Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 жовтня 2020 року Придніпровським районним судом м. Черкаси винесене рішення, яким було розірвано шлюб між ним та відповідакою. Відповідно до рішення суду, шлюб, зареєстрований 19.11.2016 між позивачем та відповідачем, у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області (актовий запис №1033) був розірваний. Цим же рішенням встановлено, що від шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] і вона проживає з позивачем. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу і до сьогодні, відповідач самоусунулася від обв`язку утримувати свою неповнолітню дитину, жодних коштів йому, як позивачу, та одному з батьків, на чиєму утриманні і з ким проживає дитина, на її утримання не надає, виїхала за межі України, долею дитини не цікавиться. Таким чином, відповідач жодної матеріальної допомоги позивачу на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, позивач [PERSON] в своїй заяві в редакції від 09 листопада 2022 року змінив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача аліменти з урахуванням того, що на утриманні відповідача знаходяться троє неповнолітніх дітей. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2022 року, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Піковський В.Ю. визначений для розгляду судової справи №711/2465/22. Ухвалою суду від 24 червня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явивився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги змінив та просив стягнути з відповідача аліменти з урахуванням інтересів інших дітей, які знаходяться на утриманні відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи через канцелярію суду, представник відповідача адвокат Хомік С.Г. подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, так як на утриманні відповідача знаходяться троє неповнолітніх дітей, на даний час відповідач не працює, доходу немає, тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, на підтвердження, просив приєднати до матеріалів справи копії трьох свідоцтв про народження дітей, яких вона є матір`ю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судове засідання з розгляду справи було призначене на 09.11.2022, проте у зв`язку з неявкою всіх учасників справи судове засідання з розгляду справи не проводилось, а розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ч.13 ст.7, ч.9 ст.10, ст.11, ч.2 ст.247 ЦПК України, внаслідок чого, відповідно встановлених приписів ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення у його вступній частині зазначено не дату судового засідання, на яку було призначено судовий розгляд (09.11.2022), а дату складання повного тексту рішення (14.11.2022), що відповідає правовій позиції, сформованою Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням від 06.10.2020 Придніпровського районного суду м. Черкаси розірвано шлюб, який зареєстрований 19.11.2016 між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4) В свою чергу, відповідач [PERSON] є матір`ю їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 березня 2017 року. (а.с.5) Малолітня дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою, яка видана головою правління ОСББ «Благовісна 308» Наконечним А.П. від 22.06.2022 №12. (а.с. 13) Однак, відповідно до копії свідоцтва про народження №379-2022/88 від 04.10.2022, яке зареєстроване в органах актів цивільного стану Естонії, у відповідача знаходиться на утриманні: неповнолітні діти син, [PERSON] , [INFO] . В графі мати вказана [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 18 від 19 серпня 2011 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області, а також донька, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво №379-2022/88 від 04 жовтня 2002 року, донька - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво № [NUMBER] . В графі мати вказана [PERSON] , [INFO] , про що здійснено переклад. Останні свідоцтва надані в перекладені на українську мову із [PERSON] та також узгоджуються із зазначеною інформацією в позові з приводу виїзду відповідачки закордон. Вказані обставини сторонами визнаються та підтверджуються матеріалами справи, у зв`язку із цим, суд відповідно до ст.82 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст.12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст.181 СК України, передбачені способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України від 17 травня 2018 року №\~2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина друга\~статті 182 СК України). Згідно з частиною другою\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж\~\~50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Така позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року. Крім того, суд вважає, що доводи представника відповідача про те, що на її утриманні знаходиться неповнолітні діти, не перешкоджає їй сплачувати аліменти в мінімальному розмірі на дитину від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ч.1, 3\~ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу чи групи доказів. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. При визначенні розміру аліментів судом з`ясовано, що відповідач працездатний, не працює, має на утриманні троє неповнолітніх дітей в іншому шлюбі. При цьому суд враховує те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей і відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своїх дітей. Таким чином, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/8 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідатиме інтересам дитини, на утримання якої позивач стягує дані аліменти. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню частково, враховуючи зазначені досліджені обставини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п.35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст.88 ЦПК)». Відповідно до ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial