Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-22 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ ФК «Кредит-Капітал»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус КМНО Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В.В., посилаючись на те, що 15 січня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В.вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3209 про звернення стягнення з неї на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал», якому ТОВ «МІЛОАН» (код ЄДПОУ 40484607) відступило право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги №47-МЛ від 20 лютого 2022 року, заборгованості за кредитним договором №3837090 від 23 листопада 2019 року, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , за період з 20 лютого 2020 року по 03 грудня 2020 року у розмірі 39552,73 грн., що складається з: 14999,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7499,50 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 15074,30 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1049,93 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями; 930,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Позивач зазначала, що вищевказаний виконавчий напис 17 серпня 2022 року був пред`явлений до виконання до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурці В.В., постановою якого від 18 серпня 2022 року було відкрито виконавче провадження ВП №69675281. Стверджувала, що приватний нотаріус повинен був вчиняти виконавчий напис відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року № 1172, якою передбачалась можливість стягувати заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів за нотаріально посвідченими угодами. Вважає, що оскільки виконавчий напис №100361 від 15 липня 2021 року, вчинений на підставі боргового документу - кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, то підстави для видачі виконавчого напису були відсутні. Посилаючись на вказані обставин, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3209 від 15 січня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В. про стягнення з неї, [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал», якому ТОВ «МІЛОАН» (код ЄДПОУ 40484607) відступило право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги №47-МЛ від 20 лютого 2022 року, заборгованості за кредитним договором №3837090 від 23 листопада 2019 року, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , за період з 20 лютого 2020 року по 03 грудня 2020 року у розмірі 39552,73 грн., що складається з: 14999,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7499,50 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 15074,30 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1049,93 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями; 930,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Ухвалою суду від 22 вересня 2022 року по справі відкрите провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, та витребувано копію нотаріальної справи та копію виконавчого провадження (а.с. 58-59). Ухвалою суду від 22 вересня 2022 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №3209 від 15 січня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В.(а.с. 61-62). Позивач та його представник, діючий на підставі ордеру від 16 вересня 2022 року в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, надали заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи за їх відсутністю, не заперечували проти заочного рішення (а.с. 25, 67). Представник ТОВ ФК «Кредит-Капітал», діюча на підставі довіреності від 07 вересня 2022 року, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, раніше надала відзив на позовну заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 108). Згідно поданого відзиву, вказувала, що 23 листопада 2019 року ТОВ «МІЛОАН»з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони уклали кредитний договір №3837090, відповідно до якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 14 999,00 грн. строком на 10 днів з 23 листопада 2019 року по 03 грудня 2019 року зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед позивачем виконав в повному обсязі, надавши їй відповідно до п. 2.1. кредитного договору кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти, зареєстрованої позичальником для цієї цілі у особистому кабінеті на сайті miloan.ua. Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, він набуває, чинності з моменту його укладення в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua., а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. 20 лютого 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал», було укладено договір відступлення прав вимоги №47-МЛ, відповідно до умов якого, та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан» в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №3837090від 23 листопада 2019 року. Вказувала, що на адресу [PERSON] було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. №19513502/1 та надано термін для добровільного врегулювання останньою зобов`язання. 04 січня 2021 року, вих. №19513502/2 була подана заява на вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу. Стверджувала, що відповідачем були дотриманні вимоги, щодо подання заяви для вчинення виконавчого напису нотаріуса, адже відповідно до чинного законодавства для нотаріуса не передбачено звертатися до боржника чи повідомляти його про вчинення виконавчого напису, проте, для кредитора ця умова є обов`язковою, що ним було і зроблено, шляхом надсилання вимоги. Відповідачем, при поданні заяви на вчинення виконавчого напису нотаріуса було подано оригінал кредитного договору, надана виписка з особового рахунку за кредитним договором №13837090 від 23 листопада 2019 року, виключно за грошовими сумами простроченої заборгованості та заборгованості за процентами, оскільки ці платежі мають безспірний характер та є обов`язковими. Відзначила, що сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №3837090 від 23 листопада 2019 року було передано ТОВ ФК «Кредит-Капітал» від ТОВ «Мілоан» відповідно до договору відступлення прав вимоги №347-МЛ від 20 лютого 2020 року. Тобто після отримання права вимоги до [PERSON] відповідачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Крім того, зазначила, що ознайомившись з попередньою (орієнтовною) сумою судових витрат вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та не відповідає складності справи (а.с. 89-92). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 88, 111). У зв`язку з неявкою відповідача, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому, при ухваленні рішення, суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що ТОВ ФК «Кредит-Капітал»є юридичною особою та діє на підставі Статуту, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 107). З матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2019 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , за допомогою веб-сайту позикодавця (miloan.ua), укладено кредитний договір №3837090, відповідно до якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 14 999,00 грн. строком на 10 днів з 23 листопада 2019 року по 03 грудня 2019 року зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. Договір підписано позивачкою в електронному вигляді за допомогою електронного підпису V79779, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 14-18, 71-75, 93-95) З копії виписки з особового рахунку за договором позики №3837090 від 23 листопада 2019 року вбачається, що відповідачем нараховано позивачу заборгованість в сумі 38622,73 грн., яка складається з: 14999,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7499,50 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 15074,30 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1049,93 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями (а.с. 104). Судом встановлено, що 15 січня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В.вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3209 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал», якому ТОВ «МІЛОАН» (код ЄДПОУ 40484607) відступило право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги №47-МЛ від 20 лютого 2022 року, заборгованості за кредитним договором №3837090 від 23 листопада 2019 року, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , за період з 20 лютого 2020 року по 03 грудня 2020 року у розмірі 39552,73 грн., що складається з: 14999,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7499,50 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 15074,30 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1049,93 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями; 930,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису(а.с. 10, 77). У виконавчому написі зазначено, що він набирає чинності з дня його вчинення, а саме з 15 січня 2021 року, та має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. Судом встановлено, що 17 серпня 2022 року виконавчий напис №3209 від 15 січня 2021 року був пред`явлений до виконання до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В.В. (а.с. 70). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В.В. було відкрито виконавче провадження ВП №69675271 від 18 серпня 2022 року (а.с. 21-22, 79-80). Постановою приватного від 18 серпня 2022 року накладено арешт на грошові кошти боржника(а.с. 85-86). Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач зазначив відсутність нотаріально посвідченого кредитного договору, та наявність спору щодо його заборгованості. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон України «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною першою ст. 39 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції на час виникнення правовідносин, передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, для одержання виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у редакції на час виникнення правовідносин, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. ТОВ ФК «Кредит-Капітал», якому ТОВ «МІЛОАН» (код ЄДПОУ 40484607) відступило право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги №47-МЛ від 20 лютого 2022 року, заборгованості за кредитним договором №3837090 від 23 листопада 2019 року, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , за період з 20 лютого 2020 року по 03 грудня 2020 року у розмірі 39552,73 грн., що складається з: 14999,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7499,50 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 15074,30 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1049,93 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями; 930,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 97-101, 102). Дослідивши матеріали справи, оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Баршацького І.В.№3209 від 15 січня 2021 рокупро стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №3837090 від 23 листопада 2019 року, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] виданий на підставі заяви відповідача, судом встановлено, що вимоги до його оформлення, передбачені чинним законодавством України, приватним нотаріусом не виконані. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Згідно висновків, зроблених Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 у справі № 754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 у справі № 910/5226/17 зазначено, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» Як зазначено у ст. 90 Закону «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, нотаріус повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між ТОВ «МІЛОАН»та [PERSON] кредитний договір №3837090 від 23 листопада 2019 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року. Отже приватний нотаріус не мав право вчиняти виконавчий напис за заявою ТОВ ФК «Кредит-Капітал». Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до меморіального ордеру №@2PL733817 від 05 вересня 2022 року вбачається, що [PERSON] здійснила плату за правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. (а.с. 27). Отже, судові витрати позивачки на правничу допомогу адвоката у справі складають 4000,00 грн. Судовий збір у справі складає 1488,60 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду у повному обсязі та слід стягнути з відповідача на користь [PERSON] (а.с. 1, 41).

Outcome: approved