Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

До Оболонського районного суду м. Києва звернулося Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що квартира за адресою: [ADDRESS] , під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже [PERSON] є споживачем послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, проте відповідач належним чином не сплачувала за отримані послуги, допустила заборгованість з їх оплати, яка станом на 01.04.2021 складає заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 15860,43 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 44251,06 грн. Окрім того, позивач на підставі Договору №602-18 про відступлення прав вимоги від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 15121,52 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9619,62 грн. Позивач вказує, що відповідач користується послугами, але свої зобов`язання по сплаті за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. З огляду на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.06.2021 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . 25.10.2021 на адресу суду від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надійшла відповідь, відповідно до якої об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , на праві власності зареєстрований за: 4/5 частин - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.11.1997; [PERSON] (1/5 частина) на підставі договору дарування, посвідченого 10.02.2009. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.12.2021 залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 17.01.2022 до суду від представника позивача надійшла заява, у якій повідомив, що помилково було зазначено по батькові відповідача- [PERSON] , просить вважати правильним по батькові відповідача - [PERSON] . 12.10.2022 до суду від представника третьої особи [PERSON] - адвоката Солдатенко С.М. надійшли письмові пояснення по справі, у яких серед іншого зазначає, що розмір позовних вимог необґрунтований та явно завищений, не наведено періодів, коли утворилася заборгованість, зазначено лише початок періоду нарахування листопад 2018 року, коли ця заборгованість відступлена позивачу АТ «Київенерго», що в свою чергу не дає змогу оцінити про додержання позивачем строку позовної давності, що унеможливлює задоволення позову в цій частині відповідно до ст.267 ЦК України. Третя особа цим заявляє в порядку ч.3 ст.267 ЦК України про застосування строку позовної давності до вказаного розміру заборгованості; не наведено актуальних тарифів, за якими здійснювався розрахунок заборгованості в частині оплати гарячої води, виникла оскільки застосовувався тариф, як для споживача послуг, помешкання якого не обладнане лічильником (індивідуальним засобом обліку), в той час, коли квартира відповідача обладнана лічильниками з 2015 року. У розрахунку не вказано, на якій підставі до відповідача застосований тариф як для помешкання, обладнаного рушникосушилкою, підключеною до системи гарячого водопостачання чи опалення. За вказаних умов щонайменше у частині заборгованості за гарячу воду позовні вимоги підлягають перерахунку та зменшенню. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. При цьому, було надано оновлений розрахунок заборгованості, станом на листопад 2022 року, відповідно до якого внаслідок здійсненого перерахунку гарячого водопостачання, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води відсутня. Заперечень щодо заочного розгляду справи не висловив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" до суду не подав. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Солдатенко С.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у письмових поясненнях. Крім того, заявлено про застосування строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва за Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яке починаючи з 01.05.2018 здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Судом встановлено, що 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат. Відповідно до Додатку № 1 та/або додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року). Суб`єктами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач в свою чергу від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлявся, не відключався. Крім того, постановою судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20 квітня 2016 року справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Мешканцям будинку, в якому розташована квартира за адресою: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго". Судом з`ясовано, що що відповідач [PERSON] , [INFO] , являється співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Вдповідно до відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 20.10.2021 №062/14-13635(И-2021) об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , на праві власності зареєстрований за: 4/5 частин - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.11.1997; [PERSON] (1/5 частина) на підставі договору дарування, посвідченого 10.02.2009 (а.с.66-68). Крім того, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 08.06.1978 року по теперішній час, а отже є споживачем послуг, які надає позивач (а.с.31). За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З указаного вбачається, що співвласники є солідарними боржниками. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до п. п. 1, 6, 9 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV, п. п. 1, 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність, безперервність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт. Водночас факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином (на це звертає увагу Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №640/18143/16-ц). У своїй постанові від 07 лютого 2018 року у справі №521/6969/15-ц Верховний Суд зазначив, що належним доказом ненадання житлово-комунальної послуги або зниження якості наданої послуги є звернення споживача до надавача послуг та складання сторонами акту-претензії. Оскільки КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу, який отримував вказані послуги і користувався ними за адресою: [ADDRESS] , у відповідача виник обов`язок оплатити ці послуги. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач користувалась послугами та не виконувала зобов`язання по сплаті заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Свої зобов`язання відповідач виконувала неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду в тому числі, розрахунок заборгованості за надані послуги, з якого вбачається, що станом на 01.04.2021 за особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 15121,52 грн. та за послуги гарячого водопостачання у розмірі 9619,62 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 44251,06 грн. та з централізованого опалення у розмірі 15860,43 грн. Водночас, судом встановлено, що відповідно до поданого представником позивача оновленого розрахунку заборгованості, станом на листопад 2022 року, внаслідок здійсненого перерахунку гарячого водопостачання, заборгованість відповідача перед позивачем за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води відсутня. Таким чином, суд вважає доведеним те, що свої зобов`язання відповідач виконує неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 15121,52 грн. та за послуги гарячого водопостачання у розмірі 9619,62 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 15860,43 грн. Щодо заявлення представником третьої особи заяви про застосування строку позовної давності до вимог щодо стягнення заборгованості, слід зазначити наступне. Згідно із положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 42 ЦПК України, передбачено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач з відповідною заявою до суду не зверталася. Отже, без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі ВС від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц. Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення заяви представника третьої особи про застосування строку позовної давності. Отже, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 15121,52 грн. та за послуги гарячого водопостачання у розмірі 9619,62 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 15860,43 грн., тим самим частково задовольнивши пред`явлений позов. Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до квитанції від 13.04.2021 позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 33,00 грн. (а.с.9). Також, позивачем при зверненні з даною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00грн. (а.с. 28). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до суми задоволених позовних вимог у розмірі 1086,18 грн. та витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 33,00 грн.

Outcome: partial