Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Траєкторія» про стягнення коштів. Свої вимоги мотивувало тим, що 08 листопада 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 45-07-И/33. 02 квітня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «АРАГОН» був укладений договір № 1 відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 45-07-И/33 від 02 квітня 2019 року у розмірі 3832556 гривень 06 копійок. 10 травня 2019 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» був укладений договір поруки № 10/05-п, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» зобов`язувався відповідати перед ТОВ «ФК «АРАГОН» за виконання [PERSON] своїх зобов`язань, що виникли за кредитним договором № 45-07-И/33 від 08 листопада 2007 року. Відповідно до п. 2.1. договору поруки поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором частково. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 495000 гривень. Отримавши вимогу ТОВ «ФК «АРАГОН» від 25 липня 2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» частково погасило заборгованість [PERSON] відповідно до кредитного договору у розмірі 495000 гривень. ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» направило [PERSON] вимогу від 06 серпня 2019 року щодо сплати заборгованості у сумі 495000 гривень, проте остання проігнорувала цю вимогу. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] було укладено ряд договорів поруки: -договір поруки № 45-07-П2/33 від 08 листопада 2007 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; -договір поруки № 45-07-П1/33 від 08 листопада 2007 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; -договір поруки № 04/06-п від 04 червня 2020 року, укладений між ТОВ «Траєкторія» та ТОВ «ФК «АРАГОН». Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів грошові кошти у розмірі 495000 гривень. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі. Відповідачі відзиви на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08 листопада 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 45-07-И/33 (а.с. 6-8). В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] був укладений іпотечний договір від 08 листопада 2007 року. Відповідно до іпотечного договору [PERSON] передала належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] в іпотеку ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором № 45-07-И\\33 від 08 листопада 2007 року на суму 35000 доларів США, а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 8 % річних, а також комісійної винагороди за кредитним договором, неустойки за цим договором або за кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. 02 квітня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «АРАГОН» був укладений договір № 1 відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 45-07-И/33 від 02 квітня 2019 року у розмірі 3832556 гривень 06 копійок (а.с. 16, 17). 10 травня 2019 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» був укладений договір поруки № 10/05-п, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» зобов`язувався відповідати перед ТОВ «ФК «АРАГОН» за виконання [PERSON] своїх зобов`язань, що виникли за кредитним договором № 45-07-И/33 від 08 листопада 2007 року (а.с. 20-21). Відповідно до п. 2.1. договору поруки поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором частково. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 495000 гривень. Отримавши вимогу ТОВ «ФК «АРАГОН» від 25 липня 2019 року (а.с. 22), ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» частково погасило заборгованість [PERSON] відповідно до кредитного договору у розмірі 495000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1289 від 31 липня 2019 року (а.с. 23). ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» направило [PERSON] вимогу від 06 серпня 2019 року щодо сплати заборгованості у сумі 495000 гривень (а.с. 24), проте остання проігнорувала цю вимогу. Відповідно до п. 4.6. договору поруки у випадку виконання поручителем своїх зобов`язань, передбачених п.п. 2.1., 4.3. даного договору, до поручителя, згідно положень ст. ст. 514, 556 Цивільного кодексу України, переходять права кредитора, які виникли за кредитним договором, у тому числі й ті, що забезпечують його виконання. ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд», посилаючись на п. 4.6. договору поруки, просить стягнути з відповідачів 495000 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). [PERSON] подала до суду заяву про закриття провадження, з якої вбачається, що іпотечний договір від 08 листопада 2007 року припинився у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі. З заяви [PERSON] вбачається, що 18 серпня 2020 року приватним нотаріусом КМНО Горяйновою Т.К. у зв`язку з припиненням іпотечного договору від 08 листопада 2007 року було знято заборону на відчуження нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Разом з тим, 31 липня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» частково погасило заборгованість [PERSON] відповідно до кредитного договору у розмірі 495000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1289 від 31 липня 2019 року (а.с. 23). Враховуючи наведене, до позивача частково перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 45-07-И/33 від 08 листопада 2007 року, а саме право вимоги у розмірі 495000 гривень. Позивач також відповідачами зазначає [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Траєкторія» та просить стягнути з них заборгованість як з поручителів [PERSON] за виконання нею зобов`язання за кредитним договором. У забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] було укладено ряд договорів поруки: -договір поруки № 45-07-П2/33 від 08 листопада 2007 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с. 26-27); -договір поруки № 45-07-П1/33 від 08 листопада 2007 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с. 28-29); -договір поруки № 04/06-п від 04 червня 2020 року, укладений між ТОВ «Траєкторія» та ТОВ «ФК «АРАГОН» (а.с. 30-31). Частинами 1, 2 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто порука є додатковим (акцесорний) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання. Відповідно до п. 5.1. договорів поруки № 45-07-П2/33 та № 45-07-П1/33 порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя. Пунктом 4.1. договору поруки № 04/06-п від 04 червня 2020 року визначено, що у випадку невиконання позичальником в установлений кредитним договором строк зобов`язань, передбачених кредитним договором, кредитор зобов`язаний направити поручителю письмове повідомлення, яким довести до вдома поручителя факт недотримання позичальником вимог кредитного договору. Будь-яких доказів на підтвердження направлення вимог поручителям стороною позивача суду не надано. Крім того, з договору поруки № 10/05-п від 10 травня 2019 року встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» поручилося перед ТОВ «ФК «АРАГОН» за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 45-07-И/33 від 08 листопада 2007 року, проте зазначений договір не стосується зобов`язань [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Траєкторія», тому вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Голд» до цих відповідачів не підлягають задоволенню, оскільки вони не є солідарними боржниками із [PERSON] по укладеному договору поруки. Таким чином, у задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Траєкторія» слід відмовити. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 7425 гривень судового збору.

Outcome: partial