Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся [PERSON] , з позовом до [PERSON] , про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позову зазначено, що з 31 березня 2017 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.03.2021 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з позивачем, відповідач проживає окремо, вихованням та розвитком дітей не займається. Діти зареєстровані разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач має всі можливості для утримання та виховання дітей у належних умовах та здоровій атмосфері. Діти проживають разом з позивачем в квартирі, за адресою: [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат. Позивач має особистий дохід, який дозволяє йому утримувати дітей на достатньому рівні та забезпечувати їх всім необхідним для їх фізичного та духовного розвитку. Враховуючи наведене просив суд визначити місця проживання дітей разом з батьком. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у письмових поясненнях наданих органу опіки та піклування зазначила, що не заперечує стосовно визначення місця проживання дітей з батьком. Представник третьої особи в судовому засіданні, просив позов задовольнити, вказав, що орган опіки та піклування надав відповідний висновок, в якому вважає доцільним визначити місце проживання дітей разом з батьком. Суд заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 31 березня 2017 року, виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 31 березня 2017 року було укладено шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 391, після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище - [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 14 листопада 2017 року, виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] , та [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року, шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , було розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 11 липня 2020 року, виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 11 липня 2020 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 809. Згідно з свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 20 грудня 2020 року, виданий Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] , та [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва 04 березня 2021 року, шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , було розірвано. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , є фізичною особою підприємцем, основний вид діяльності - роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет. Згідно до довідки про суми нарахованих та виплачених дивідендів від 29 липня 2022 року, виданої співзасновнику ТОВ "Синтезал" [PERSON] , вбачається що за травень 2021 року, вересень 2021 року, листопад 2021 року та липень 2022 року, останньому було нараховано суму дивідендів у розмірі 982 000 грн. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 20 серпня 1982 року, виданого Дарницьким відділом РАЦС, матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 05 листопада 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М., було укладено договір купівлі-проваджу квартири за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 231198094 від 05.11.2020 року, [PERSON] ,яка є матір`ю [PERSON] , є власницею квартири [ADDRESS] . З паспорту громадянина України серія [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідки про реєстрацію місця проживання особи № 19114475 від 29.11.2017 року, виданого відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідки про реєстрацію місця проживання особи № 56045483 від 18.12.2020 року, виданого відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку про визначення місця проживання дітей від 11.10.2022 року № 101-6805/02, Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , разом з батьком [PERSON] . Згідно з актом обстеження умов проживання від 14.09.2022 року, діти [PERSON] , та [PERSON] , мешкають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , зазначене житло з всіма комунальними зручностями, чисте та охайне, повноцінно оснащене меблями та побутовою технікою, діти достатньо забезпечені одягом, взуттям, іншими особистими речами, розвивальними іграми, мають багато іграшок та книжок. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з вимогами ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України " вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 3 ст. 29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), де вказано, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Як вбачається з висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, встановлено, що батько з дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] , де для проживання, розвитку та навчання дітей створено належні умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання. Відповідно до письмових пояснень відповідача [PERSON] , наданих до Органу опіки та піклування, відповідач не заперечує щодо місця проживання дітей разом з батьком. Враховуючи наведене, суд вважає, що на даний час проживання малолітніх дітей з батьком, які фактично проживають з ним, буде відповідати саме інтересам дітей, позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному, а тому суд вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з батьком. Крім того, суд зауважує, що матір дітей, у разі визначення місця проживання дітей з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу відносно дітей та участь у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дітей, щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved