Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову вказує, що в подружжя в шлюбі народилася дитина, сімейне життя не склалося, проживають окремо, дочка, [PERSON] , [INFO] проживає з нею та перебуває на її утриманні, так як не досягли згоди щодо розміру аліментів, які батько, який є працездатним, інших дітей чи непрацездатних членів сімї на утриманні немає, має сплачувати на утримання дитини. Відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді від 02 листопада 2022 року в справі відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Сторони в судове засідання не зявилися, повідомленні належно, подали заяви про слухання справи за їх відсутності. Позивач позов підтримує. Відповідач позов визнав, не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову в повному обсязі. Розгляд справи здійснюється за відсутності учасників процесу в порядку частини 2 статті 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, на підставі доказів, наданих у порядку ст. ст. 76 - 80 ЦПК України, що 27 вересня 2014 сторони уклали шлюб. Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підтверджено актовим записом № 887 від 08.04.2015 року, свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , яка проживає з позивачем. Так, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Домовленості між батьками дитини щодо способу виконання батьком дитини обовязку їх утримувати недосягнуто. Позивач вказує, що відповідач не бере участь в утриманні дитини, хоча і зобовязаний приймати участь в матеріальному забезпеченні дитини до її повноліття, є працездатною особою, утриманців не має. Спірні правовідносини виникли із обовязку батька утримувати малолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як визначено в частині 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 - ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до статті 182 СК України, враховує також стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Суд приймаючи рішення, виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Враховуючи викладене вище, стан здоровя і матеріальне становище відповідача, та те, що обовязок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не повязаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі визначеному позивачем. При цьому, відповідач позов визнав. Згідно 430 ЦПК України суд визначає, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Питання про судові витрати у справі суд вирішує відповідно до положень статті 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved