Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-20 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовної заяви, яка в подальшому була уточнена, зазначає, що в період перебування у шлюбі, нею та [PERSON] за спільні кошти було придбано автомобіль Shkoda, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 26 000 доларів США. У лютому 2020 року відповідач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Автомобіль зареєстрований на її ім`я, однак володіє та користується автомобілем [PERSON] , тому просить стягнути грошову компенсацію за 1/2 вартості автомобіля, визнавши за [PERSON] право власності на автомобіль. [PERSON] звернувся із зустрічною позовною заявою в якій зазначив, що дійсно під час шлюбу, ним було придбано автомобіль Skoda, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 203 917 грн. Наголошував, що до укладання шлюбу мав власні заощадження, які витратив на придбання автомобіля. З 03.02.2005 по 01.07.2005 працював в США та заробив 24 114, 99 доларів США, за які в подальшому в Україні придбав автомобіль. Однак, у вересні 2005 року він передав у борг 20 000 доларів США [PERSON] для оплати лікування сина, які йому повернули у 2011 році перед покупкою автомобіля. Також ним було продано автомобілі ВАЗ 2106 та «ДЕУ Ланос», які було придбано до шлюбу та гроші від продажу яких ним було використано для покупки автомобіля Skoda. Через наявність виконавчого провадження та стягнення з нього боргу за судовим рішенням ним було вирішено оформити автомобіль на [PERSON] . Просить суд визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль Skoda, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . [PERSON] також надав відзив на позов в якому виклав обставини зазначені в зустрічній позовній заяві та наголошував, що спірний автомобіль було придбано за належні йому грошові кошти. Окрім цього, під час перебування в шлюбі з [PERSON] він офіційно працював та мав дохід. [PERSON] з вересня 2009 року пенсіонерка, участі у витратах на утримання автомобіля не приймала. [PERSON] надала відзив на зустрічну позовну заяву в якій зазначала, що доводи відповідача є безпідставними та не заслуговують на увагу. З жовтня 2006 року вони почали спільно проживати з [PERSON] , а 05.03.2008 уклали шлюб. В період перебування у шлюбу ними було придбано спірний автомобіль. Посилання відповідача, що автомобіль було придбано за його особисті кошти не підтверджуються жодними доказами. [PERSON] надав відповідь на відзив в якій заперечував факт спільного проживання з позивачем з жовтня 2006 року та зазначав, що їх зустрічі мали епізодичний характер, а 05.03.2008 вони уклали шлюб. Звертав увагу суду, що належними доказами придбання спірного автомобіля за його особисті кошти є факт його роботи в США, договір позики укладений з [PERSON] та те, що він був офіційно працевлаштований. [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити. У задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити. Наголошувала, що спірний автомобіль було придбано за спільні грошові кошти, вона офіційно теж працювала, приймала участь у придбанні автомобіля та вважає, що відсутні підстави для визнання автомобіля особистою приватною власністю [PERSON] . Також, звертала увагу суду, що автомобіль «ДЕУ Ланос» було придбано в кредит, який виплачувався під час перебування сторін у шлюбі. [PERSON] підтримав зустрічну позовну заяву та просив її задовольнити. У задоволенні первісного позову просив відмовити. Зазначав, що автомобіль було придбано за його особисті кошти, які він заробив за кордом. У судовому засіданні в якості свідка було допито [PERSON] який повідомив суду, що [PERSON] у 2005 році придбав автомобіль «ДЕУ Ланос» у його доньки. Оплату за автомобіль здійснював частинами та останній платіж було здійснено [PERSON] у кінці 2007 року. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). За таких обставин, для поділу спільного майна необхідно встановити його обсяг станом на дату розірвання шлюбу. Судом встановлено, що за час перебування позивача та відповідача у шлюбі, за позивачем [PERSON] 28.02.2012 зареєстровано право власності на автомобіль марки Skoda Yeti, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Так, право власності на вказане майно набуте сторонами під час шлюбу та є їх спільною сумісною власністю. Рішенням Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 23.11.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.03.2008 Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 53, розірвано. Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В силу ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З даної норми закону випливає, що сторони володіли вищезазначеним майном на праві власності в рівних частках. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, фактично зареєстровані на ім`я позивача, однак перебуває у користуванні [PERSON] , [PERSON] як співвласник спірного майна бажає отримати грошову компенсацію за свою частку у праві власності на автомобіль. Відповідно до висновку експерта за результатом проведення судової транспортно - товарознавчої експертизи вартості автомобіля № 6281-21 від 16.12.2021 ринкова вартість автомобіля Skoda, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] становить 223 657, 56 грн. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні бути належними, достовірними, допустимими та достатнімими. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України). [PERSON] наголошував, що автомобіль, набутий за час шлюбу, за кошти, які належали йому особисто та в обґрунтування цих вимог зазначав про заробіток за кордом, укладення договору позики з [PERSON] , продаж автомобілів ВАЗ 2106 та «ДЕУ Ланос» та факт його офіційного працевлаштування. Однак, зазначені обставини не є достатніми доказами того, що автомобіль Skoda Yeti, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , було придбано за особисті кошти [PERSON] , а тому у суду відсутні підстави для визнання автомобіля Skoda Yeti, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , особистою приватною власністю [PERSON] . Покази свідка [PERSON] також не можуть бути визнанні судом належним доказом того, що автомобіль Skoda Yeti, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , придбано [PERSON] за особисті кошти. Отже, автомобіль, який був набутий подружжям під час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності. Враховуючи, що автомобіль є неподільною річчю суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на автомобіль Skoda Yeti, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину вартості автомобіля, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] слід відмовити.

Outcome: approved