Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-04 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду, в якому просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом виселення [PERSON] , [INFO] з житлового будинку, що їй належить та знаходиться за адресою [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . В цьому будинку без реєстрації проживає відповідач, який є її рідним братом та його неповнолітній син. Зазначає, що на протязі тривалого часу відповідач не працює, зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки, погрожує їй фізичною розправою. Все це відбувається на очах неповнолітніх дітей, що негативно впливає на їх розвиток. На її вимоги припинити таку поведінку відповідач не реагує. З цього приводу позивач неодноразово зверталася в поліцію у зв`язку з чим відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Також він жодним чином в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає матеріальних збитків позивачці та її сім`ї. Крім цього, зазначає, що відповідач має власний житловий будинок, який знаходиться за адресою Яворівський район с.Салашка, однак на прохання переїхати - відмовляється. Із посиланням на вимоги ч.1 ст.116,157 ЖК України просить позов задоволити. 26.09.2022 року відкрито провадження у справі. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] подали суду заяви в яких просять справу розглядати у їх відсутності, позов підтримали, просять його задовольнити, позивач проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання, не з`явився, хоча належно, у встановленому законом порядку, повідомлявся про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи та не подавався відзив. Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст.280-281 ЦПК України. Відповідно до положень ст.247 ч.2 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку, Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципами верховенства права. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). За вищевказаною адресою проживає без реєстрації відповідач по справі [PERSON] . Як випливає з матеріалів справи 03.02.2022 року та повторно 24.05.2022 [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за домашнє насильство в сім`ї за ч.1 ст.173-2 КУпАП та відповідно за ч.2 ст.173-2 КУпАП(а.с.9-10). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо. Для застосування правила ст.116 ЖК України необхідна одночасна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу мають на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді цивільної справи № 445/1687/18. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження застосування щодо відповідача належних заходів попередження або громадського впливу, тому суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог. На підставі ч.1 ст.116,157 ЖК України,

Outcome: dismissed