Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

До Катеринопільського районного суду Чрекаської області надійшла зазначена позовна заява, яка мотивована тим, що позивач з 15.01.2020 року й по теперішній час є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . В даному житловому будинку зареєстрована [PERSON] , [INFO] , яка з 21.01.2021 року по даний час у вказаному будинку не проживає, що підтверджується довідкою виконкому Єрківської селищної ради № 904 від 06.07.2022 року. Також зазначає, що [PERSON] будинковолодінням не користується, комунальні послуги не сплачує, речей, які б належали відповідачці в будинку не має, а реєстрація її у вказаному житловому будинку перешкоджає позивачу, як власнику домоволодіння у оформлені субсидії на комунальні послуги, в зв`язку з чим просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився. До суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити, проти прийняття заочного рішення у справі не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання призначене на 06.09.2022р., 04.10.2022р., 25.10.2022р. та 22.11.2022р. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила. Відзив на позов не подала, у зв`язку із чим, суд, відповідно до приписів ст.ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник третьої особи Єрківської селищної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За правилом ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. У приписах ч.ч. 4, 5 ст. 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. За правилом ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку. У ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ця норма права визначає право власника житлового будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України ч лен сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Системний аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку про те, що правовою підставою для визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка відповідачки, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Судом встановлено, що відповідно до копії Договору дарування житлового будинку від 15.01.2020 року [PERSON] безоплатно передала у власність, а [PERSON] прийняв у власність належний дарувальнику на праві приватної власності, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,15 га. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2020 року, власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] .. Відповідно до копії рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.04.2022 року по цивільній справі 698/197/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.11.2013 року у Виконавчому комітеті Ярошівської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, про що зроблений актовий запис № 7 розірвано. Відповідно до довідки № 904 від 06.07.2022 року, виданої виконкомом Єрківської селищної ради [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані по [ADDRESS] з 21.01.2021 року по даний час не проживають. Згідно Акту від 06.07.2022р. про встановлення факту відсутності особи по зареєстрованому місцю проживання встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактично починаючи з 21.01.2021 року та на момент складання вказаного Акту не проживають за зареєстрованим місцем проживання. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами [PERSON] пояснили, що [PERSON] з кінця січня 2021 року в будинку не проживає, речей які належать [PERSON] вони не бачили та не знають де вона проживає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] понад встановлений законом термін без поважних причин не проживає в житловому будинку, із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не зверталася, обов`язок по сплаті комунальних послуг не несе, перешкод в користуванні їй ніхто не чинив, що свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення, відтак остання втратила право користуватися цим житлом, що дає підстави суду визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved