Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

20.09.2022 позивач звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, який обґрунтувала тим, що 23.11.2013 сторони уклали шлюб, який було розірвано 01.10.2020. Від цього шлюбу народилась дитина [PERSON] , [INFO] , який на даний момент проживає разом із матір`ю. З серпня місяця 2020 року, чоловік проживає окремо від позивача та дитини (довідка про склад сім`ї, де відсутній Відповідач, додається). Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявилося у відсутності матеріального і грошового утримання сина. У зв`язку із викладеним просить стягувати із [PERSON] , аліменти в розмірі ј частки від заробітку (доходу) Відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~29.09.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~17.10.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача адвокат Родіонов А.В. просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Сторона відповідача зазначає, що позивач надає недостовірну інформацію та вводить суд в оману, оскільки спільна дитина [PERSON] з моменту розірвання шлюбу проживає разом із батьком. Належним чином повідомлена позивач в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, із клопотаннями не зверталась. Відповідач в судове засідання не з`явився, у клопотанні від 15.11.2022 представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи та додані документи, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. 23.11.2013 сторони уклали шлюб, який було розірвано рішенням Южного міського суду Одеської області від 31.08.2020 (а.с.4). Від цього шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Однак, [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів не надала достатніх та належних доказів, які б підтверджували, що основне місце проживання дитини є разом з матір`ю, а не з батьком. Більше того, як вбачається з Ату про фактично спільно проживаючих, син [PERSON] з жовтня 2020 року проживає з [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.23). Враховуючи, що законом не передбачено право на стягнення аліментів тим із батьків, з яким діти не проживають, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed