Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

Заявник 08.09.2022 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи тим, що це має значення для захисту інтересів з питання його звернення за отриманням пенсії. 21 липня 2022 року заявник звернувся до Пенсійного фонду за призначенням пенсії. В Пенсійному фонді 28 липня 2022р. йому відмовили, мотивуючи це в тому числі тим, що одна буква прізвища в дипломі відрізняється ( при перекладі замість української «и» написали букву «і» ). Прізвище заявника у дипломі перекладено : « [PERSON] », що відрізняється від написання прізвища у сучасному паспорті згідно правил алітерації української мови. Ця обставина позбавляє заявника можливості отримати призначення пенсії з урахуванням часу отримання освіти. Саме це і стало причиною звернення до суду. Оскільки відсутній спір про право, то звернення відбувається у порядку окремого провадження. Заявник має вид та час освіти ( 1989 рік ), який має увійти до стажу для нарахування пенсії. Але, через невідповідність однієї букви Пенсійний фонд відмовляється врахувати цей диплом. Має місце найчастіша в українському алфавіті невідповідність - переклад російської букви «и» у варіанти українським буквам «и» та «і». Прізвище заявника перекладається з буквою «и», але при заповненні диплому хтось у 1989 році зробив власний варіант перекладу як вважав за своїм міркуванням, написавши букву «і» замість букви «и».Отже при заповненні даних про заявника в документах з урахуванням перекладу з російської на українську мови була допущена помилка в його прізвищі, внаслідок чого є невідповідність між документами, що посвідчують його особу та дані, що підтверджують його навчання. Заявник звертається до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - просить суд встановити факт належності йому його диплому про освіту. У якості обгрунтування своєї позиції заявник просить суд врахувати наступне : 1) Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту : 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Ч. 2 цієї ж норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, яким роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те. що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судами також не встановлюється тотожність особи. Відповідно до «Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти», затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України 06.03.2015 № 249 ( у редакції наказу Міністерства освіти і науки України від 25.10.2016 № 1280 ), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 травня 2015 р. за № 494/26939 передбачено тільки варіанти видачі дублікатів документів, але не внесення змін до них, тим паче коли документ виданий ще за часів Радянського союзу. Отже чітко зрозуміло, що будь-які зміни вже не можуть бути внесені у сам диплом, оскільки не існує навіть країни, в якій він був виданий у 1989 році. Крім того, Торезький гірничий технікум ім. О.Ф. Засядько знаходиться на тимчасово окупованій території та його діяльність припинено, ПРО що міститься запис на сайті інформаційної системи управління освітою Донецької області. Згідно п. 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб ( способи ) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Ст. 318 ЦПК визначено, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено : 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. Дана заява в цілому відповідає вимогам даної норми, оскільки зі змісту заяви вбачається, яка мета у заявника, і що фактично він просить встановити приналежність йому його диплому про отримання освіти. Ч. 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 2) У якості обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що у всіх документах і радянського часу, і сучасних його прізвище пишеться однаково: паспорт громадянина України та паспорт для виїзду закордон, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, свідоцтво про державне соціальне страхування та страховий поліс, водійське посвідчення та технічний паспорт на авто, трудова книжка, медична документація. Крім того, в паспорті його дружини стоїть штамп про шлюб - що був укладений якраз у 1989 році, в той же рік був виданий диплом. В штампі також зазначено правильно прізвище заявника : « [PERSON] ». Перед судом заявник ставить саме питання вирішити його проблему з неможливістю оформлення пенсії через конкретний документ - диплом про отримання освіти. Він не ставить питання тотожності написання свого прізвища чи встановлення тотожності особи. В даній заяві піднімається лише питання встановлення можливості оформлення пенсії. 3) Абсолютно ідентичну в процесуальному плані справу розглядав Апеляційний суд Донецької області ( № 263/2754/18 ). У постанові суду було зазначено, що такі вимоги заявника не ставлять за мету встановлення тотожності, а містять чітку іншу мету - фактично встановлення належності документу заявникові. А тому, така справа підсудна саме суду, адже тільки у такому порядку може бути вирішено питання заявника. Жодного іншого способу вирішити питання в даному випадку немає. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч. 2 - 5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 ст. 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE ( Серявін та інші проти України ), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року ). Дана справа підсудна Харківському районному суду Харківської області, але його підсудність зараз перенесена до Полтавського районного суду Полтавської області. Саме це зумовлює подачу справи до цього суду. Прохав : Встановити юридичний факт належності йому - [PERSON] ( р.н.о.к.п.п. : [NUMBER] ) диплому серії [NUMBER] , виданий 01.07.1989р. Торезьким гірничим технікумом ім. О.Ф. Засядько на ім`я : « [PERSON] » про закінчення в 1989 році Торезького гірничого технікуму ім. О.Ф. Засядько та присвоєння йому кваліфікації гірничого техніка по спеціальності підземна розробка вугільних родовищ. На підставі ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати судоми правосуддя під час воєнного стану, відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінено підсудність Харківського райсуду Харківської області на Полтавський райсуд Полтавської області. В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де представник заявника - адвокат Світлична Я.О. заяву про встановлення факту підтримала та прохала задовольнити, а представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прохав розгляд справи провести без участі представника відділу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено всі обставини, на які заявник послався в заяві та вони повністю доводяться матеріалами справи на а. с. 8 - 25. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується заява, вважає, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню відповідно до ст. 293, 315 ЦПК України, так як встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення своїх прав на отримання пенсії, заявник довів даний факт і діючим законодавством не визначено іншого порядку його встановлення.

Outcome: approved