Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

[PERSON] (далі також [PERSON] , позивач, батько дитини) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач, мати дитини) про усунення перешкод у спілкуванні з донькою [PERSON] (далі також [PERSON] , [PERSON] , дитина, донька) та визначення способу участі у її вихованні та спілкування з нею. Третя особа у справі - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі Служба). Суть спору. Позиція сторони позивача. У позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі народилась донька [PERSON] , яка після розірвання шлюбу між сторонами фактично постійно проживає з матір`ю. Відповідач періодично надавала позивачу доньку для зустрічей, але наразі чинить перешкоди батьку у спілкуванні з донькою. Так, відповідач відмовила позивачу у побаченні з донькою у її день народження, не надає можливості спільно проводити час, оголошує умови, за яких батько може зустрітися з донькою, маніпулює почуттями дитини, говорить, що він її не любить і не бажає бачитись з нею. Відносини позивача та відповідача погіршуються через те, що відповідач не бажає слухати пропозицій позивача, постійно звинувачує його у своїх невдачах, при спілкуванні поводить себе агресивно. Позивач впевнений, що він має мати можливість спілкуватись з донькою та доглядати за нею, він приймає участь у матеріальному утриманні доньки, сплачує аліменти, купує необхідні речі, іграшки, турбується про її дозвілля, бажає приймати участь у житті доньки. Таким чином, [PERSON] просить суд: 1. Зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з донькою [PERSON] та участі у її вихованні. 2. Визначити наступний спосіб його участі у спілкуванні й вихованні доньки: - необмежене спілкування з дочкою засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування; - щотижнево у вихідні з п`ятниці 17:00 год. до неділі 20:00 год. або у суботу з 12:00 год. до 18:00 год. та у неділю з 12:00 год. до 18:00 год. без обмеження місць прогулянок, денного та нічного сну за місцем мого проживання без присутності матері; - у будні дні в понеділок та середу з 18:00 год. до 20:00 год. щотижнево без обмеження місць прогулянок без присутності матері; - у мій День народження, тобто 25 жовтня щорічно з 12:00 год. до 20:00 год. без обмеження місць прогулянок без присутності матері; - у День народження доньки, тобто 13 жовтня щорічно з 12:00 год. до 20:00 год. без обмеження місць прогулянок без присутності матері; - 15 календарних днів щорічно протягом літнього періоду забирати дитину для проведення спільного відпочинку з дитиною в Україні або виїзду за кордон без присутності матері; - у святкові дні, а саме: 31 грудня щорічно з 15:00 год. до 21:00 год. без обмеження місць прогулянок без присутності матері; 1 січня щорічно з 15:00 год. до 20:00 год. без обмеження місць прогулянок без присутності матері; 7 січня щорічно з 17:00 год. до 20:00 год. без обмеження місць прогулянок без присутності матері; - у разі виїзду Відповідачки з дитиною з постійного місця проживання більш ніж на 3 дні, або зміни фактичного місця проживання та навчання дитини зобов`язати Відповідачку повідомляти мене про це протягом п`яти календарних днів, але не пізніше ніж за два дні до зустрічі з донькою. 3. Зобов`язати [PERSON] надавати йому можливість вільно спілкуватися з дочкою в установлений судом час, не чинити перешкод і не втручатись в наше спілкування. Позиція сторони відповідача. Мати дитини у своїх письмових поясненнях не заперечувала проти встановлення позивачу режиму спілкування з донькою за наступним графіком: -щотижнево з п`ятниці 17.00 годин до суботи 17.00 годин або з суботи з 17.00 годин до неділі 17.00 годин без присутності матері, з повідомленням матері про місце перебування дитини; -у будні дні в понеділок та середу з 18.00 годин до 20.00 годин щотижнево без присутності матері; -щорічно 25 жовтня, у день народження батька, з 12.00 годин до 20.00 годин без присутності матері, з повідомленням матері про місце перебування дитини; -щорічно 13 жовтня, у день народження дитини, з 09.00 годин до 12.00 годин за умови відвідування батька доньки за місцем її перебування; -щорічно 1 січня з 12.00 годин до 12.00 годин та 07 січня з 17.00 годин до 20.00 годин без присутності матері з повідомленням матері про місце перебування дитини. Проте, в усних поясненнях, наданих особисто в судовому засіданні, відповідач погодилась на встановлення такого, графіку, який просить позивач, однак заперечувала проти задоволення позову в частині надання можливості батьку на 15 календарних днів щорічно протягом літнього періоду забирати дитину для проведення спільного відпочинку з дитиною в Україні або виїзду за кордон без присутності матері, оскільки вважає, що перебування доньки з іншими особами не за місцем її проживання може спричинити негативний вплив на неї, адже вона не може залишатись без матері, тривале розлучення з нею чинити негативний психологічний та емоційний вплив на стан дитини, яка звикла, що її життєдіяльність забезпечує матір. Також просила суд зобов`язати позивача дотримуватись графіка спілкування з дитиною, визначеного судом, а також режиму сну, харчування та розвитку дитини, та повідомляти відповідача про місцезнаходження, місцеперебування дитини, не пізніше ніж за день до зустрічі з донькою інформувати про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку. Заяви, клопотання, процесуальні дії суду. 23.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження /а.с.53/. 03.10.2022 від представника відповідача надійшли пояснення до позовної заяви /а.с.57-65/. У підготовчому засіданні 06.10.2022 долучено до матеріалів справи пояснення, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 02.11.2022 /а.с.67/. Судове засідання 02.11.2022 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному /а.с.70/. Наступна дата судового засідання - 16.11.2022. Судове засідання 16.11.2022 не відбулось у зв`язку із відсутністю енергопостачання будівлі суду /а.с.75,76/. Наступна дата судовго засідання - 28.11.2022. 28.11.2022 надійшов Висновок Служби /а.с.80-81/. У судовому засіданні 28.11.2022 долучено до матеріалів справи Висновок, заслухано вступне слово позивача та його представника, а також відповідача, досліджено письмові докази, ухвалено не досліджувати електронний доказ, проведено судові дебати, суд видалився до нарадчої кімнати /а.с.82-83/. Фактичні обставини, встановлені судом. У зареєстрованому шлюбі у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась дитина - донька [PERSON] . Рішенням суду від 14.12.2020 шлюб між батьками розірвано /а.с.14, 15, 16-17/. Рішення суду від 14.12.2020 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.18-21/. [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, наркологічних чи психіатричних протипоказань для роботи на посаді керівника будівельного процесу не виявлено /а.с.28,29,30/. З 24.03.2022 [PERSON] є добровольцем територіальної оборони Бориспільської міської територіальної громади, за час несення оборони міста зарекомендував себе як грамотний, дисциплінований, завзятий та працелюбний військовослужбовець, за характером спокійний, розважливий, товариський, неконфліктний /а.с.21,22,31/. [PERSON] дитини сплачує на користь [PERSON] аліменти, приймає участь у матеріальному забезпеченні доньки /а.с.42-49/. У судовому засіданні відповідач підтвердила, що наявні у матеріалах справи скрін-шоти листування у месенджері, з яких випливає підтвердження того, що вона чинить перешкоди у спілкуванні батька з донькою, відбувались між нею та позивачем, проте зазначила, що вона відвідувала психолога, пропрацювала з ним цю проблему та не має наміру перешкоджати батьку спілкуватись із донькою та зустрічатись з нею /а.с.32-40/. Батько дитини проживає за адресою [ADDRESS] /а.с.12,13/. Висновком Служби про визначення способу участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] та спілкуванні з нею встановлено, що у житловому приміщенні батька створено умови для проживання дитини. Служба вважає за доцільне визначити участь батька у вихованні доньки за наступним графіком (без присутності матері): -щотижня з суботи 18.00 годин до неділі 17.00 годин з повідомленням матері про місце перебування дитини; -щопонеділка та щосереди з 18.00 годин до 20.00 годин; -щорічно у день народження батька - 25 жовтня - з 12.00 годин до 20.00 годин з повідомленням матері про місце перебування дитини; -щорічно у день народження дитини - 13 жовтня - з 09.00 годин до 20.00 годин за умови відвідування доньки за місцем її перебування; -щорічно 01 січня з 12.00 годин до 20.00 годин та 07 січня з 17.00 годин до 20.00 годин з повідомленням матері про місце перебування дитини; -святкові дні, канікули - за домовленістю між батьками. Норми права та мотиви їх застосування. За своєю суттю дані спірні правовідносини є сімейними відносинами, які регулюються положеннями Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), Сімейним кодексом України (далі - СК України), Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами. Згідно зі статтею 19 ЦПК України справи, що виникають, зокрема, з сімейних правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на спілкування з дитиною. Сукупність установлених у цій справі обставин дає підстави для висновку, що між матір`ю та батьком [PERSON] дійсно виник спір щодо участі батька у вихованні дочки та спілкуванні з нею. Неможливість батьків самостійно дійти згоди щодо цього порушує її нормальну життєдіяльність та негативно впливає на розвиток. У рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07.12.2006, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. У рішенні ЄСПЛ «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз релевантної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесів вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Судом встановлено, що [PERSON] на момент розгляду справи має повних 4 роки, постійно проживає з матір`ю, яка турбується про неї та забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до положень статей 150, 151, 152, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 141 цього Кодексу закріплене правило рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, яке є визначальним принципом регулювання особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей. Згідно з цією нормою розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Аналіз наведених норм права в їх сукупності дає підстави для висновку, що принцип рівності прав батьків щодо дитини є похідним від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] чинить негативний вплив на доньку, допускає негідну, непорядку чи девіантну поведінку відносно доньки, колишньої дружини, чи в соціумі взагалі. Суд встановлено, що [PERSON] приймає участь у матеріальному забезпеченні доньки, сплачує аліменти, до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, наркологічних чи психіатричних протипоказань для роботи на посаді керівника будівельного процесу у [PERSON] не виявлено, а також під час повномасштабного вторгнення та військової агресії російської федерації став на захист міста, вступив до лав територіальної оборони Бориспільської міської територіальної громади, за час несення оборони міста зарекомендував себе як грамотний, дисциплінований, завзятий та працелюбний військовослужбовець. До того ж, батько відповідально ставиться до свого обов`язку щодо піклування про свою дитину та її вихованні. При цьому, матір фактично чинила перешкоди батьку у виконані своїх батьківських обов`язків, таким чином демонструючи нехтування правами та свободами як батька щодо безперешкодного спілкування з дитини, так і дитини щодо спілкування з батьком, тим самим проявляючи неповагу як до колишнього чоловіка та батька дитини, так і до самої доньки, негативно впливаючи на її моральний розвиток. Матір нехтує правом дитину на особисте безперешкодне спілкування з рідним батьком, на особистий емоційний зв`язок, на можливість особисто проводити з ним час, а отже, позбавляє батька можливості турбуватись про свою дитину в повній мірі, допомагати їй пізнавати світ навколо себе і усвідомлювати своє місце в цьому світі. Зважаючи на те, що [PERSON] зобов`язаний брати участь у вихованні [PERSON] і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його відповідальне ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, що він докладає зусиль для участі у житті [PERSON] , розуміє свою відповідальність перед вихованням дитини, забезпеченні її щоденної життєдіяльності, важливість своєї присутності у її житті задля емоційної стабільності [PERSON] , її моральної підтримки, а також фінансового забезпечення, беручи до уваги те, що батьки не в змозі самостійно визначити порядок участь батька у вихованні [PERSON] та спілкуванні з нею, приймаючи до уваги, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, суд приходить до висновку про визначення способів участі батька у вихованні доньки і спілкуванні з нею. При цьому, суд наголошує, що [PERSON] не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Відповідно до положень частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Отже, за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на оцінці сукупності установлених при розгляді цієї справи обставин, при вирішенні вимог сторін про визначення способів участі батька у вихованні дитини слід виходити із принципу справедливої рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків. Суд вважає рекомендований Службою графік участь батька у вихованні дитини таким, що відповідає зазначеною принципу, а тому покладає його в основу свого рішення в частині визначення способів участі батька у вихованні доньки і спілкуванні з нею. Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для встановлення наступного графіку, а саме: - щотижня з 18.00 годин суботи до 17.00 годин неділі; - щопонеділка та щосереди з 18.00 годин до 20.00 годин; - щорічно у день народження батька - 25 жовтня - з 12.00 годин до 20.00 годин; - щорічно у день народження дитини - 13 жовтня - з 10.00 годин до 14.00 годин; - щорічно 31 грудня з 12.00 годин до 15.00 годин; - щорічно 01 січня та 07 січня з 14.00 годин до 19.00 годин; - щорічно протягом літнього періоду 15 календарних днів поспіль для спільного відпочинку. З огляду на складний характер відносин між сторонами, з метою запобігання їх недобросовісній поведінці, суд вбачає підстави для зобов`язання [PERSON] не перешкоджати та сприяти необмеженому спілкування батька з донькою будь-якими засобами зв`язку - телефонним, поштовим, електронним тощо, заздалегідь повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку зустрічей та спільного відпочинку батька з донькою, вимогу батька дитини надавати інформацію про місцезнаходження дитини, умови її життя, навчання та виховання, а також зобов`язати [PERSON] під час спілкування з дитиною дотримуватися її розпорядку дня, режиму харчування, рекомендацій лікарів та повідомляти [PERSON] про місцезнаходження дитини. Щодо заперечень відповідача проти задоволення позову в частині надання можливості батьку на 15 календарних днів щорічно протягом літнього періоду забирати дитину для проведення спільного відпочинку з дитиною в Україні або виїзду за кордон без присутності матері, то суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову в цій частині, оскільки підстав обмеження [PERSON] у повноцінному відпочинку з батьком та тривалого спільного проводження часу з можливістю тимчасової зміни обстановки та місця перебування судом не встановлено. Зважаючи, що донька фактично постійно проживає з матір`ю і остання необмежена у можливості спільного відпочинку з донькою, зважаючи на рівність обох батьків у правах щодо дитини, суд вважає, що щорічний протягом літнього періоду 15-денний спільний відпочинок забезпечить батьку і дитині повноцінне спілкування та встановить і збереже позитивний емоційний зв`язок. Посилання відповідача на те, що перебування доньки з іншими особами не за місцем її проживання може спричинити негативний вплив на неї, адже вона не може залишатись без матері, тривале розлучення з нею чинить негативний психологічний та емоційний вплив на стан дитини, яка звикла, що її життєдіяльність забезпечує матір тільки підтверджує той факт, що у батька з вини матері не було можливості повною мірою забезпечувати життєдіяльність доньки, мати спільний відпочинок та встановити міцний емоційний зв`язок, що явно не є в інтересах дитини, а тому вказані відповідачем посилання не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що найкращим інтересам [PERSON] буде визначення способів участі батька у її вихованні та спілкуванні з нею за вищевказаним графіком. Розподіл судових витрат. У відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги [PERSON] задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого судового збору у розмірі 496,20 грн.

Outcome: partial