Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулася до суду з позовом до Любарської селищної ради (надалі по тексту також - відповідач), в якому просить ухвалити рішення про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом по смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] в селі Горопаї Любарського району Житомирської області, права власності на садибний будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці загальним розміром 0,60 гектара. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що [INFO] в селі Горопаї Любарського (зараз Житомирського) району Житомирської області у віці 84 роки померла її мати [PERSON] . Згідно з волею покійної, вираженою у заповіті, посвідченому 05 листопада 2010 року секретарем Горопаївської сільської ради Любарського району, вона являється спадкоємицею майна покійної і відповідно до вимог статті 1269 Цивільного кодексу України прийняла спадщину. Частину спадкового майна по смерті матері вона оформила через нотаріальну контору. Проте, серед спадкового майна є будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] , який побудували під час спільного проживання у 1949 році батьки її матері - її дід і баба: [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . ЇЇ мати успадкувала все належне її батькам майно за заповітом після смерті баби - [PERSON] . Крім неї, спадкоємцями іншого майна за іншими заповітами [PERSON] , є: - [PERSON] , - син померлої, який спадщину прийняв та [PERSON] , - сестра померлої, яка відмовилась від прийняття спадщини, подавши до нотаріуса відповідну заяву у передбачений законом термін. Спірних питань між спадкоємцями не виникає, оскільки кожен спадкує окрему частку майна згідно з волею спадкодавиці. Позивачка вказує, що приватним нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на садибний будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці загальним розміром 0,60 гектара, у зв`язку з тим, що нотаріусу не подані документи, що підтверджують право власності померлої [PERSON] на нерухоме майно. Саме тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивачка у підготовче засідання на розгляд справи не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Представник Любарської селищної ради у судове засідання на розгляд справи не з`явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. У поданому відзиві відповідач вказує, що Любарська селищна рада визнає позовні вимоги та вважає, що вони підлягають до задоволення, справу просить розглядати за відсутності її представника. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] в с.Горопаї Любарського району у віці 84 роки померла мати позивачки [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №78 від 08 квітня 2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, спадкоємцями якого за заповітами є: [PERSON] донька померлої, яка спадщину прийняла, [PERSON] - син померлої, який спадщину прийняв та [PERSON] , - сестра померлої, яка відмовилась від прийняття спадщини, подавши до нотаріуса відповідну заяву у передбачений законом термін. Згідно з волею покійної [PERSON] , яка виражена у заповіті, посвідченому 05 листопада 2010 року секретарем Горопаївської сільської ради Любарського району Житомирської області під реєстровим №60, [PERSON] являється спадкоємицею майна покійної. Свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, виготовленими на паперових носіях серії НМН №463838 та серії НМН №463839, виданими 24 грудня 2020 року приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу Житомирської області стверджується, що частину спадкового майна по смерті матері позивачка оформила через нотаріальну контору. Постановою приватного нотаріуса від 12 серпня 2021 року №300/02-31, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що нотаріусу не подані документи, що підтверджують право власності померлої [PERSON] на нерухоме майно. Згідно з довідкою КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради на житловий будинок по [ADDRESS] , станом на 31 грудня 2012 року право власності не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки №270228461 від 12.08.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за параметрами запиту: [ADDRESS] , - відомості відсутні. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як визначено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як визначено ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2009 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.5, 47, 49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачка фактично прийняла спадщину за заповітом за спадкодавцем [PERSON] , однак у неї існують певні перешкоди щодо оформлення спадкових прав із-за відсутності у спадкодавця всіх правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved