Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

29.08.2022 представник позивача - адвокат Хейніс О. надіслав до суду зазначений позов мотивований тим, що 08.12.2017 сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Фрунзенського району Комітету по справах РАЦС уряду Санкт-Петербургу (російська федерація). Спільне життя у сторін не склалось, оскільки вони проживають у різних країнах які знаходяться у стадії відкритої та повномасштабної війни. Шлюбні стосунки між сторонами відсутні. Оскільки вони мешкають у різних країнах, а виїжджати на постійне місце проживання відповідача у позивачки не має намірів. Відновлення шлюбних стосунків є неможливим, тому що позивачка вже має стосунки із іншим чоловіком із яким вона має намір на створення іншої сім`ї. Відтак просять розірвати шлюб. Оскільки відповідач мешкає в іншій країні та не має наміру змінювати своє постійне місце проживання, позивачка також просить встановити місце проживання її сина разом із нею. Проживання дитини із матір`ю в Україні буде сприяти повному та гармонійному розвитку дитини. Мешкаючи із матір`ю в Україні дитина буде контактувати і спілкуватись з однолітками, вивчати українську мову, формуючи для себе особисте соціальне коло спілкування в Україні. За наведених підстав просять суд визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] із [PERSON] , [INFO] в Україні, оскільки таке рішення суду відповідатиме найвищим інтересам дитини. Судовий розгляд 29.09.2022 за результатами підготовчого судового засідання судом залучено у якості належної третьої особи службу у справах дітей Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області та зобов`язано Службу у справах дітей Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області надати висновок про доцільність чи недоцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , спільно із матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 88). Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась. При зверненні до суду до позовної заяви долучено клопотання, котрим представник позивача просить розгляд справи провести у відсутність позивачки та її представника. Позов підтримують в повному обсязі та наполягають на його задоволенні (а.с. 16-17). Просили судові витрати залишити за позивачкою (а.с. 14). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 95, 134). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з`явився. Надіслали на адресу суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у відсутність представника третьої особи, а рішення прийняти на розсуд суду. Також повідомляють, що не можуть надати висновок про доцільність визначення місця проживання дитини оскільки мати із дитиною проживають поза межами країни (а.с. 142). На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяву позивача та матеріали справи, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд дійшов наступних висновків. Досліджені докази На підтвердження своїх позовних вимог стороною позивача надано наступні докази. Так, 08.12.2017 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] про що зроблено відповідний запис за № 2391 у відділі РАЦС Фрунзенського району Комітету по справах РАЦС уряду Санкт-Петербургу (російська федерація) (а.с. 19-21). У відповідності до свідоцтва про народження (а.с. 22-23) [PERSON] та [PERSON] зазначені батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 193 від 17.07.2022 (а.с. 24 ) позивач [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] та до складу її сім`ї входить: мати - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , [INFO] , сестра - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Генерального консульства України в Санкт-Петербурзі від 23.04.2021 (а.с. 32) [PERSON] , [INFO] являється зареєстрованим громадянином України. Відповідно до перекладеного витягу з інформаційної системи населення імміграційної служби Фінляндії (а.с. 111-112) [PERSON] , [INFO] та [PERSON] 21.01.2021 не мають місця проживання у Фінляндії, однак мають поштову адресу: [ADDRESS] , термін дії з 01.09.2022 по 04.03.2023. Рішенням від 01.09.2022 зазначається, що [PERSON] виплачуються кошти з 01.09.2022 по 31.10.2022 у розмірі 529,40 євро, як особам, які шукають міжнародного захисту (а.с. 113-119). Фотоматеріалами (а.с. 123-127) позивач ілюструє умови проживання її малолітнього сина. 28.10.2022 на виконання запиту судом отримано інформацію від Державної прикордонної служби України про те, що протягом останніх 5 років відповідач [PERSON] держаний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями не перетинав (а.с. 139). Актом обстеження умов проживання від 17.10.2022 (а.с. 144) зазначається, що в будинку за адресою [ADDRESS] створено належні умови для розвитку та проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Одночасно вказаним актом зазначається, що [PERSON] та її син - [PERSON] тимчасово перебувають за кордоном. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу, бажання позивача розірвати шлюб, відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Щодо позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1,2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України під час розгляду судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На обов`язковість отримання судами відповідного письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини Верховний Суд вказував, зокрема у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 319/606/18, від 27 січня 2021 року у справі № 355/1857/18. Як на основні підстави задоволення позову та визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю, представник позивача посилається на ту обставину, що мешкаючи із матір`ю в Україні дитина буде контактувати і спілкуватись з однолітками, вивчати українську мову, формуючи для себе особисте соціальне коло спілкування в Україні. Всупереч цьому надають інформацію про те, що [PERSON] , та [PERSON] фактично проживають у Фінляндії, мають поштову адресу з 01.09.2022 по 04.03.2023. Також позивачці виплачуються кошти з 01.09.2022 по 31.10.2022 у розмірі 529,40 євро, як особам, які шукають міжнародного захисту (а.с. 111-119). Також суду надано акт обстеження умов проживання домогосподарства за адресою [ADDRESS] , котрим зазначається, що [PERSON] та її син - [PERSON] тимчасово перебувають за кордоном (а.с. 144). Однак, наявний в матеріалах справи акт обстеження умов проживання не є висновком, передбаченим статтею 19 СК України. До того ж представник служби у справах дітей ствердила, що на даний час, позивачка та її дитина проживають за межами України та складення відповідним органом опіки та піклування необхідного висновку є неможливим.(а.с. 142). Окрім того, суд враховує і обставину проживання позивачки з малолітнім сином за межами України та відсутність сталої адреси проживання. Окрім того, стороною позивача не надано жодних її характеристик з місця проживання чи праці, а також будь-яких інших документів, які б засвідчували матеріальне становище позивачки та розмір її доходів, на даний час. Очевидною є та обставина, що позивачка знаходиться за межами України у звязку з проведенням активних бойових дій на території України. Втім на території смт. Літин Вінницького району Вінницької області активні бойові дії не проводяться та не проводились, а суд не вправі йти на компроміси із вимогами закону. Одночасно позивач не буде позбавлена права звернутись до суду із вказаним позовом повторно враховуючи обставини , котрі перешкоджали проживанню на території України та отримання відповідного висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, оскільки представником позивача не доведено, а судом не отримано необхідних доказів, таких як висновок органу опіки та піклування відповідно до ст. 19 СК України, які б слугували підставами для всебічного та об`єктивного встановлення обставин визначення місця проживання дитини. Витрати зі сплати судового збору, за клопотанням представника позивача слід залишити за [PERSON] (а.с. 14).

Outcome: partial