Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

17.11.2022 року представник позивача Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, який діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм громадянським чоловіком [PERSON] . Комісією у складі: служби у справах дітей Білогородської сільської ради, відділу надання соціальних послуг Білогородської сільської ради спільно з інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області та депутатом Білогородської сільської ради 03.11.2021 року було відвідало сім`ю та встановлено, що мати разом з громадянським чоловіком перебували у нетверезому стані (рухова та мовна координація порушена). Агресивно реагувала на всі зауваження. В квартирі за вказаною адресою незадовільні умови проживання (бруд, безлад, стійкий запах цигарок та алкоголю, обдерті стіни в кімнаті). Електроенергія та газопостачання відключено. Також у малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відсутнє місце для навчання та сну. Комісією був складений Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 03.11.2021 року та прийняте рішення за результатами оцінки рівня безпеки дитини щодо направлення [PERSON] , [INFO] , до закладу охорони здоров`я для обстеження стану її здоров`я. На підставі подання служби у справах дітей Білогородської сільської ради від 03.11.2021 року № 500, відповідно до п. 4 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 170 Сімейного кодексу України, п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю малолітньої дитини, було прийнято рішення виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 04.11.2021 року «Про негайне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , у матері». За направленням служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації від 08.11.2021 року № 2045/01-18 [PERSON] , [INFO] , влаштована до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації для дітей «Отчий дім». З 26.03.2021 року малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей Білогородської сільської ради, як дитина, яка опинилися в складних життєвих обставинах. Згідно характеристики виданої старостою Музичанського старостинського округу Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області [PERSON] , [INFO] , та її малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За період проживання на території Музичанського старостинського округу [PERSON] проявила себе з негативної сторони. Сім`я перебуває на обліку в сільській раді з 05.05.2015 року, як сім`я, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Мати та її громадянський чоловік [PERSON] систематично зловживають алкогольними напоями, палять в приміщенні, безробітні, вчиняють сварки, дебоширять, б`ються, порушують громадський порядок, проявляють неадекватну поведінку, чим створюють загрозу для фізичного і психологічного здоров`я дитини. Недобросовісно ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків: не піклуються про здоров`я дитини, не створюють належні умови для навчання та розвитку природних здібностей. Умови проживання дитини незадовільні: в квартирі бруд, не прибрано, стійкий запах цигарок та алкоголю, обдерті стіни в кімнаті. Заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг (електроенергія та газопостачання відключено). З матір`ю систематично проводилися необхідні соціальні та роз`яснювальні роботи та попереджали про можливість настання негативних юридичних наслідків у разі продовження ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків, однак позитивних результатів це не дало. На момент проведення обстеження 03.11.2021 року мати з громадянським чоловіком перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння, поводили себе не керуючи своєю поведінкою, на зауваження поліції, фахівця із соціальної роботи, громадського захисту, служби у справах дітей, депутата, не реагували. Проведеним обстеженням було виявлено реальну загрозу життю та здоров`ю дитини, тому було прийнято рішення про негайне відібрання дитини у матері. Відповідно до характеристики Музичанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 04.11.2021 року дитину після навчального процесу забирає мама, яка майже щодня в стані алкогольного сп`яніння. На підставі вище наведеного, представник позивача просив суд, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] на користь Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім» (Київська область, Бучанський район, с. Святопетрівське, вул. Центральна, буд. 118), на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.08.2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З метою забезпечення однакового та правильного застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав Пленум Верховного Суду України постановив дати судам роз`яснення, згідно яких: при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав необхідно виходити з положень Конституції України і додержувати норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, законів України від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» та від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року (набрала чинності для України 14.04.1995 року) і Протоколу до неї 1997 року (набрав чинності для України 17.09.1999 року); інших нормативно-правових актів України з питань захисту прав дитини, усиновлення, опіки і піклування (пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно частини другої статті 143 Сімейного кодексу України, що встановлює обов`язок батьків забрати дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я, мати, яка не перебуває у шлюбі, зобов`язана забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я. Згідно частин першої-п`ятої статті 150 Сімейного кодексу України, що встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 року № 2342-IV визначає правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, і є складовою частиною законодавства про охорону дитинства. Згідно абзацу 3 статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. Таке ж визначення дітей, позбавлених батьківських прав, містить абзац 3 статті 1 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно частин першої-третьої статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо: встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; забезпечення пріоритетних форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; притягнення до відповідальності осіб, які порушують права дитини; надання письмової згоди або заперечення на відчуження нерухомого майна (у тому числі житла) та іншого майна, власником якого є дитина; подання заяв, клопотань, позовів про захист прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей. Згідно частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Комісією у складі: служби у справах дітей Білогородської сільської ради, відділу надання соціальних послуг Білогородської сільської ради спільно з інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області та депутатом Білогородської сільської ради 03.11.2021 року було відвідало сім`ю та встановлено, що мати разом з громадянським чоловіком перебували у нетверезому стані (рухова та мовна координація порушена). Агресивно реагувала на всі зауваження. В квартирі за вказаною адресою незадовільні умови проживання (бруд, безлад, стійкий запах цигарок та алкоголю, обдерті стіни в кімнаті). Електроенергія та газопостачання відключено. Також у малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відсутнє місце для навчання та сну. Комісією був складений Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 03.11.2021 року та прийняте рішення за результатами оцінки рівня безпеки дитини щодо направлення [PERSON] , [INFO] , до закладу охорони здоров`я для обстеження стану її здоров`я. На підставі подання служби у справах дітей Білогородської сільської ради від 03.11.2021 року № 500, відповідно до п. 4 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 170 Сімейного кодексу України, п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю малолітньої дитини, було прийнято рішення виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 04.11.2021 року «Про негайне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , у матері». За направленням служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації від 08.11.2021 року № 2045/01-18 [PERSON] , [INFO] , влаштована до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації для дітей «Отчий дім». З 26.03.2021 року малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей Білогородської сільської ради, як дитина, яка опинилися в складних життєвих обставинах. Згідно характеристики виданої старостою Музичанського старостинського округу Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області [PERSON] , [INFO] , та її малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За період проживання на території Музичанського старостинського округу [PERSON] проявила себе з негативної сторони. Сім`я перебуває на обліку в сільській раді з 05.05.2015 року, як сім`я, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Мати та її громадянський чоловік [PERSON] систематично зловживають алкогольними напоями, палять в приміщенні, безробітні, вчиняють сварки, дебоширять, б`ються, порушують громадський порядок, проявляють неадекватну поведінку, чим створюють загрозу для фізичного і психологічного здоров`я дитини. Недобросовісно ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків: не піклуються про здоров`я дитини, не створюють належні умови для навчання та розвитку природних здібностей. Умови проживання дитини незадовільні: в квартирі бруд, не прибрано, стійкий запах цигарок та алкоголю, обдерті стіни в кімнаті. Заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг (електроенергія та газопостачання відключено). З матір`ю систематично проводилися необхідні соціальні та роз`яснювальні роботи та попереджали про можливість настання негативних юридичних наслідків у разі продовження ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків, однак позитивних результатів це не дало. На момент проведення обстеження 03.11.2021 року мати з громадянським чоловіком перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння, поводили себе не керуючи своєю поведінкою, на зауваження поліції, фахівця із соціальної роботи, громадського захисту, служби у справах дітей, депутата, не реагували. Проведеним обстеженням було виявлено реальну загрозу життю та здоров`ю дитини, тому було прийнято рішення про негайне відібрання дитини у матері. Відповідно до характеристики Музичанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 04.11.2021 року дитину після навчального процесу забирає мама, яка майже щодня в стані алкогольного сп`яніння. У абзаці 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухиляння батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом не встановлено, що відповідачу [PERSON] чинили перешкоди у виконанні належним чином свої батьківських обов`язків. Суд, враховуючи характер поведінки відповідачки, її відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, ту обставину, що вона взагалі не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не надає матеріальну допомогу на її виховання, вважає, що відповідач має бути позбавлена батьківських прав. В подальшому відповідач має можливість поновити свої батьківські права, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для їх позбавлення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] на користь Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім» (Київська область, Бучанський район, с. Святопетрівське, вул. Центральна, буд. 118), на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А відтак, аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто, з 11.11.2021 року. Таким чином, взявши до уваги докази, надані позивачем в обґрунтування свого позову, а також висновок органу опіки і піклування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню пропорційно зі співвідповідачів в дохід держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved