Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-01 00:00:00

Позивач звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , в якій просить визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, домоволодінням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а відповідачі, її син, невістка та внучка, зареєстровані у вищевказаному будинку, але з 2015 року у ньому не проживають, добровільно знятися з реєстрації не бажають, чим чинять позивачу перешкоди у розпорядженні будинком та користуватися субсидією на оплату житлово-комунальних послуг. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася, представник позивача електронною поштою подала клопотання, в якому просить судове засідання провести без участі позивача та її представника, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Також, через канцелярію суду представник позивача подала клопотання, в якому не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзиви на позов, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без їх участі не подали. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзиви на позов не подали та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Так, позивач є власником домоволодіння по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 30 листопада 1987 року, посвідченим виконавчим комітетом Ровенської районної ради народних депутатів Ровенської області. У даному будинку, крім позивача, зареєстровані, але не проживають [PERSON] - син, [PERSON] - внука, [PERSON] - невістка, які є відповідачами у даній справі, що підтверджується довідкою від 01 липня 2022 року № 939, виданою виконавчим комітетом Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Факт не проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] підтверджується також актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 92 від 29 червня 2022 року, затвердженим Шпанівським сільським головою М.Столярчуком. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В силу вимог передбачених статтею 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідачі у житловому будинку, який належить на праві приватної власності позивачу, не проживають без поважних причин більше одного року, суд вважає, що відповідачі втратили право на користування вказаним житлом. Реєстрація відповідачів у даному житловому будинку перешкоджає позивачу належним чином розпоряджатися своєю власністю та користуватися субсидією на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку з цим, суд прийшов до переконання, що в наявності є порушення права позивача, за захистом якого спрямоване її звернення до суду, а тому позов підлягає до задоволення. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідачів. На підставі ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved