Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який обгрунтовує тим, що позивач та відповідач уклали шлюб між собою 03.07.2018 року. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Королівської селищної ради, актовий запис за №14 від 03.07.2018 року. У цьому шлюбі у позивача та відповідача народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду від 31.08.2022 року у справі №299/3292/22 з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання двох спільних малолітніх дітей. На даний час позивачем до Виноградівського районного суду подано позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зважаючи на вік дітей позивач не має змоги працевлаштуватися та вимушена здійснювати догляд за малолітніми синами, які потребують постійної присутності когось з батьків. За таких умов позивач має вагомі підстави порушувати питання матеріальної підтримки, оскільки її здатність забезпечити власне утримання є обмеженою через поведінку відповідача, внаслідок якої вона повністю зайнята виключно доглядом за спільними дітьми. Вона зазначає, що оскільки діти проживають разом з нею та потребують постійного догляду, остання не має можливості працювати, а тому просить стягнути відповідача аліменти на її утримання у розмірі 2508 грн. до досягнення меншою дитиною трирічного віку. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Продан О.В, у судовому засіданні вимоги заявленого позову підтримала та просила суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Сугай Т.Г. в судовому засіданні заперечила протии задоволення заявленого позову та зазначила, що відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання своїх дітей, він ніде не працює, нерухомого майна не має. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи позивач та відповідач уклали шлюб між собою 03.07.2018 року. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Королівської селищної ради, актовий запис за №14 від 03.07.2018 року. У цьому шлюбі у позивача та відповідача народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду від 31.08.2022 року у справі №299/3292/22 з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання двох спільних малолітніх дітей. На даний час позивачем до Виноградівського районного суду подано позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони проживають окремо. Спільні діти сторін проживають разом з матір`ю-позивачкою [PERSON] та перебувають на її утриманні . Будь яких інших доказів наявності доходу у відповідача суду надано не було. Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із статтею 84 СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, на його утриманні перебує двоє дітей. Також, суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, яка ніде не працює через необхідність догляду за дітьми, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність в позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення найменшою дитиною трьохрічного віку в розмірі 2508 грн., щомісячно, що в свою чергу відповідає змісту ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», яким встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць складає 2508 грн. Суд також зазначає, що встановлений розмір прожиткового мінімуму не визначає вартісну величину, достатню для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження її здоров`я, набору продуктів харчування, а також необхідного набору непродовольчих товарів та оптимального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: approved