Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивачка [PERSON] посилається на те, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . У вищевказаній квартирі зареєстрований її онук, [PERSON] . Останній на початку січня 2015 року виїхав на заробітки до іншої країни і з того часу за місцем реєстрації не з`являвся. З 2017 року зв`язок з онуком взагалі обірвався. Місце знаходження [PERSON] на даний час позивачці не відомо. Позивачка, як власниця квартири, у якій зареєстровано відповідача, сплачує усі комунальні платежі, в тому числі і за [PERSON] , оскільки оплата за комунальні послуги нараховується відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб, що негативно впливає на її матеріальне становище. Окрім цього, поки у квартирі зареєстрований онук позивачки, у останньої обмежене право розпоряджатися спірною квартирою на свій розсуд (продавати, дарувати тощо), тобто зазначене перешкоджає позивачці реалізувати свої права як власниці квартири та несе додаткові витрати на її утримання. На підставі викладеного, [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщення інформації про дату, час та місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб - порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Відповідно до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, власницею квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.8), копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10) та копією технічного паспорту на квартиру (а.с.11-14). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується записами в технічному паспорті (а.с.14) та довідкою довідкою виконавчого комітету Білозерської міської рад Донецької області № 2276 від 17.12.2021 року (а.с.15). До матеріалів справи додано акт голови ОСББ "Вікторія" від 20.12.2021 року, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте не проживає за місце реєстрації з 2015 року. Акт підписано сусідами будинку (а.с.16). Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, є членом сім`ї позивачки (її онуком) та з 2015 року без поважних причин в ній не проживає. Іншої домовленості між відповідачем та позивачкою щодо користування житлом судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved