Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

У жовтні 2021 АТ «Альфа Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] підписала оферту на укладення угоди про надання кредиту №500836802 від 29.07.2020, згідно з якою отримала кредит в розмірі 143333,15 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту 30.07.2023. Підписуючи оферту на укладення угоди про надання кредиту, відповідач підтвердила акцепт публічної пропозиції та укладення договору між нею та АТ «Альфа Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку www.alfabank.ua. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та доданим до нього графіком погашення кредиту, що є додатком №1 до договору. Однак відповідач взятих на себе зобов`язань не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.08.2021 має прострочену заборгованість перед позивачем у розмірі 163224,15 грн., яка складається із 133260,39 грн. заборгованості за кредитом та 29963,76 грн. заборгованості за відсотками. Таким чином, оскільки відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов`язання за договором кредиту не виконала, позивач просить суд задовольнити позов та ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача на його користь вказаний розмір заборгованості та сплачений позивачем судовий збір. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2021 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 04.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подачі відзиву, а позивачу - відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд без його участі. Позовні вимоги він підтримав, не заперечуючи щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.07.2020 [PERSON] звернулася до АТ «Альфа - Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала оферту на укладення угоди про надання кредиту № 500836802 від 29.07.2020 (далі - Оферта), обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно з якою отримала кредит у розмірі 143333,15 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 32,00 % річних (тип ставки - фіксована), з кінцевим терміном повернення кредиту 30.07.2023. Згідно з п. 3 Оферти кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором №509999995 від 05.06.2019. Розмір 143333,15 грн. Спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа - Банк» ЄДРПОУ 23494714. Сторонами також підписано додаток № 1 до угоди про надання кредиту №500836802, що містить «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», в якому зазначено, що підпис позичальника свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування. Зазначеним графіком встановлено суму щомісячного платежу за кредитом, що включає суму кредиту та процентів за користування кредитом. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 13.08.2021 відповідач має заборгованість за кредитним договором № 500836802 від 29.07.2020 у розмірі 143333,15 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 133260,39 грн. та заборгованості за відсотками у розмір 29963,76 грн. Будь-яких доказів сплати грошових коштів, які б спростовували зазначений розрахунок позивача, відповідач до суду не надала. На момент розгляду справи докази погашення кредиту відповідачем відсутні. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №204/7584/16-ц (провадження № 61-26115св18) встановлено: «Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.» Одним із різновидів договорів є кредитний договір. Згідно приписів ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст.ст. 530, 612, 625 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. На підставі вищенаведеного, враховуючи встановлені обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2408,36 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved