комісії адвокатури Київської області було розглянуто питання неналежного виконання адвокатом [PERSON] своїх обов?язків, визначених договором про надання правової допомоги. За результатами розгляду, [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 3, 5 частини 2 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що полягає у порушенні адвокатом Правил адвокатської етики, невиконанні або неналежному виконанні своїх професійних обов?язків. До нього застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на один рік. Під час розгляду скарги Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно - дисціплінарної комісії адвокатури Київської області було встановлено, що між [PERSON] та адвокатом [PERSON] дійсно було укладено договір про надання правової допомоги від 19 жовтня 2020 року та існує конфлікт через невиконання адвокатом умов вказаного договору, а саме невиконання прийнятих на себе професійних обов?язків по представництву охоронюваних законом інтересів та прав скаржниці, адже єдине, що зробив адвокат на виконання умов договору - це склав чернетку заяви про злочин, узгодив цей текст зі скаржницею і нікуди цю заяву не подав. Натомість, отримавши від скаржниці кошти, ніяких процесуальних дій адвокат не здійснив, інтересів скаржниці не захистив, про використання отриманих грошових коштів на їх призначення - не відзвітував, залишок невідпрацьованого гонорару не повернув. Своїми діями/бездіяльністю адвокат [PERSON] спричинив скаржниці (клієнту) значні грошові збитки та моральні страждання. Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно - дисціплінарної комісії адвокатури Київської області було встановлено в діях адвоката [PERSON] ознаки грубого порушення ним Правил адвокатської етики (частини 2 статті 11; статті 12-1; частини 2 статті 17; статті 18). Вказані обставини підтверджуються даними рішення № 213/2021 Дисциплінарної палати Кваліфікаційно - дисціплінарної комісії адвокатури Київської області від 12 жовтня 2021 року (а.с. 140-144). Відповідно до інформації, розміщеної у профайлі адвоката [PERSON] в Єдиному реєстрі адвокатів України (http://unba.org.ua), право на зайняття адвокатською діяльністю зупинено, згідно пункту 3 частини 1 статті 31 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» з 12 жовтня 2021 року по 12 жовтня 2022 року, на підставі рішення № 213/2021 Дисциплінарної палати КДКА Київської області (а.с. 135). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень частин першої, другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: надання усних і письмових консультацій, роз'яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Загальні вимоги до змісту угоди про надання правової допомоги встановлені статтею 17 Правил адвокатської етики. Згідно із частиною 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Відтак претензії щодо порушення адвокатом умов договору про надання правової допомоги і вимоги з повернення отриманого гонорару, представляють собою спір, який повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства. За змістом положень частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У випадку отримання пропозиції щодо укладання договору, така пропозиція вважається прийнятою, якщо особа, яка одержала пропозицію, у межах строку для відповіді вчинила дії відповідно до пропозиції (відвантажила товар, надала послуги тощо) (частина 2 статті 642 ЦК України). Якщо вже сам договір передбачає передання майна або інші дії, він вважається укладеним з моменту вчинення відповідної дії (частина 1-2 статті 640 ЦК України). Про укладення договору про надання правової допомоги між позивачем та відповідачем свідчить те, що сторони шляхом обміну повідомленнями через засоби електронного зв`язку (електронної пошти), досягли згоди з усіх істотних умов договору. Позивач не спростовувала факту прийняття нею умов договору про надання правової допомоги в редакції проекту, що додана до позовної заяви. Про факт прийняття вказаних умов договору про надання правової допомоги відповідачем свідчать вчинені на його виконання дії у виді підготовки проекту заяви про вчинення злочину. Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10 квітня 2019 у справі N 356/1635/16-ц, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Оскільки дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та, залежно від встановлених обставин, вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного невиконання однією із сторін. У такому разі визнання вказаного договору укладеним не буде належним способом захисту. За статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 903 ЦК України, плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором. Згідно зі статтею 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно пункту 1 частини 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Обставини справи свідчать про наявність вини відповідача у невиконанні договірних зобов?язань. Відповідач, будучи обізнаним зі змістом позовної заяви та вимог позивача, жодних дій на спростування викладених позивачем обставин не вчинив, доказів виконання договірних зобов?язань за договором про надання правової допомоги від 19 жовтня 2020 року, або відсутності чи припинення договірних зобов?язань з позивачем, а також доказів повернення суми сплаченого йому позивачем гонорару суду не надав. Судом встановлено, що, отримавши від позивача суму гонорару, відповідачем не було виконано умови договору про надання правової допомоги. З огляду на зазначені обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку, що внаслідок невиконання умов договору про надання правової допомоги, позивач зазнала збитків у виді суми гонорару, сплаченого нею попередньо на картковий рахунок відповідача, який відповідач не повернув, не дивлячись на невиконання умов договору. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 372/2583/18 зазначив, що некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства. Сформульовані в позовній заяві позовні вимоги про стягнення попередньо сплачених коштів за договором про надання правової допомоги, спрямовані на відшкодування збитків, що понесла позивач в зв?язку з порушенням її прав внаслідок невиконання відповідачем договору про надання правової допомоги. Вказані збитки підлягають стягненню з відповідача у розмірі у розмірі 47266,50 грн., який підтверджений квитанціями про сплату гонорару. Разом з тим, відповідно до частин 1, 2 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Умовами пункту 7.4. договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2020 року передбачено право позивача в будь - який час і з будь - яких причин (або без їх пояснення) розірвати договір в односторонньому порядку. Таким чином, умовами договору про надання правової допомоги передбачена можливість його розірвання клієнтом в односторонньому порядку, а тому вимога позивача про розірвання договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2020 року підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог в частині заподіяння позивачу моральної шкоди невиконанням відповідачем умов договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2020 року, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частинами 2-4 цієї норми визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі відповідними змінами) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач посилалася на моральні страждання, яких вона зазнала внаслідок невиконання відповідачем умов договору про надання правової допомоги. При вирішення питання про стягнення моральної шкоди з відповідача суд враховує, що завданням адвокатури, згідно зі статтями 29, 59, 63 Конституції України, є забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги. В преамбулі до Правил адвокатської етики визначено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури. Надзвичайна важливість функціонального навантаження адвокатури вимагає від адвокатів слідування високим етичним стандартам поведінки. При цьому специфіка, комплексний характер обов`язків, що покладені на адвокатуру, обумовлюють необхідність збалансування засад служіння адвоката інтересам окремого клієнта та інтересам суспільства в цілому, дотримання принципів законності і верховенства права. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних професійних обов`язків адвоката. Статтею 7 Правил адвокатської етики визначено, що у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності. Суд вважає, що, діючи всупереч задекларованим в Правилах адвокатської етики принципам слідування високим етичним стандартам, відповідач своїм невиконанням умов договору про надання правової допомоги, нівелював значення інституту адвокатури, для позивача, як правозахисного інституту, та безумовно завдав позивачу моральної шкоди. У суду також немає сумнівів, що позивач зазнала втрат нематеріального характеру, спричинених тривалим невиконанням адвокатом своїх обов?язків за договором про надання правової допомоги, тривогою та переживаннями внаслідок неналежного захисту її прав з питань шахрайських дій [PERSON] . При цьому, суд вважає, що завдана позивачеві моральна шкода, у контексті обставин, встановлених під час розгляду справи, не може бути компенсована самим лише визнанням порушення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і притягненням відповідача до дисциплінарної відповідальності. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Верховний Суд України в листі від 1 квітня 2014 року «Аналіз практики застосування судами статті 16 Цивільного кодексу України» зазначив, що критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, передбачені частиною 3 статті 23 ЦК України, є не досить чіткими, однак, визначаючи розмір та форми відшкодування моральної шкод, треба також ураховувати функції, які повинно виконувати таке відшкодування (сатисфакція, компенсаційна функція). Які б фактори не впливали в кожному конкретному випадку на розмір відшкодування, очевидним є те, що цей розмір повинен бути максимально адекватним завданій шкоді. На підставі цього, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вищевикладені конкретні обставини справи, та вважає, що у даному випадку достатнім розміром компенсації моральної шкоди є сума у розмірі 10 000,00 грн., яка є максимально адекватною завданій позивачеві шкоді. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мала довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2020 року укладеним не є належним способом захисту, а тому задоволенню не підлягають. Вимога про розірвання договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2020 року ґрунтується на вимогах законодавства та умовах договору про надання правової допомоги. Матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем умов договору про надання правової допомоги та наявності в зв?язку з цим втрат нематеріального характеру, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, завданої в зв?язку з невиконанням чи неналежним виконанням умов договору про надання правової допомоги є доведеними. Також суд вважає доведеним той факт, що позивачем на картковий рахунок відповідача була перерахована сума коштів у розмірі 47266,50 грн., як сума гонорару за договором про надання правової допомоги від 19 жовтня 2020 року, який відповідачем не виконано, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вказаної суми є також доведеними. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, судовий збір, сплачений позивачем підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам позивача. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір за вимогами майнового та немайнового характеру у загальному розмірі 4994,00 грн. (а.с. 1). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог за однією вимогою немайнового характеру, то сплачена позивачем сума судового збору за вказаною вимогою немайнового характеру, за правилом частини 1 статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу працездатну особу з 1 січня 2270 грн. Відповідно розмір судового збору за вимогою немайнового характеру становить 908 грн. Щодо відшкодування суми судового збору за позовними вимогами майнового характеру, то з урахуванням часткового задоволення позовних вимог в цій частині у розмірі 57266,50 грн., з огляду на ціну позову, заявлену позивачем в розмірі 147464,50 грн., з відповідача підлягає стягненню 1939,37 грн. судового збору (57266,50 грн. х 4994,00/147464,50). Таким чином, загальна сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2847,37 грн. (908,00 + 1939,37).

Outcome: partial