Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив розірвати договір від 26.05.2021 р., що укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 20663,66 грн., з яких 17000 грн. сплачені кошти за договором та 3663,66 грн. неустойка за період невиконання зобов`язань, а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 26 травня 2021 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений Договір, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався доставити і встановити ПВХ конструкції у відповідні строки, а замовник здійснити оплату на умовах договору та у визначеній черговості. 26.05.2021 р. замовник оплатила виконавцю на виконання умов договору 17000 грн., що підтверджується відповідним позначенням у договорі зі сторони виконавця. Згідно умов договору, виконавець зобов`язаний доставити замовнику ПВХ конструкції протягом 30 робочих днів з дня отримання авансу у розмірі не менше 70% вартості договору, тобто 17000 грн. Оскільки 26.05.2021 р. позивач передала кошти, відповідач зобов`язаний був виконати договір та поставити ПВХ конструкції замовнику в строк до 07.07.2021 р. Відповідач не виконав до 07.07.2021 р. свої зобов`язання за договором та ухилявся від зв`язку з позивачем. 30.08.2021 р. представник позивача адвокат Ковальов С.С. зателефонував до відповідача за телефоном [NUMBER] та запропонував повернути кошти позивачу по невиконаному договору. Відповідач погодився повернути кошти в розмірі 17000 грн. в строк до 15.09.2021 р. В узгоджений строк відповідач не повернув позивачу отримані кошти. 23.09.2021 р. представник позивача звернувся до відповідача з претензією про повернення грошових коштів, в якій вимагав у досудовому порядку повернути [PERSON] 17000 грн. на протязі 2-х днів з моменту отримання вимоги та сплатити [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. Жодної відповіді від відповідача на претензію не надходило. 01.11.2021 р. відповідач припинив свою підприємницьку діяльність як ФОП, що підтверджує дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП, номер запису: 2008840060001008210, підстава: власне рішення у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач не є підприємцем, вже не здійснює господарську діяльність з монтажу ПВХ конструкцій, а отже зобов`язаний повернути позивачу отримані кошти та сплатити штрафні санкції за невиконання договору. 11.02.2022 р. представник позивача направив претензію про повернення коштів за реєстраційною адресою [PERSON] з вимогою повернути отримані кошти позивачу. Відповідно до п.4.2. договору, в разі не виконання виконавцем п.3.2. із власної вини виконавця, зобов`язується виплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості цього договору за кожен день прострочення. Період невиконання зобов`язань з 07.07.2021 р. по 07.12.2012 р. - 154 дня. Розрахунок неустойки за договором: 3663,66 грн. (неустойка за договором) = 23790 грн. (вартість робіт по договору) х 0,1% (відсоток неустойки відповідно до п.4.2 договору) х 154 дня невиконання зобов`язання відповідно до п.3.2 договору). Ухвалою судді від 06.05.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 11 ст. 128 ЦПК України. Причин неявки суду не повідомив, заперечень (відзиву) на позов не надав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено в ході розгляду справи, 26 травня 2021 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір. Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору виконавець зобов`язався доставити і встановити ПВХ конструкції, а замовник зобов`язався сплатити та прийняти роботу згідно з умовами цього договору. В п.2.1 договору зазначено, що вартість робіт за даним договором складає 23790 грн. Замовник відповідно до п.2.2. договору, вносить аванс у розмірі не менше 70% вартості договору 17000 грн. Частина суми, що залишилася 30% 6790 грн. сплачується по закінченню роботи, як передбачено п.2.3. договору. Згідно п.3.1. договору замовник зобов`язалася сплатити вартість замовлення, яка складає 23790 грн. П.3.2. договору передбачено, що виконавець зобов`язується доставити конструкції на адресу протягом 30 робочих днів. (а.с.12) Сплата 26.05.2021 р. замовником [PERSON] авансу в сумі 17000 грн., підтверджується відміткою в договорі та підписами сторін. Однак, до 07.07.2021 р. ФОП [PERSON] умов договору не виконав, замовниці [PERSON] ПВХ конструкції не доставив та не встановив. Представник позивача [PERSON] намагався вирішити даний спір в досудовому порядку, що підтверджується копіями претензій від 23.09.2021 р. (а.с.14) та від 10.02.2022 р. (а.с.21), які були направлені на адресу відповідача. Але відповіді на дані претензії відповідач не надав. Таким чином, на дату звернення до суду, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, згідно договору від 26.05.2021р. Враховуючи, що відповідач [PERSON] 01.11.2021 р. припинив свою діяльність, як фізична особа - підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, номер запису: 2008840060001008210 (а.с.11), Договір від 26.05.2021 р. укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати, так як його неможливо виконати. Відповідно до ч.1 ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим кодексом та іншими законами. Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Згідно ч.4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Ч.1 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч.2 ст.549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Ч.1 ст.551 ЦК України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. п. 4.2 Договору передбачено, що в разі не виконання виконавцем п.3.2 з власної вини виконавця, зобов`язується виплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості цього договору за кожен день прострочення. В позовній заяві представник позивача вказав, що з 07.07.2021 р. по 07.12.2021 р. - 154 дня невиконання зобов`язань відповідачем зобов`язання за договором. Розрахунок неустойки за договором: 3663,66 грн. неустойка за договором = 23790 грн. (вартість договору) х 0,1% (відсоток неустойки відповідно до п.4.2 Договору) х 154 днів невиконання зобов`язань відповідно до п.3.2 договору. Враховуючи, що позивач надала належні та допустимі докази існування між нею та [PERSON] зобов`язальних правовідносин, невиконання зобов`язання відповідачем , суд приходить до висновку, що Договір від 26.05.2021 р. укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати, з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] сплачені кошти за договором в сумі 17000 грн. та неустойку за період невиконання зобов`язань в сумі 3663,66 грн., а всього 20663,66 грн. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача суму судового збору 992,40 гривень.

Outcome: approved