Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.09.2016 року у справі № 592/1117/16-ц розірвано шлюб між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] . Зазначене рішення набрало законної сили. Від вказаного шлюбу позивач та відповідач мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Діти постійно проживають з їх матір`ю (позивачкою) в [ADDRESS] ., власницею якої вона є, що підтверджується актом від 18.05.2020 та місцем її реєстрації, про що вказано у її паспорті. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 26.10.2020 року № 535 «Про визначення місця проживання дітей» місце проживання всіх вищевказаних дітей визначено з матір`ю - [PERSON] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.02.2017 року у справі № 592/124/17 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 04.01.2017 року та аліменти постановлено сплачувати матері - [PERSON] . Постановою державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 13.05.2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного судового рішення, оскільки у добровільному порядку відповідачем зазначене судове рішення не виконано. За час перебування зазначеного судового рішення на примусовому виконанні, починаючи з травня 2017 року відповідач аліменти не сплачує, що підтверджується довідками-розрахунками, виданими Обухівським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області: - від 24.07.2018 року про заборгованість станом на 30.06.2018 року в сумі 48000,00 гривень; - від 11.12.2018 року про заборгованість станом на 01.12.2018 року у сумі 63000,00 гривень; - від 27.05.2019 року про заборгованість станом на 01.05.2019 року в сумі 78000,00 гривень; - від 04.12.2019 року про заборгованість станом на 31.11.2019 року в сумі 99000,00 гривень; - від 01.06.2020 року про заборгованість станом на 01.06.2020 року в сумі 117000,00 гривень; - від 03.03.2021 року про заборгованість станом на 01.03.2021 року в сумі 150000,00 гривень. 27.10.2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалено рішення за яким з відповідача на користь позивача стягнуто 61440,00 гривень пені за несплату аліментів за період з лютого 2017 року по січень 2019 року. Постановою Обухівського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового рішення, але досі воно не виконано. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання вказаних судових рішень, відносно нього вжито ряд обмежувальних заходів, в т.ч.: встановлено тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, у праві полювання, у праві виїзду за межі України. Так, з 2017 року і по теперішній час відповідач жодного разу не спілкувався з дітьми, не цікавився їх життям, здоров`ям, навчанням, місцем і умовами їх проживання. Крім того, зі змісту характеристик дітей, виданих за місцем їх основного навчання у вищевказаній школі № 10 та з додаткового виховання: з вивчення англійської мови в центрі іноземних мов «Поліглот»; з вивчення хімії, української мови, математики, англійської та німецької мови в центрі «Всезнайка»; ментальної арифметики «Смартум» вбачається, що обов`язок з забезпечення дітей обов`язковою середньою освітою, з розвитку їх здібностей та фінансування цих занять, виконує виключно мати дітей, позивачка. Замість батьківського піклування, у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів, управлянням соціального захисту населення Сумської міської ради виплачено дітям тимчасову державну допомогу, що підтверджується довідкою № 1134 від 30.06.2020 року. Водночас, вказаний розмір аліментів не може забезпечувати нормальне харчування, навчання та взагалі існування дитини, враховуючи ту обставину, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 6 до 18 років з 01.12.2021 року становить 1309,00 гривень, мінімальний рекомендований 2618,00 гривень, а середня заробітна плата по Київській області (де відповідач зареєструвався підприємцем на спрощеній системі оподаткування) становить 14554,00 гривень за жовтень 2021 року. Вважає справедливим буде збільшення призначеної раніше судом суми стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з 1000,00 грн. на одну дитину до 2500,00 грн. на одну дитину. Загальна сума боргу по пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з лютого 2019 року по грудень 2021 року становить 98280,00 гривень, які підлягають до стягнення з відповідача. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ); стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) в твердій грошовій сумі 2500,00 гривень із застосуванням її регулярної індексації, на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили та аліменти сплачувати їх матері - [PERSON] ; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 98280.00 гривень.; Проіндексувати суму боргу за призначеними аліментами за період, починаючи з 04.01.2017 року. Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.01.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.01.2022 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 16.02.2022. 16.02.2022 протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 09.03.2022 у зв`язку з неявкою відповідача. Відповідно рішення зборів суддів Ковпаківського районного суду м. Суми №2 від 28.02.2022, цивільну справу було знято з розгляду. З 25.04.2022 по 18.08.2022 справа не була призначена до розгляду у зв`язку з перебування головуючого судді на тривалому лікарняному. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14.11.2022. 14.11.2022 розгляд справи відкладено на 29.11.2022 у зв`язку із відключенням електроенергії в Ковпаківському районному суді м. Суми згідно з встановленого графіку погодинних відключень. У судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду даної справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.09.2016 року у справі № 592/1117/16-ц розірвано шлюб між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] . Зазначене рішення набрало законної сили. Від вказаного шлюбу позивач та відповідач мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Діти проживають та зареєстровані з їх матір`ю (позивачкою) в [ADDRESS] ., що підтверджується актом від 18.05.2020 та місцем її реєстрації. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 26.10.2020 року № 535 «Про визначення місця проживання дітей» місце проживання всіх вищевказаних дітей визначено з матір`ю - [PERSON] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.02.2017 року у справі № 592/124/17 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 04.01.2017 року та аліменти постановлено сплачувати матері - [PERSON] . Постановою державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 13.05.2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного судового рішення, оскільки у добровільному порядку відповідачем зазначене судове рішення не виконано. За час перебування зазначеного судового рішення на примусовому виконанні, починаючи з травня 2017 року відповідач аліменти не сплачує, що підтверджується довідками-розрахунками, виданими Обухівським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області: - від 24.07.2018 року про заборгованість станом на 30.06.2018 року в сумі 48000,00 гривень; - від 11.12.2018 року про заборгованість станом на 01.12.2018 року у сумі 63000,00 гривень; - від 27.05.2019 року про заборгованість станом на 01.05.2019 року в сумі 78000,00 гривень; - від 04.12.2019 року про заборгованість станом на 31.11.2019 року в сумі 99000,00 гривень; - від 01.06.2020 року про заборгованість станом на 01.06.2020 року в сумі 117000,00 гривень; - від 03.03.2021 року про заборгованість станом на 01.03.2021 року в сумі 150000,00 гривень. 27.10.2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалено рішення за яким з відповідача на користь позивача стягнуто 61440,00 гривень пені за несплату аліментів за період з лютого 2017 року по січень 2019 року. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Згідно висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 07.11.2022 № 27.1-26/1675, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 24 грудня 2005 року по 28 вересня 2016 року. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду міста Суми з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З метою підготовки відповідного висновку по суті справи, спеціалістом Управління 02 листопада 2022 року було проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час перевірки умов проживання, встановлено, що для дітей створено необхідні умови для проживання, навчання. У дітей є окрема кімната, де є місце для відпочинку, столи для навчання, одяг та взуття відповідно до сезону, шафа для зберігання власних речей, місце для заняття спортом. В квартирі зроблений ремонт, житло обладнано сучасною технікою, меблями. Під час проведення обстеження умов проживання була проведена розмова з дітьми, матір`ю дітей, з бабусею та дідусем. Вони пояснили, що їм невідомо місцезнаходження [PERSON] , батько дітей не виявляє бажання спілкуватися з синами та донькою, займатися їх вихованням, не цікавиться потребами, здоров`ям дітей. Останні сім років батько взагалі не бачився з дітьми, не дарував подарунки, матеріальної допомоги не надавав, не сплачував аліменти (має заборгованість). Всі питання щодо виховання, матеріального забезпечення, навчання, розвитку та лікуванню дітей вирішуються його матір`ю [PERSON] . [PERSON] навчаються в Комунальній установі Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 10. Михайло навчається у Сумському центрі ПТО харчових технологій. Провести розмову з [PERSON] не було можливо у зв`язку з відсутністю засобів зв`язку. Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що батько свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не бажає підтримувати дітей матеріально, цікавитися їх здоров`ям, потребами, навчанням, інтересами, розвитком, не розуміє необхідності своєї участі у житті дітей. Враховуючи викладене,

Outcome: partial