Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач Кредитна спілка «Профспілкова скарбниця» в особі представника Орисенка Т.М., звернулася до Солом?янського районного суду м. Києва із позовом, у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості по Договору про споживчий кредит від 28.02.2020 №202-1 у розмірі 20061,92 грн., у тому числі: заборгованість із погашення суми тіла кредиту у розмірі 18430,91 грн. та заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1631,01 грн. Позов обґрунтований тим, що 28.02.2020 між позивачем КС «Профспілкова скарбниця» та відповідачем [PERSON] було укладено Договрі про споживчий кредит №202-1, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 20000,00 грн. зі сплатою 34% річних від суми залишку кредиту, зі строком дії договору до 28.02.2021, а відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами. Із метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за зазначеним кредитним договором між позивачем та [PERSON] 28.02.2020 було укладено Договір поруки та між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно до умов яких останні прийняли на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. У порушення умов договорів, відповідачі свої зобов`язання у частині повернення кредиту та процентів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості, яку у добровільному порядку сплачувати вони відмовляються. Враховуючи наведене, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва від 09.12.2020 цивільну справу передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.04.2021 відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 28.02.2020 між позивачем КС «Профспілкова скарбниця» та відповідачем [PERSON] було укладено Договрі про споживчий кредит №202-1, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 20000,00 грн. зі сплатою 34% річних від суми залишку кредиту, зі строком дії договору до 28.02.2021, а відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами. 28.02.2020 між позивачем КС «Профспілкова скарбниця» та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого останній прийняв на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне виконання [PERSON] зобов`язань за Договором про споживчий кредит від 28.02.2020 №202-1. 28.02.2020 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого останній прийняв на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне виконання [PERSON] зобов`язань за Договором про споживчий кредит від 28.02.2020 №202-1. Судом встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит від 28.02.2020 №202-1, про що свідчить копія розписки від 28.02.2020. Однак, взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами в передбачені кредитним договором строки віповідачі не виконують. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, станом на 26.10.2020 загальна сума заборгованості по Договору про споживчий кредит від 28.02.2020 №202-1 складає 20061,92 грн., у тому числі: заборгованість із погашення суми тіла кредиту у розмірі 18430,91 грн. та заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1631,01 грн. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачами не спростований. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). У ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] повинні нести солідарну відповідальність із [PERSON] за невиконання нею умов Договору про споживчий кредит від 28.02.2020 №202-1. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved