Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

Адвокат Макаренко\~О.А.,\~який діє\~ від\~імені та\~в інтересах\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~договором позики.В обґрунтування позову посилається на те, що в середині лютого 2020 року до [PERSON] звернулась до [PERSON] з проханням позичити їй гроші у борг. Вони з нею були знайомі певний час. Кошти їй необхідні для оформлення документів для виїзду за кордон на роботу, що також підтверджував її чоловік. 18.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу у борг 1200 доларів США. Кошти нею були отримані особисто при укладенні договору, що підтверджується умовами договору, а також її власноручним записом на цьому документі. Згідно п.4.1 умов договору кошти були надані на строк 1 місяць до 19.03.2021 року. Суму боргу відповідач зобов`язалась повернути негайно після настання строку повернення коштів. Тобто останнім днем повернення був 18.03.2021 року. У визначений договором строк відповідач кошти не повернула. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням повернути грошові кошти отримані нею у борг, проте вона ухиляється виконати взяті на себе зобов`язання, та останній час вона взагалі перестала відповідати на телефонні дзвінки. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 18.02.2021 року у розмірі 1200 доларів США, та покласти на неї судові витрати. Ухвалою суду від 10 жовтня 2022 року відкрито провадження по даній цивільній справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Макаренко О.А. в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без участі сторони позивача. Проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання повторно\~не з`явилась,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи була\~повідомлена належним\~чином,\~шляхом направлення\~судової повістки\~на адресу\~місця реєстрації,\~та шляхом\~надіслання смс-повідомлення\~на її\~номер мобільного\~телефону,\~який зазначений\~нею при\~укладанні спірного\~договору.Письмового відзиву на позов не подала, з будь-яким клопотанням чи заявою до суду не зверталась. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України, проти чого не заперечив представник позивача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 18.02.2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] передав у борг відповідачу грошові кошти у сумі 1200 доларів США, що дорівнює еквіваленту у національній валюті 33484, 56 гривень, відповідно до розпорядження НБУ про офіційний курс гривні до іноземних валют на 18.02.2021 року. Отримання відповідачем від позивача грошей в борг на вищевказану суму підтверджується умовами договору, а також її власноручним записом на цьому документів. Відповідно до п.4.1 Договору позики, позика за цим договором надається на один місяць, а саме до 19.03.2021 року. У зазначений строк [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконала, грошові кошти у повному обсязі не повернула. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики в сумі 1200 доларів США підлягає задоволенню, оскільки розмір боргу підтверджується вищевказаним договором позики, визначений договором строк для повернення позики закінчився, відповідач не надав суду доказів того, що вона повернула борг позивачу, а наявність у позивача договору свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування сплаченого судового збору за подання позову 992,40 гривень. Вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат пов`язаних з оплатою послуг операторів поштового зв`язку у розмірі 300 гривень належними чином не доведена, а тому не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved