Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

у березні 2022 року [PERSON] звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що 28.09.2010 він позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 150\~000,00 грн, без установлення строку повернення боргу, про що нею було написано власноручно розписку. Однак відповідач борг не повернула протягом тридцяти днів з дня пред`явлення вимоги та вирішити питання в позасудовому порядку не вийшло, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу в розмірі 150 000,00 грн та 209 568,59 грн процентів, що в загальному становить 359 568,59 грн, а також понесені ним судові витрати. Ухвалою від 25.03.2022 суд відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.21). У відзиві на позов (а.с.33-36) відповідач [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити, покликаючись на те, що хоча нею дійсно було надано [PERSON] розписку про отримання грошових коштів в розмірі 150\~000,00 грн, водночас передано в заставу належну їй земельну ділянку, та кошти у вказаному розмірі вона отримала як аванс орендної плати за землю. Грошових коштів в позику вона не отримувала та оскільки боргова розписка не містить строку повернення, це свідчить про відсутність між сторонами відносин боргового характеру, що також стверджується тим, що позивач протягом 11 років не пред`являв вимогу про повернення коштів. Також повідомила, що орендна плата їй нараховувалась, але не виплачувалась. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися вдруге та повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчить довідка про доставку електроного листа представнику відповідача (а.с.113), представник відповідача [PERSON] направила клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її участю в іншому судовому засіданні (а.с.114). Суд, розглянувши клопотання представника відповідача, уважає за можливе розглянути справу за її відсутності та відсутності відповідача, оскільки представник не надала доказів участі в іншій справі та участь в іншій справі не є поважною причиною неявки, відповідач причини неявки не повідомила. Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Так, 28.09.2010 між позивачем та відповідачем укладений договір позики, оформлений у вигляді письмової розписки, за умовами якої відповідач взяла у позивача в борг грошові кошти в сумі 150\~000,00 грн без установленого\~строку повернення\~боргу (а.с. 8). 02.12.2021 [PERSON] направив [PERSON] лист-вимогу про повернення боргу та процентів (а.с.9-11). Відповідно до статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За вимогами статті 1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як стверджує позивач, відповідач взагалі суму позики не повернула, на підтвердження чого надав оригінал боргової розписки (а.с.51). Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що за борговою розпискою відповідач [PERSON] підтвердила отримання 28.09.2010 року 150\~000,00 грн без установлення строку повернення боргу. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог статті 545\~ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Оскільки оригінал боргової розписки наявний саме у позивача та наданий останнім суду, текст оригіналу розписки не містить надпису відповідача щодо повернення суми боргу, а тому суд уважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення боргу в загальному розмірі 150\~000,00 та доходить висновку про задоволення позову в цій частині. Розглядаючи доводи\~відповідача про\~отримання грошових\~коштів в\~розмірі 150\~000,00\~грн в\~рахунок орендної\~плати за\~землю за\~договором оренди\~земельної ділянки,\~укладеного 15.08.2011\~року між\~сторонами (а.с.37-44),\~суд зазначає,\~що боргова\~розписка є, так би мовити, гарантією договору позики, його підтвердженням. У відповідності до правового висновку Верховного суду України від 18вересня 2013року, зробленого при розгляді справи №6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Щодо вимоги позивача про стягнення процентів, суд враховує вимоги статті 525 ЦК України, якою передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України вимоги про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку дії договору. В подальшому права та інтереси позивача підлягають захисту згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки борговою розпискою від 28.09.2010 року не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Водночас суд погоджується з розрахунком заборгованості за процентами щодо вказаного періоду. Отже, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути основний борг в загальному розмірі 150 000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 209 568,59 грн та всього потрібно стягнути 359 568,59 грн . Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 3595,69 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved