Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», ( правонаступник АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] , уклали Договір Кредиту № 2007/38-27/17 від 21 червня 2007 року. Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Кредитор) зобов`язується надати Відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 176600,00 дол. США. АТ «Альфа-Банк» є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, внаслідок чого до АТ «Альфа-Банк» перейшло право вимоги за договором кредиту № 2007/38-27/17. Рішенням Приморського районного суду від 29.01.2018 року по справі № 520/6713/14-ц стягнуто 6015147,67 гривень. В свою чергу, Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору в результаті чого станом на 01.01.2022 має заборгованість - 1171136,13 гривень, то в кредитора виникло право нараховувати відсотки за неправомірне користування кредитом в іншому (збільшеному) розмірі, адже після отримання вимоги про дострокове погашення заборгованості або винесення рішення суду про стягнення такої заборгованості достроково, вся заборгованість за кредитним договором вважається простроченою, оскільки такими діями кредитор змінив строк кредитування. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи №444/9519/12 у постанові від 28.03.2018 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року, провадження по справі відкрито у порядку загального позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 01.11.2022 року. У судове засідання 22 листопада 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання сповіщені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач належним чином сповіщений про причини неявки до судового засідання не повідомив. Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права відповідача на доступ до правосуддя, суд оцінює таку поведінку відповідача як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку. 21 червня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», (правонаступник АТ «Альфа-Банк») та громадянин України [PERSON] , був укладений кредитний договір №2007/38-27/17, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 176600 (сто сімдесят шість тисяч шістсот) доларів США, на строк до 20 червня 2022 року, зі сплатою 12,5% річних. Відповідно до п.2.4.1 Договору кредиту, позичальник [PERSON] зобов`язалась погашати кредит щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяця згідно з графіком, що встановлений вказаним пунктом договору кредиту та відповідно до п.3.3.8 договору кредиту сплачувати проценти та комісії в строки, встановлені в п.п.2.4., 2.5., договору кредиту. Згідно п.4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) боржником своїх обов`язків, встановлює його обов`язок повністю повернути кредит та сплатити нараховану плату за його користування (проценти) та штрафи незалежно від настання строку виконання зобов`язання (достроково) у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором зазначених у п.п.3.3.8 та 3.3.9 протягом більш ніж 90 календарних днів. АТ «Альфа-Банк» є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, внаслідок чого до АТ «Альфа-Банк» перейшло право вимоги за договором кредиту №2007/38-27/17. Рішенням Приморського районного суду від 29.01.2018 року по справі № 520/6713/14-ц стягнуто 6015147,67 грн. В свою чергу, Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору в результаті чого станом на 01.01.2022 має заборгованість за інфляційними витратами - 1171136,13 грн. За змістом статей 524,533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом вказаної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі №6-2168цс15 та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом частини другої ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Представником заявлено вимоги, щодо стягнення з [PERSON] суми заборгованості станом на 01.01.2022 року, яка дорівнює - 1171136,13 гривень. У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином законодавство України передбачає обов`язок боржника (відповідача) добровільно і своєчасно виконати рішення суду. В свою чергу, положеннями ч.2 ст.18 ЦПК України передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача АТ «Альфа-Банк». Щодо стягнення сплаченого позивачем судового збору, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 17567,04 грн., що підтверджується квитанцією. Таким чином з [PERSON] , слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 17567,04 грн.

Outcome: approved