Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила про те, що з 16 лютого 2007 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання з відповідачем не склалося, шлюбні відносини були припинені з червня 2021 року. Дитина залишилась проживати разом з нею. Відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає, згоди щодо сплати ним аліментів у досудовому порядку не досягнуто. Відповідач офіційно працевлаштований, інших утриманців не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилась, разом з тим, одночасно з позовною заявою подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, заяв про відкладення судового засідання до суду не надходило. Враховуючи, що відповідач, будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву, у судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.02.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського райуправління юстиції Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 06, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Золотопрудської сільської ради Олександрівського району Донецької області 24.07.2007 року, актовий запис №03. Як зазначила позивач [PERSON] наразі сторони проживають окремо, дитина. проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Згідно зі\~статтею 180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання дитини. З позовної заяви випливає, що відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, стан його здоров`я дозволяє йому працювати, а тому він має можливість надавати допомогу на утримання дитини, однак добровільно таку допомогу не надає. У ч.2 ст.51\~Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Частиною 1статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.141\~СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно роз`яснень у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, та на підставі положень діючого законодавства України, суд вважає можливим встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,\~що відповідає заявленим позовним вимогам. Враховуючи викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ч.1\~ст.191 СК України\~стягнення аліментів необхідно присудити із дня пред`явлення позову до суду, тобто з 01.09.2022 року. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved