Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінпром Маркет», про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 34005, вчинениого 11 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Володимировичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» 9611,13 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона не укладала будь-яких договорів фінансового характеру з відповідачем по справі. При цьому зазначила, що кредитний договір, на підставі якого виданий виконавчий напис, укладений у простій письмовій формі, що є прямим порушенням положень постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис, не зважаючи на те, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Вісімнадцятого листопада 2021 року від директора ТОВ "Фінпроммаркет" - Яворського Романа Ігоровича надійшла заява про визнання позовних вимог одночасно з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. У судове засідання позивач не з`явився, однак, його представник подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача та його представника, зазначив, що позовні вимоги позивач підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили. Дослідившита зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Одинадцятого травня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис № 34005 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" заборгованості за кредитним договором № 0010820 від 28 лютого 2006 року в розмірі 9611,13 гривень. Тридцятого серпня 2021 року головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ярешко Дмитром Валерійовичем відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого напису. Оцінивши належним чином докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як встановлено з заяви директора ТОВ "Фінпром маркет", відповідач визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, зареєстрованого за № 34 005 від 11 травня 2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.\~Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі наведеного, беручи до уваги повне визнання позову відповідачем, що відповідає вимогам закону та не порушує нічиїх прав, свобод чи інтересів, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи визнання позову відповідачем, а також висновок суду про задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст.ст.\~141,\~142 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 454 гривень, повернувши при цьому позивачу з державного бюджету 454,00 грн. сплаченого ним судового збору. Позивач в заяві про відшкодування судових витрат по оплаті за надання професійної правничої (правової) допомоги визначив їх розмір 3 000,00 гривень. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Пунктом 4 частини 1\~ ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надані: - договір про надання адвокатських послуг від 06 жовтня 2021 року, укладений між адвокатом Михалків Богданом Степановичем та Пастеляк Вандою Володимирівною, пунктом 4 якого визначено, що розмір гонорару по даній справі погоджений сторонами додатково; - акт-розрахунок, згідно з яким, адвокатом надано наступні види правової допомоги: попередню консультацію щодо характеру спірних правовідносин, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи вартістю 500 грн, підготовка процесуальних документів, зокрема, договору про надання адвокатських послуг, акт-розрахунку суми гонорару за надані адвокатські послуги, позовної заяви, заяви по справі про стягнення з позивача витрат на правову допомогу вартістю 1000 грн, участь у судових засіданнях по справі вартістю 1000 грн, інші процесуальні дії, пов`язані з участю у справі, зокрема, аналіз судової практики, здача процесуальних документів процесуального характеру через канцелярію суду, відправка процесуальних документів засобами поштового зв`язку сторонам по справі, ознайомлення з матеріалами справи та їх фотографування, сплата судового збору, придбання необхідних канцелярських приналежностей в розмірі 500 грн; - квитанцію до прибуткового касового ордера № 3/2022 від 09 березня 2022, в якій зазначено про те, що адвокатом прийнято від [PERSON] 3000 гривень. Доказів направлення даних документів та заяви відповідачу позивачем не надано. У позовній заяві позивач заявляв попередній розрахунок судових витрат в розмірі 4000 гривень. Вісімнадцятого листопада 2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, яке мотивоване тим, що витрати, які поніс позивач не є співмірними із ціною позову, та значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, з огляду на те, що дана категорія справ відноситься до малозначних, доводи, наведені в позовній заяві, грунтуються на загальновідомих висновках, зазначених в постановах Великої Палати Верховного суду. Вартість адвокатських послуг є значно завищеною, порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах. Окрім цього, у клопотанні представник відповідача просить врахувати дії сторони по справі, яка визнала позовні вимоги, на підставі чого заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката з 4000,00 до 1907,00 гривень. Оцінюючи аргументи представника відповідача щодо зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, приймаючи до уваги співмірність позовних вимог з ціною позову, складність справи, обяг виконаних адвокатом робіт, їх дійсність та необхідність, поведінку сторони відповідача під час розгляду справи, дії сторони щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, з 3000 грн до 2000 грн, оскільки, на думку суду, саме такий розмір витрат на правову допомогу є належним чином обґрунтованим, доведеним і фактично підтвердженим. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч. 7\~ст.\~158\~ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved