Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку у 60 днів з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що 11.10.2001 [PERSON] (мати позивача), на підставі рішення виконавчою комітету Андріївської сільської Ради народних депутатів від 20.04.2001 № 12 передано у приватну власність земельну ділянку за Державним актом на право приватної власності на землю серії 11-ХР №079270, площею 4,82 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку. Крім позивача спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] також був рідний брат позивача [PERSON] . Обидва спадкоємці у строк визначений законом звернулися до Державної нотаріальної контори для оформлення спадковою майна. Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частини зазначеної вище земельної ділянки розміром 4,82 га. [PERSON] також вступив у спадщину на 1/2 частини зазначеної земельної ділянки, шляхом подання заяви до нотаріуса. Так, прийнявши, проте, не здійснивши нотаріального оформлення належного [PERSON] спадкового майна, [INFO] [PERSON] помер. Заочним рішенням Кегичівського районного суду Харківської області ухвалено рішення по цивільній справі № 624/889/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Кегичівської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Андріївського Старостинського округу, про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішенням суду встановлено факт родинних зв`язків, за якими [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну, проте не оформлену нотаріально, земельну ділянку. Померлий [PERSON] має спадкоємця першої черги - доньку [PERSON] (прізвище « [PERSON] » при народженні), яка є відповідачем у справі. Так, після смерті спадкодавця, його донька [PERSON] повідомила позивача, що оскільки вона є єдиним спадкоємцем першої черги, то особисто звернеться до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим, позивач не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, в установлений законом строк, з особистих причин, які не відомі позивачу, відповідач не звернулася до нотаріуса у зв`язку із чим, строк для прийняття спадщини, також є пропущеним для позивача. Одночасно із цим, позивач та її сім`я, з дати отримання земельної ділянки у приватну власність [PERSON] та після її смерті обробляли всю земельну ділянку, що було відомо відповідачу, яка не заперечувала щодо цього. На день смерті [PERSON] був зареєстрований один, спадкова справа до його майна не відкривалась. Наразі зв`язок позивача з [PERSON] перервався, поточне місце реєстрації та мешкання останньої невідомо. Адреса відповідача зазначена за останніми відомостями місця проживання. Інших спадкоємців першої та другої черги, окрім доньки [PERSON] та позивача, не має. У травні 2021 року позивачу стало відомо, що [PERSON] не зверталася до нотаріуса для оформлення спадкових справ за [PERSON] , у зв`язку із чим, позивачем пропущено 6-ти місячний строк для звернення до нотаріуса для прийняття спадщини. До вказаного призвела хибна та не достовірна інформація, надана відповідачем, про нібито подання нею заяви про прийняття спадщини та фактична заборона відповідача, під загрозою сімейного конфлікту, щодо здійснення аналогічних дій позивачем. З метою реалізації права на спадкування, позивач звернулася до Кегичівської державної нотаріальної контори Харківської області, проте, постановою № 335/02-3 1 від 17 червня 2021 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Одночасно із цим, рідний брат (спадкодавець) та сестра (позивач) не мали ідентичної метрики за прізвищами батьків, у зв`язку з чим, позивач була вимушена додатково звернутися до суду із позовною вимогою про встановлення факту родинних відносин. На час відкриття спадщини спадкоємиця [PERSON] із спадкодавцем проживали окремо і з заявою про прийняття спадщини не зверталась. Так, відмова у вчинені нотаріальної дії обгрунтована ст. 1272 ЦК України, у зв`язку із пропуском подання заяви про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку. У зв`язку із викладеним позивач вважає, що пропуск прийняття спадщини стався з поважних причин та підлягає поновленню. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 30 вересня 2022 року у цій справі було відкрито провадження, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2022 року підготовче провадження у справі закрито призначено до судового розгляду. Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки відповідач суду не повідомила. Відзив на позов до суду від відповідача не надходив. Зі згоди представника позивача, наданої у клопотанні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню на таких підставах. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Красноградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Родинні відносини між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] як між рідними братом та сестрою підтверджуються копією заочного рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 22.06.2022 про встановлення факту родинних зв`язків. На день смерті, [INFO] , [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав в с. Землянки, Кегичівського району, Харківської області, один, що підтверджується довідкою старости с. Андріївка, с. Олександрівка, с. Землянки Кегичівської селищної ради №03-83/1/68 від 29.04.2021. Позивач зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. За результатами розгляду заяви позивача Кегичівською державною нотаріальною конторою 17.06.2021 №335/02-31 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно постанови спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не відкривалась, на день смерті проживав один. Заява про прийняття спадщини, яка передбачена ст. 1269 ЦК України, в шестимісячний термін [PERSON] подана не була, а тому у вчиненні нотаріальної дії заявнику відмовлено. Також позивачем до позовної заяви додано копію інформаційної довідки зі спадкового реєстру №64820583 від 21.05.2021, згідно з якою інформація у спадковому реєстрі за пошуковими даними [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня. В судовому засіданні також досліджені копії документів щодо спадщини [PERSON] , якою, зокрема, є земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №079270. Право власності на 1/2 цієї земельної ділянки оформлена позивачем, про що суду надані копії свідоцтва про право на спадщину за законом, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.10.2015, індексний номер 45001321. Інша половина цієї земельної ділянки, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого [PERSON] 05.03.2003, залишилася відкритою. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини в шестимісячний строк не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутися до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для цілей спадкового законодавства місцем постійного проживання особи є зареєстроване відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини як за заповітом так і за законом необхідно подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, як на підставу поважності пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилається на ту обставину, що вона не є спадкоємцем першої черги та мала право на спадщину брата лише у разі неприйняття спадщини його дочкою, відповідачем [PERSON] , яка запевнила позивача, що буде приймати спадщину батька, наполягала під погрозою родинного конфлікту на тому, щоб позивач заяву про прийняття спадщини не подавала. Проте [PERSON] до нотаріальної контори у визначені законом строки спадщину не прийняла. Про зміну своєї позиції позивача не повідомила, що призвело до втрати можливості і позивача вступити у спадщину брата. Крім того позивач не мала можливості довести родинний зв`язок з братом, через допущені у свідоцтві про народження помилки. Зазначені обставини призвели до пропуску строку позивачем для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 р у справі № 565/1145/17, яка в силу ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Визначення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є оціночним поняттям та оцінюється судом в залежності від конкретних обставин справи. Дослідивши надані суду докази, вивчивши обставини з яких позивач вчасно не змогла скористатися своїм правом на прийняття спадщини, суд прийшов до висновку про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому судом враховано делікатну природу родинних стосунків, довіри між родичами, важливість збереження теплих, приязних відносин у родині, важливість досягнення компромісів при вирішенні родинних справ, дотримання яких зі сторони позивача і призвело до не звернення позивача вчасно до нотаріальної контори. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм та встановлених судом обставин, що призвели до пропуску строку позивачем для подання заяви до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини та визнає причину пропуску строку для її подання поважною. Про розподіл судових витрат позивач не заявив. На підставі викладеного,

Outcome: approved