Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 16 липня 2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №26. Від даного шлюбу мають двох дітей, які є неповнолітніми, синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що причиною розпаду сім`ї стало те, що вони з відповідачем мають різні характери та погляди на життя у зв`язку з цим між ними склалися відчужені відносини. Сімейні відносини між ними фактично припинені, вони спільно не проживають, подружні відносини не підтримують, спільне господарство, не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини між ними не має. Вважає, що подальше існування шлюбу суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати та не надавати строку для примирення. Позивачка в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Пояснила, що з відповідачем по справі вони разом не проживають більше одного року. Він покинув сім`ю та проживає за межами України з іншою дружиною, в зв`язку з цим неодноразово просив її подати позов до суду про розірвання шлюбу. Сім`я взагалі йому не цікава. Востаннє він телефонував синам, аж у квітня цього року. Майнового спору та спору щодо виховання дітей між ними на час розгляду справи, не виникає. Просить позов задовольнити та не надавати строк для примирення та проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] будучи, відповідно до положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікаторам №9050001467956, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, виконуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що позивач просила справу розглянути у відсутності відповідача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2009 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Новоселицької сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 26, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] виданого 16.07.2009 року. Від шлюбу мають двох синів, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Майнового спору та спору щодо виховання дітей на час розгляду справи, не виникає. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що нормальних сімейних стосунків вони не підтримують більше року. Відповідач проживає окремим сімейним життям та вихованням дітей не цікавиться. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який будучи обізнаним про дату час та місце проведення судового засідання, не виявив бажання взяти участь у розгляді справи, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved