Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-15 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у розмірі 17\~338,95 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2020 сторони уклали договір у вигляді заяви про приєднання № 1102339611 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов заяви клієнту відкривається поточний рахунок [NUMBER] у гривнях України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку. Відповідно до умов договору відповідачу може бути встановлено максимальний розмір кредиту у сумі 250\~000,00 грн із процентною ставкою в розмірі 38 % річних. За умовами договору відповідачу встановлено відновлювальну кредитну лінію в розмірі 15 000,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Проте відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 17\~338,95 грн, з яких: 14 993,84 грн загальна сума заборгованості за кредитом; 2\~247,71 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 56,69 грн три проценти річних за несвоєчасне погашення кредиту; 15,33 грн три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів; 28,04 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач отримав копію позовної заяви з додатками, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення; відзиву на позов не подав, із заявами до суду не звертався. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Згідно із ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 23 вересня 2020 року [PERSON] підписав заяву про приєднання № 11023396 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а також заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) у бажаному розмірі 15\~000,00 грн, з можливістю підвищення до 250\~000,00\~грн, яка передбачає сплату процентів за користування кредитом у розмірі 38 %. Згідно з розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 06 грудня 2021 року становить 17\~338,95 грн, з яких: 14 993,84 грн загальна сума заборгованості за кредитом; 2\~247,71 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 56,69 грн три проценти річних за несвоєчасне погашення кредиту; 15,33 грн три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів; 28,04 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Установлено, що відповідач порушив умови договору, взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість. Положеннями ст. 15, 16\~ЦК\~України встановлено,\~що кожна\~особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України,\~або й\~іншим способом,\~що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Статтею 634\~ЦК\~України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.\~626\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст.\~628\~ЦК\~України зміст\~договору становлять\~умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). У силу вимог ст.\~204\~ЦК\~України (презумпція правомірності правочину) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст.\~525\~ЦК\~України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 614\~ЦК\~України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. За змістом ч. 1 ст.\~1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1, 3 ст.\~1049\~ЦК\~України позичальник\~зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як зазначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється належним виконанням, проведеним належним чином. Визначаючи розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд ураховує таке. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. За положеннями статті 61\~Конституції\~України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст.\~625\~ЦК\~України боржник\~не звільняється\~від відповідальності\~за неможливість\~виконання ним\~грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак у справі, що розглядається, розмір процентів за користування кредитними коштами установлений договором і складає 38 % річних, і така процентна ставка за умовами договору є фіксованою, повинна сплачуватися щомісячно. З огляду на вказане неправомірним є нарахування банком 3 % процентів річних на суму простроченого кредиту 56,69 грн та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів 15,53 грн, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та безпідставними. В іншій частині складових заборгованості за кредитним договором позовні вимоги доведені й обґрунтовані. Статтею 2\~ЦПК\~України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.\~12, 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Установлено, що відповідач не виконував належним чином узятих за договором зобов`язань щодо своєчасного погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитним коштами, що призвело до утворення заборгованості а саме: 14 993,84 грн заборгованість за тілом кредиту; 2\~247,71 грн заборгованість за простроченими відсотками; 25,38 грн сума інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості з процентів, а всього\~ 17\~266,93 грн. Перевіривши матеріали справи, суд вважає за можливе позов задовольнити частково в зазначеному вище розмірі. На підставі ст.\~141\~ЦПК\~України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (99,58 %) у сумі 2\~470,58 грн.

Outcome: partial