Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на те, що 17 травня 2018 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований у Царичанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 33. Від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Батько дитини є відповідач [PERSON] . Починаючи з липня 2022 року вони проживають окремо, шлюбних відносин фактично не підтримують. Відповідач не цікавиться дитиною, не надає матеріальної допомоги. На теперішній час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, через що позбавлена можливості самостійно працювати. Батько дитини має можливість сплачувати аліменти, оскільки фізично здоровий, працездатний, інших осіб на утриманні не має. Проте, оскільки відповідач має мінливі доходи та не має постійного місця працевлаштування, вважає, що аліменти повинні стягуватись у твердій грошовій сумі. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує, (а.с. 27). Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 18, 20, 25-26). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди позивачки розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 30 листопада 2022 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 17 травня 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.05.2018 року (а.с. 5). Позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 15.12.2020 року (а.с. 6). З довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Царичанської селищної ради від 27.09.2022 року №1409 вбачається, що позивачка [PERSON] проживає з донькою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Отже, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі, суд враховує наступне. На час розгляду справи дитина має вік 1 рік 11 місяців. Позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Проте, жодних доказів на підтвердження потреби саме дитини, на утримання якої такі аліменти мають стягуватися, та доцільності стягнення аліментів у заявленому розмірі 3000,00 грн., позивачка суду не надала, адже найголовнішою причиною призначення аліментів є потреба в них саме дитини. Матеріали справи не містять доказів щодо стану здоров`я дитини, наявності постійних витрат на медичне лікування, тощо. Позивачкою не зазначено та не доведено, які витрати вона несе щомісячно, утримуючи дитину, на підтвердження заявленої суми, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження загального обсягу витрат, які змушена щомісячно нести позивачка на утримання неповнолітньої дитини. Однак, важливим питанням під час визначення розміру аліментів є визначення обсягу грошових коштів, за наявності яких дитина матиме змогу на рівень життя для забезпечення її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, а також змогу батька сплачувати грошові кошти у визначеному розмірі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум становить 2100 грн., з 1 липня 2201 грн., з 1 грудня 2272 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст.182 СК України). Враховуючи вищевикладене, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2300,00 грн., з наступною щорічною індексацією відповідно до закону, щомісяця, починаючи з дати подання позову, і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів суд вважає справедливим і для сторін, і для дитини з урахуванням того, що відповідно до ст.180 СК України мати (позивачка по справі) зобов`язана, як і батько (відповідач у справі), рівною мірою утримувати дитину. Позивачкою не додано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі та потреб дитини. Суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, оскільки являється працездатною, здоровою особою. Доказів того, що відповідач не може надавати дитині матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі суду надано не було. Суд же розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках /ч. 1 ст.13 ЦПК України / і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом /ч.3 ст. 12 ЦПК України/. Також згідно ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Суд зазначає, що враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінений за наявності підстав, визначених ст. 192 СК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial