Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява Виконавчого комітету Казанківської селищної ради, як органу опіки та піклування в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Відділення соціальної роботи Центру надання соціальних послуг Казанківської селищної ради, про позбавлення батьківських прав . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина на даний час проживає разом з своєю бабусею, оскільки відповідачі свідомо не виконують свої батьківські обов`язки, не здійснюють його утримання, не займаються фізичним та розумовим розвитком, зловживають алкоголем та ведуть аморальний спосіб життя, а тому, позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дитини . Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2021 року, справа №478/835/21 провадження №2/478/240/2021 ухвалено вібрати у громадянки [PERSON] [INFO] та громадянина [PERSON] [INFO] , малолітню дитину [PERSON] [INFO] , без позбавлення батьювських прав.3 цього періоду дитина з батьками не проживає. Рішенням виконавчого комитету Казанківськї селищної ради вщ 04 листопада 2021 року №175 малолітньому [PERSON] [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Малолітнього [PERSON] [INFO] взяла під oпікy рідна бабуся [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Казанківської селищної ради від 24 листопада 2021 року №191 «Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] [INFO] ». Після прийняття судом рішення і призначення опікуна дитині ситуація не змінилася і відповідачі продовжують свідомо не виконувати свої батьківські обов`язки, не здійснюють утримання дитини, не займаються її фізичним та розумовим розвитком, зловживають алкоголем та ведуть аморальний спосіб життя, а тому позивач наполягає на задоволенні їх позовних вимог. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.09.2022 року провадження у справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 07.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому зас Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити , оскільки після прийняття судом рішення і призначення опікуна дитині ситуація не змінилася і відповідачі продовжують свідомо не виконувати свої батьківські обов`язки, не здійснюють утримання дитини, не займаються фізичним та розумовим розвитком, зловживають алкоголем та ведуть аморальний спосіб життя, а тому наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовної заяви позивача з підстав зазначених в ній. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, відзив на позов не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Причини їх неявки суду не відомі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що після прийняття судом рішення і призначення її опікуном дитині ситуація не змінилася і відповідачі продовжують свідомо не виконувати свої батьківські обов`язки, не здійснюють утримання дитини, не займаються її фізичним та розумовим розвитком, зловживають алкоголем та ведуть аморальний спосіб життя, а тому вважає, що є підстави для позбавлення їх батьківських прав і задоволенні позовних вимог позивача. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку учасників процесу та свідка, суд приходить наступного висновку. Відповідно статті 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2021 року, справа №478/835/21 провадження №2/478/240/2021 ухвалено вібрати у громадянки [PERSON] [INFO] та громадянина [PERSON] [INFO] , малолітню дитину [PERSON] [INFO] , без позбавлення батьювських прав. 3 цього періоду дитина з батьками не проживає. Рішенням виконавчого комитету Казанківськї селищної ради вщ 04 листопада 2021 року №175 малолігньому [PERSON] [INFO] , надано статус дитини, позбавлено'ї батьківського піклування. Малолітнього [PERSON] [INFO] взяла під oпікy рідна бабуся [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Казанківської селищної ради від 24 листопада 2021 року №191 «Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.05.2020 року, [PERSON] , [INFO] , є дитиною відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено судом, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає i виховується у ciм'i 6 a6yci [PERSON] , яка характеризується позитивно. Сім`я 6a6yci проживає в будинку з пічним опаленням, санітарний стан задовільний. Є окрема кімната для онука, а також вci необхідні peчі, а саме: дитяча коляска, ліжко, одяг, їжа. У 6a6yci є підсобнє господарство (корови, птиця), город. Родина з любов`ю та турботою ставиться до хлопчика, який теж звик до сімейного життя з родиною бабусі. За висновком здоров`я дитина, [PERSON] , [INFO] здоровий. Відповідно до актів обстеження матеріально - побутових умов проживання від 24.01.2022 р. №23 , 23.02.2022 р. №47 , 30.03.2022 р. №68 та 22.08.2022 року №82 умови проживания добрі. Родина забезпечена необхідними меблями, електроприладами, постільною білизною, продуктами харчування. Будинок з пічним опапенням. Дитина в повному обсязі забезпечена одягом та взуттям та всім необхідним для побуту . Саном на 01.09.2022 року малолігній [PERSON] жодного разу не отримував аліменти від [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідками №6227, №6228 від 05.09.2022 року виданими Казанківським РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса). Також судом встановлено, що на даний час ситуація не змінилася, громадяни [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а саме: не забезпечують йому необхідного харчування, медичного огляду та лікування, участі у виховані дитини не приймають, протягом даного періоду життям дитини не практично не цікавилися . Ведуть розгульний cnoci6 життя, зловживають алкоголем, немають постійного місця проживания, стабільного джерела доходу . 3 характеристики старости Троїцько-Сафоновського старостинського округу - [PERSON] , громадянка [PERSON] та її співмешканець [PERSON] постійно вживають спиртні напої , ведуть аморальний спосіб життя, вихованням сина не займаються i не цікавляться їм. Згідно характеристики капітана поліції начальника СПД №1 ВП №1 Баштанського РВП ГУНП В Миколаївській області Володимира Бондаренка, громадянка [PERSON] характеризується негативно. Офіційно ніде не працює. На життя заробляє випадковими заробітками. Зловживає спиртними напоями. [PERSON] офіційно написав заяву про те, що він відмовляється від своєї дитини [PERSON] , [INFO] на користь своєї матері [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Казанківської селищної ради від 22.09.2022 року № 59, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] та громадянина [PERSON] [INFO] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . З огляду на наведений висновок, орган опіки та піклування Казанківської селищної ради вважає доцільним позбавити відповідачів батьківських прав. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 (зі змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в статті 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, частин 3-4 статті 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом також встановлено, що протягом 2021-2022 років позивачем постійно проводилася профілактична робота, але відповідачі продовжували систематично ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду за дитиною. Нормами частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За нормами ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до ч.3 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що після прийняття судом рішення і призначення опікуна дитині ситуація не змінилася і відповідачі продовжують свідомо не виконувати свої батьківські обов`язки, не здійснюють утримання дитини, не займаються його фізичним та розумовим розвитком, зловживають алкоголем та ведуть аморальний спосіб життя.Орган опіки та піклування виконавчого комітету Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відповідачів. Тому суд, приймаючи до уваги встановлені в сукупності докази та обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідачів до дітини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, яка порушує батьківські обов`язки, діючи в інтересах малолітньої дитини, вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дитини. Згідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути солідарно судовий збір в дохід держави в сумі 992,40 грн. з кожного. Крім того, суд вважає необхідним роз`яснити відповідачам, що у відповідності до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, вони мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved