Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №014/0133/82/0167250 від 27.10.2016 року у розмірі 21 644,87 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.10.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен\~ Банк Аваль» та відповідачем укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0133/82/0167250. На виконання умов договору банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом у розмірі 14 640,64 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму до 27.10.2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 38,3% річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши кредитні кошти в межах кредитного ліміту. На підставі Договору відступлення прав вимоги №114/2-19-F від 20.09.2019 право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим, станом на 17.09.2021 року має заборгованість у розмірі 21 644,87 грн., яка складається з наступного: 11 867,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 436,80 грн. заборгованість за відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 1340,54 грн. заборгованість з пені. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання, призначене на 23.12.2021, 21.02.2022 та 10.05.2022 не з`явився, причини неявки не повідомив. У судове засідання, призначене на 25.07.2022 відповідач не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи для отримання правової допомоги. У судове засідання, призначене на 31.08.2022 відповідач не з`явився, надавши заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному його представника адвоката Козинець О.І. У судове засідання, призначене на 24.11.2022 відповідач у черговий раз не з`явився, надавши заяву про відкладення розгляду справи для укладення договору про правову допомогу з іншим адвокатом. Враховуючи, що отримавши 25 липня 2022 року копію позову з додатками, відповідач правом на подання відзиву не скористався, справа перебуває у провадженні суду більше\~ одного року, у даній справі п`ять судових засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача, суд вважає що у судове засідання відповідач не з`явився без поважних причин та вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, 27 жовтня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0133/82/0167250, відповідно до п.1 якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 14640,64 грн., а\~ позичальник зобов`язався\~ повернути кредитору основну суму кредиту строком до 27 жовтня 2022 року, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 38,5 % річних, а також виконати інші обов`язки (а.с.6) Із виписки по рахунку відповідача від 09.09.2021 вбачаються операції з видачі кредиту, внесення коштів на повернення кредиту, погашення заборгованості по кредиту (а.с.31-45). 20 вересня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №114/2-19-F. Відповідно до п.2.1. Договору Первісний кредитор відступає ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні Первісному кредиторові права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах Боржників. (а.с.47-53). 17 березня 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язання за Договором відступлення прав вимоги виконав в повному обсязі, перерахував належну суму коштів на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.54), за таких обставин, до ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення прав вимоги №114/2-19-F перейшло право за Договором №014/0133/82/0167250 від 27.10.2016, що укладено між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором\~ №014/0133/82/0167250 від 27.10.2016 станом на 17 вересня 2021 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Вердикт Капітал» становить: 21 644,87 грн., яка складається з наступного: 11 867,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 436,80 грн. заборгованість за відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 1340,54 грн. заборгованість з пені (а.с.27). Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на те, що у судовому засіданні доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання обов`язку щодо їх повернення та сплати відсотків за користування кредитом, суд приходить до висновку про\~ задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В даному випадку відповідач не заявляв про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Між тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги №05-03/2021 від 05.03.2021, прайслист адвокатського об`єднання\~ «Лігал Ассістанс», платіжне доручення №0289280000 від 04.10.2021 на суму 200 000 грн., заявку на отримання юридичної допомоги №33 від 27 вересня 2021, а також витяг з акту №3 про надання юридичної допомоги від 30.09.2021 з\~ описом наданих послуг та їх вартості (а.с.75-82). Так, згідно заявки на надання юридичної допомоги та витягу з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 30.09.2021 за проведення консультації сторонами визначено три окремих платежі на суму 12000 грн.; за складання та друк позовної заяви та доданих документів визначено платіж у сумі 8000 грн. Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача\~ слід стягнути 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного і

Outcome: approved