Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

У січні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання виплатити нараховану, але не виплачену пенсію, в якому позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити [PERSON] 576 979,74 грн. недоотриманої пенсії, яка була нарахована померлому [INFO] [PERSON] , що входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про правна на спадщину за законом від 28.09.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щенніковою Г.С., зареєстровано в реєстрі за №2642. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території в смт. Гірне (Харцизська міська рада) Донецької області, Україна, помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , громадянина України, який народився [INFO] в м. Сніжне Донецької області. 09 червня 2021 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва у справі № 754/8854/21 встановлено факт смерті [PERSON] , внаслідок гострої серцевої недостатності, хронічна ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз. 10 червня 2021 року Дарницьким відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Києва Позивачу видано свідоцтво про смерть батька за актовим записом № 1163. Позивачем зазначено, що на підставі звернення Позивача, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щенніковою Г.С., було відкрито спадкову справу № 7/2021. 16 липня 2021 року на запит нотаріуса, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повідомлено про належність померлому недоотриманої пенсії в сумі 576 979,74 грн., яка увійшла до складу спадщини [PERSON] . 28 вересня 2021 року Позивачу, як спадкоємиці померлого, видано Свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за № 2642, приватний нотаріус Щеннікова Г.С.). У позовній заяві зазначено, що 07 жовтня 2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера, яка була прийнята і зареєстрована за № 13204 . 11 листопада 2021 року позивач звернулась із листом до відповідача з питання результатів розгляду її первісного звернення щодо виплати недоотриманої пенсії. 09 грудня 2021 року відповідач повідомив про те, що ним було розглянуто первісне звернення позивача з питання виплати 20 жовтня 2021 року. За результатом розгляду, ухвалено рішення про відмову у виплаті, про що складено лист від 20.10.2021 р. для позивача. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання виплатити нараховану, але не виплачену пенсію. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 06.07.2022 року до суду надійшли пояснення позивача щодо нормативного обґрунтування способу захисту порушеного права. 25.07.2022 року до суду надійшов відзив у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Відповідачем зазначено, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.06.2020 року по справі №640/14626/19 за [PERSON] в підсистемі ППВП та в підсистемі «реєстр судових рішень» обліковується заборгованість у розмірі 576979,74 грн. за період з 01.04.2017 по 31.10.2020, яка підлягає виплаті на умовах та в порядку затвердженого постановою КМУ від 10.11.2021 №1165. Управління листом від 20.10.2021 №2600-0207-8/166530 повідомлено [PERSON] про відмову у виплаті недоотриманої пенсії за померлого [PERSON] . У відзиві зазначено, що за життя [PERSON] пенсія нарахована згідно рішення суду в сумі 576 979,74 грн. за період з 01.04.2017 по31.10.2020 не виплачено, для виплати недоотриманої пенсії, згідно свідоцтва про право на спадщину, має бути ухвала суду про заміну сторони позивача. 14.07.2022 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив у якій викладені обставини, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та письмових поясненнях. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином причини нявки суду не повідомив. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.06.2021 (а.с. 10). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.06.2020 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо не виплати [PERSON] пенсії з квітня 2017 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві поновити [PERSON] виплату пенсії за віком з березня 2017 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щенніковою Г.С. спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його дочка [PERSON] , спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з : -вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігаються в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на наступних рахунках: - рахунок № [NUMBER] - сума залишку 87 875,14 грн., у ТВБВ №10026/040 філія - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк»; - рахунку № [NUMBER] - сума залишку 0 (нуль) гривень 00 коп., у ТВБВ №10004/0172 філія - Донецька область управління АТ «Ощадбанк» , які належали померлому згідно повідомлення, виданого Акціонерним товариством «Ощадбанк» 30.07.2021 за вихідним №46/12-05/17530БТ. -недоотриманої пенсії в сумі 576 979, 74 грн., яка належали померлому згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.07.2021 року за вихідним №2600-0502-8/115709 (а.с.12). 07 жовтня 2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера, яка була прийнята і зареєстрована за № 13204 (а.с. 15). Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.10.2021 року у якому зазначено, що відділ обслуговування громадяни №4 (сервісний центр) Управління обслуговування громадяни Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомляє про результати розгляду поданої заяви [PERSON] від 07.10.2021 №13204 та наданих документів для виплати недоотриманої пенсії за померлого [PERSON] нарахованої на виконання рішення суду. Для виплати недоотриманої пенсії згідно свідоцтва про право на спадщину, має бути документ суду про заміну сторони позивача. Після надання рішення суду про зміну сторони позивача позивач може повторно звернувся з заявою про виплату недоотриманої пенсії (а.с. 17). Як вбачається з матеріалів справи та відзиву відповідача, ним визнається факт нарахування [PERSON] пенсії на виконання судового рішень у розмірі 576979,74 грн. Разом з тим, відповідач відмовляє позивачеві у виплаті цих коштів як спадкодавцю [PERSON] . Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до частини першої ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закону № 1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну (частина друга статті 52 Закону № 1058-IV). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій зазначеної статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина третя статті 52 Закону № 1058-IV). Відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ч. 1 ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону № 1058-IV, згідно з якою саме органи пенсійного фонду зобов`язані забезпечувати своєчасне і повне фінансування та виплату пенсій. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 сст.16 ЦК України, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 576 979,74 грн., нарахованої пенсіонеру [PERSON] за рішенням суду і не виплаченій йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту, в даному випадку, шляхом примусового виконання обов`язку в натурі. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення його права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах «Ван дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копеський проти Словаччини»). А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на однин з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України виплатити на користь позивача 576 979,74 грн. у порядку спадкування недоотриманих померлим [PERSON] пенсійних виплат є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд зауважує, що позивач звернувся до суду не через невиконання судових рішень у справі № 640/14626/19, а через відмову відповідача виплати їй, як спадкоємцю, успадковані суми пенсії, нарахованої, але невиплаченої за життя спадкодавцеві. Тобто спір виник саме з відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України, а тому правова позиція відповідача щодо відмови у виплаті пенсії спадкоємцю та можливість такої виплати тільки в разі заміни сторони позивача, в даному випадку спадкодавця, - на його правонаступника - спадкоємця, але в межах виконання рішення суду по справі №640/14626/19. При цьому, суд зауважує, що матеріали вказаної цивільної справи не містять доказів на підтвердження відкриття виконавчого провадження по рішенню суду № 640/14626/19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 року справа № 750/7865/18 визначено, що зобов`язання відповідача на підставі відповідних рішень суду нарахувати та виплатити спадкодавцю суму пенсії без визначення її конкретного розміру, а також стягнення спадкоємцем у судовому порядку нарахованої на підставі вказаних рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не уможливить подвійне стягнення з держави одних і тих самих сум. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і їх взаємний зв`язок у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, повністю знайшли своє підтвердження у судовому засіданні під час розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, та оскільки судом встановлено, що право позивача порушене та підлягає судовому захисту, суд прийшов до висновку про задоволення позову та наявність правових підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити [PERSON] 576979,74 грн. недоотриманої пенсії, яка була нарахована померлому [INFO] [PERSON] , що входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2021 року, виданого та зареєстрованого в реєстрі за №2642 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щенніковою Галиною Сергіївною. У зв`язку із задоволенням позову, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь підлягає стягненню 992,40 грн. судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved