Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні. Обгрунтовуючи позов, представник позивача вказує, що позивач та його брат [PERSON] є співвласниками Ѕ частини будинку [ADDRESS] . Право власності на ј частину цього будинку позивач і [PERSON] набули на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.1987, виданого Ірпінською міською державною нотаріальною конторою. Право власності на відповідні частини вказаного будинку зареєстроване в установленому законодавством порядку, що діяв на той час. До Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності не передані. Інша 1/2 частина будинку [ADDRESS] належить третій особі у справі [PERSON] . Правовстановлюючі документи на цю частину будинку знаходяться у третьої особи і доступу до них позивач не має. [INFO] Железняк [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті право на ј частину будинку [ADDRESS] перейшло у спадщину до [PERSON] . Відповідачка та третя особа [PERSON] є спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] - дружина та син спадкодавця. У встановлений законодавством строк вони звернулись до нотаріальної контори і 08 вересня 2003 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] та грошового вкладу, а [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині на її користь. Наведене стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №9205/03, реєстровий номер 2- 1873. Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на належну йому ј частину будинку [ADDRESS] відповідачка не отримала. Станом на час звернення до суду будинок [ADDRESS] має 124,5 кв.м загальної площі, 51,7 кв.м - житлової та 72,8 кв.м допоміжної площі. Між співвласниками цього будинку склався та на протязі багатьох років існує фактичний порядок користування. На теперішній час будинок має дві відокремлені квартири із окремими входами. Кожна квартира обладнана окремими системами електро-, газопостачання та приладами обліку. Спірна ј частина будинку має 41,1 кв.м загальної площі, 20,4 кв.м житлової, 20,7 кв.м допоміжної площі. Складається з приміщень 1-1 кухня площею 11,6 кв.м, 1-2 коридор площею 6,2 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 19,4 кв.м, 1-4 санвузол площею 4,5 кв.м, що стверджується технічним паспортом за 2020 рік. Згідно звіту про оцінку майна вартість Ѕ частини будинку становить 308 250 (триста вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень, вартість ј частини - 154 125 (сто п`ятдесят чотири тисячі сто двадцять п`ять) гривень. Представник позивача вважає, що право [PERSON] на частку в спільному майні підлягає припиненню у зв`язку з наступним. Позивач у справі, постійно проживає у спірній частині будинку [ADDRESS] , здійснює за нею догляд, утримує частину будинку в належному технічному та санітарному стані, сплачує необхідні платежі, також обробляє земельну ділянку. [PERSON] від часу виникнення у неї права на частку спадкового майна у вигляді ј частини будинку за вказаною адресою будь-яких дій, пов`язаних з оформленням свого права власності, не виконувала. Отримувати свідоцтво про право на спадщину за законом та реєструвати право власності на нерухоме майно вона наміру не має. У спірній частині будинку відповідачка ніколи не проживала. Постійним місцем проживання [PERSON] є квартира [ADDRESS] , що належить їй та [PERSON] на праві власності. Наведене стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.12.1999. Так як відповідачка постійно проживає в іншому місті, від оформлення свого права на спадкове майно відмовляється, то спільне утримання, користування та володіння спірною Ѕ частиною будинку [ADDRESS] між позивачем та [PERSON] є неможливим. Враховуючи, що без згоди всіх співвласників позивач позбавлений можливості провести капітальний ремонт, добудову, прибудову до будинку, не зможе приватизувати земельну ділянку, на якій розміщена частина будинку, також не матиме можливості здійснити відчуження належного йому майна, то він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Оскільки частка, яку успадкувала [PERSON] у будинку [ADDRESS] є незначною і не може бути виділена в натурі; спільне володіння і користування 1/2 частиною будинку між позивачем та відповідачкою є неможливим, представник позивача вважає, що право [PERSON] на 1/4 частину будинку має бути припинено за рішенням суду відповідно до ст. 365 ЦК України шляхом стягнення з позивача грошової компенсації вартості цієї частини будинку на користь [PERSON] . При цьому припинення права на частку в спільному майні не завдасть будь-якої шкоди інтересам [PERSON] і таким чином буде врегульовано спір між ними з приводу спільного володіння, користування та розпорядження 1/2 частиною вказаного будинку. У зв`язку з чим, просить припинити право [PERSON] на 1/4 частину будинку [ADDRESS] шляхом стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 1/4 частини вказаного будинку; після припинення права [PERSON] визнати за [PERSON] , право власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] . У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] про визнання позову, в якій вона вказує, що визнає заявлені позовні вимоги в повному обсязі, отримала грошову компенсацію вартості частини будинку і майнових претензій до [PERSON] не має. Просить проводити розгляд справи у її відсутність. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, із викладеними в позовній заяві обставинами згоден, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.1987, зареєстровано в реєстрі за № 1-964, [PERSON] та [PERSON] є власниками Ѕ частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних споруд, що знаходяться в [ADDRESS] , що належали померлій громадянці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадок по закону, виданого Ірпінською нотконторою 09 вересня 1976 року по реєстру №\~2876, зареєстрованого в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 13 вересня 1976 року за № 1854. Житловий будинок має: 59, 5 кв.м. житлової площі, зареєстровано земельну ділянку площею 1115 кв.м., на якій знаходиться сарай: Ж, Л, Д, колодязь під № 1. Право власності [PERSON] та [PERSON] на ј домоволодіння [ADDRESS] також підтверджується реєстраційним посвідченням. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 28.01.2003 зроблено запис за № 1816. Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2003, серія та номер ВАМ № 981690, спадкоємицею майна гр. [PERSON] , померлого [INFO] , є на все майно дружина померлого гр. [PERSON] , в тому числі і на Ѕ частину в зв`язку з відмовою на її користь сина померлого [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із: 1/3 частини квартири за [ADDRESS] , що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською районною Радою народних депутатів міста Києва 10 грудня 1999 року за № 5452, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 04 січня 2000 року за № 6448; грошового вкладу з відповідними відсотками та компенсаціями, що зберігається в Святошинському відділенні ощадбанку № 8069/01100 міста Києва на рахунку № 91551/4528, що належав померлому на підставі ощадної книжки, виданої вказаним відділенням ощадбанку міста Києва. Представником позивача долучено до матеріалів справи копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: будинок [ADDRESS] . Відповідно до копії звіту про незалежну експертну оцінку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться в приватній власності гр. [PERSON] , станом на 16 червня 2021 року ринкова вартість об`єкту оцінки (без урахування вартості земельної ділянки) становить 308\~250 грн. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ч. 1\~ст. 346 ЦК України\~наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Статтею 365 ЦК України\~передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до\~\~правової позиції ВСУ у справі №6-2925цс15 положення\~статті 365 ЦК України\~регулюють випадки, коли позивач - співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів по справі. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються\~ст. 364 ЦК України. З урахуванням закріплених в п. 6\~ст. 3 ЦК України\~засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Зі змісту заяви про визнання позовних вимог відповідача вбачається, що позивач повністю з нею розрахувався і вона не заперечує проти припинення права власності на частку у праві власності на житловий будинок. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved