Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 21.11.2017 р. до Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в телефонному режимі надійшла інформація, що за адресою: [ADDRESS] проживають діти, батьки яких не виконують належним чином батьківські обов`язки. В цей же день працівники Служби відвідали зазначену адресу. На момент обстеження в помешканні були діти [PERSON] та [PERSON] , з дорослих - дідусь [PERSON] . В помешканні було брудно, розкидані речі. При спілкуванні з [PERSON] стало відомо, що батьки їх дійсно б`ють , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Також стало відомо, що 13.11.2017 р. [PERSON] потрапив д лікарні з алкогольним отруєнням. 22.11.2017 р. при проведенні профілактичного рейду знову відвідано родино та встановлено, що умови для проживання та розвитку дітей непридатні. У зв`язку із тим, що життю та здоров`ю дітей існувала безпосередня загроза 23.11.2017 р. на підставі розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 673 від 23.11.2017 р. дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] було негайно відібрано від матері [PERSON] та батька [PERSON] .11.2017 р. дітей було взято на облік Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, як таких, що опинились в складних життєвих обставинах. 04.12.2017 р. органами опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації було подано позов про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2019 р. в задоволенні позову відмовлено, але робота з родиною продовжилась. [PERSON] та [PERSON] систематично викликались до Служби справах дітей Шевченківської РДА, з ними проводились профілактично-виховна робота. 13.05.2020 р. [PERSON] , [INFO] госпіталізований до відділення інтенсивної терапії гострих інтоксикацій НДСЛ «ОХМАТДИТ» МОЗ України. 15.05.2020 р. [PERSON] написала заяву про тимчасове влаштування сина до центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1. За таких обставин представник позивача просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . [INFO] ; призначити стягнення аліментів з [PERSON] на користь закладу або фізичної особи, яким буде переданий, на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину в місяць; призначити стягнення аліментів з [PERSON] на користь закладу або фізичної особи, яким буде переданий, на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину в місяць. Провадження у справі відкрито 28.08.2020 р., відповідно до приписів ст.ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. 09.06.2022 р. провадження в даній цивільній справі закрито в частині вимог до [PERSON] у зв`язку зі смертю останнього. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що бере на себе зобов`язання забезпечити сину найкращі умови для життя та розвитку, здійснювати контроль за навчанням дитини. Представник третьої особи підтримав заявлені Органом опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації вимоги. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи. Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 27837. Представник позивача зазначає, що [PERSON] не виконує належним чином батьківські обов`язки, зловживає алкогольними напоями не працює. Так, 23.11.2017 на підставі розпорядження Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації № 673 від 23.11.2017 р. [PERSON] було відібрано від матері [PERSON] та батька [PERSON] та влаштовано до Центру соціальної реабілітації «Ковчег» Всеукраїнського громадського благодійного фонду «Батьківська турбота». Також 23.11.2017 р. Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією видано наказ № 71-од про взяття [PERSON] , [INFO] , на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах. 04.12.20217 р. Органом опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації подано позов до [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Київська місцева прокуратура № 10 про відібрання у відповідачів неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , малолітнього [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. За результатами розгляду справи 29.05.2019 р. Шевченківським районним судом м. Києва у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Так, судом зазначено, що батьки дійсно протягом тривалого часу належним чином не виконували своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не піклувались про створення матеріально-побутових умов для їх розвитку, навчання та виховання. Поряд з цим судом встановлено, що відповідачі стали на шлях виправлення, намагаються створити всі умови для проживання, навчання та виховання своїх дітей. Сімейним кодексом України, а саме ч. 1 ст. 150 передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності встановленої законом, відповідно до положень ст. 155 СК України. За положеннями ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленими батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, як це визначено ч. 3 ст. 166 СК України. Як свідчать матеріали справи, 24.06.2020 р. Органом опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державною адміністрацією складено висновок № 109/04/40-4174 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, останній складено, виходячи з подій, які мали місце в 2017 р. і яким надав оцінку Шевченківський районний суд м. Києва під час розгляду справи з позовом Органом опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації подано позов до [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Київська місцева прокуратура № 10 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 р. у справі № 631/2406/15-ц зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У Постанові від 12.07.2017 № 6-564цс17 Верховний Суд України зазначив, що з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі. Так, про необхідність заслуховування думки дітей та обов`язковості її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року «Савіни проти України». В п.п. 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Приймаючи рішення по суті спору, суд виходить з того, що за час розгляду справи не було встановлено наявності виняткових обставин, які б свідчили про необхідність позбавлення [PERSON] її батьківських прав. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в нього чудова мама, яку він дуже любить і сумує за нею. Бажає бути поряд з нею та бути однією родиною. Також не отримано доказів того, що за час розгляду даної справи, дії [PERSON] свідчить про нехтування батьківськими обов`язками, навпаки її заперечення проти вимог позивача свідчить про бажання приймати активну участь у вихованні, навчанні а розвитку своєї дитини. Підсумовуючи все наведене, суд приходить до висновку, що задоволення позову про позбавлення батьківських прав не буде відповідати інтересам дитини, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed