Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] посилаючись в обґрунтування своїх вимог на наступне. 24 вересня 2014 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований у відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції , про що зроблений актовий запис № 1959. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила призвище на - [PERSON] . У шлюбі у позивачки та відповідача народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER], від 11.06.2015 року, яка після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачкою. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (справа № 521/8275/17) шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано 14 вересня 2017 року. 19.02.2020 року позивачка змінила своє прізвище на - [PERSON] . 14.05.2020 року заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (справа № 521/20232/19) задоволені позовні вимоги позивачки щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання їх дитини[PERSON] , [INFO] . Однак за весь час після рішення суду щодо стягнення аліментів відповідач жодного разу не здійснював сплату, на вересень 2021 року, згідно розрахунку Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеси заборгованість з боку відповідача по аліментам склала - 66000 гривень . Довідки по заборгованості на даний час у зв`язку з запровадженням воєнного стану отримати не має можливості, однак ніяких виплат по аліментам на дату подання позову позивачка не отримувала. 30.10.2020 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] . З 2020 року позивачка разом з донькою мешкає за адресою [ADDRESS] . Донька позивача та відповідача навчається в 1-Б класі, Южноукраїнської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 (копія характеристики надається). Позивачка, з метою підготовки до самостійного життя, приділяє дуже багато уваги та часу її вихованню, навчанню та розвитку, не шкодує коштів на розширення світогляду дитини, що підтверджується грамотами та дипломами (копії надаються): Позивачка зареєстрована як фізична особа-підприємець , працює продавцем (копія характеристики надається). Місце працевлаштування відповідача позивачці не відомо. З 2018 року, відповідач не взагалі цікавиться своєю дітиною, також весь цей час його не хвилює матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток доньки. Така поведінка відповідача, на думку позивачки, свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Дитина проживає з матір`ю - позивачкою по справі та знаходяться на її утриманні, так як саме позивачка та її чоловік забезпечують дитину всім необхідним для її нормальної життєдіяльності: купує харчові продукти, сезонний одяг, сплачує за навчання та за додаткові курси, необхідні для розвитку дитини, покриває витрати на медичний догляд, а також купує інші речі, яких потребує дитина. На сьогоднішній день, донька позивачки, не пам`ятає відповідача яка батька, та немає до нього ніяких почуттів. Також в спілкуванні з позивачкою донька ніколи не цікавитися про відповідача. Відповідно до характеристики Южноукраїнської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 [PERSON], позивачка приділяє належну увагу вихованню дитини. Батько дитини, [PERSON] школу і батьківськи збори не відвідував. З [PERSON] , [INFO] на території та поза школою не зустрічався. З питань виховання та навчання дитини ні з вчителями, ні з адміністрацією школи не зв`язувався. Справами [PERSON] , [INFO] у школі зовсім не цікавився. З питання виховання та навчання дитини ні з вчителями, ні з адміністрацією школи не зв`язувався. Сусіди та друзі родини позивачки, а саме: [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] в своїх поясненнях зазначили, що вони підтверджують, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] з своїм теперішнім чоловіком [PERSON] та донькою - [PERSON] , [INFO] Батько [PERSON] [INFO] , не проживає за вказаною адресою, не приймає участі у вихованні дівчини. Вихованням дівчини займається позивачка та ії теперішній чоловік. Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області надав до суду висновок від 12.08.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву у відповідності до якої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, розглянувши справу у її відсутність, згоден на заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи суд виходить з наступного. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов`язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту». Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. Суд за наявними матеріалами дійшов висновку, що дійсно відповідач [PERSON] вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться її духовним та матеріальним станом, не цікавиться дитиною. Судом встановлено, що від шлюбу у позивача та відповідача народилась донька - [PERSON] [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом зі своєю мати - [PERSON] . Приписами ч. 1 статті 164 СК України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Але разом з тим суд приймає до уваги і положення п. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року із змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 21 грудня 1995 року, згідно якого в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] не приділяє достатньо уваги своїй дитині з 2018 року. Не виявляє батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, тому позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини. Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , характеристикою учениці 1-Б класу Южноукраїнської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 , характеристикою ГО «Южноукраїнська молодіжна організація» «Клуб спортивного танцю «Натхнення», характеристикою Комунального закладу «Центр розвитку дитини «Гармонія», довідкою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеси, висновком органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області. Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки. Одночасно суд роз`яснює положення ст. 169 СК України, згідно якого відповідач не позбавлений можливості у поновленні її батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved