Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 38 000,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 23 квітня 2021року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти (суму позики) у розмірі 38 000,00 грн., а відповідач отримав їх, та зобов`язався щомісячно сплачувати [PERSON] по 6000,00 грн., щомісячно, остаточна дата повернення усієї суми позики була визначена не пізніше закінчення поточного року, тобто 31 грудня 2021 року. Про зобов`язання повернути отримані кошти в сумі 38 000,00 грн., відповідач написав власноручно письмову розписку. Однак, свої зобов`язання [PERSON] не виконує. [PERSON] письмово звернувся до [PERSON] із вимогою повернути позику, направивши йому вимогу. Станом на день подання даної позовної заяви, кошти в розмірі 38 000,00 грн. відповідач не повернув. У зв`язку з цим позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, 22.11.2022 р. представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 23 квітня 2021 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику у розмірі 38 000, 00 грн. та зобов"язався повернути її частинами у розмірі 6000, 00 грн, щомісячно, але не пізніше 31.12.2021 року. [PERSON] надіслав [PERSON] вимогу про повернення боргу в розмірі 38 000,00 грн., що стверджується копією листа. Суд також встановив, що отримані у позику грошові кошти на теперішній час відповідачем позивачу не повернуті. Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно достатті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина першастатті 1049 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Таким чином, суд прийшов до висновку, що внаслідок ухилення від виконання взятих на себе зобов"язань утворився борг у відповідача перед позивачем. Відповідач в судове засідання не подав доказів на спростування доводів позивача, а судом їх встановлено не було. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 23 квітня 2021 року в розмірі 38 000 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. У відповідност із вимогами ст.141ЦПК України підлягає відшкодованню позивачу за рахунок відповідача сплачений ним судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved