Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-30 00:00:00

10.11.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (ПрАТ "УПСК") з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 10.12.2020 близько 19 год. 15 хв. водій автомобіля марки "FORD FUSION", д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , рухаючись по вул. Робочій у м.Шостка зі сторони вул. Онупрієнка, поблизу буд. №15 допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Унаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці події. За фактом, вказаної дорожньо-транспортної пригоди 10 грудня 2020 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020200110001120 та досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки "FORD FUSION", д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , застрахована згідно Полісу № АР8276672 у ПрАТ "УПСК". 19 травня 2021 року на адресу ПрАТ «УПСК» направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах доньки загиблої - [PERSON] . Загальна сума вимоги страхового відшкодування становить 75 250,00 грн.: з яких 60000.00 грн. моральної шкоди та 15 250,00 грн. відшкодування витрат на поховання. 26 серпня 2021 року на адресу ПрАТ «УПСК» направлено заяву про долучення документів і виплату страхового відшкодування, якою до матеріалів справи долучено відповідь на адвокатський запит щодо смерті батьків загиблої [PERSON] . Листом від 11 червня 2021 року ПрАТ «УПСК» повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП. 3 таким рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивачка не погоджується та вважає його безпідставним. Ухвалою суду від 10.11.2021 справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного провадження, відповідачу було запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивачем подано заяви про збільшення розміру позовних вимог - від 14.12.2021 (зареєстровано 22.12.2021), від 14.01.2022 (зареєстровано 20.01.2022), від 06.09.2022 (зареєстровано 06.09.2022), від 12.10.2022 (зареєстровано 21.10.2022). Ухвалою від 01.12.2022 позивачці відмовлено в прийнятті до розгляду заяв про збільшення розміру позовних вимог від 14.01.2022, 06.09.2022 та від 12.10.2022. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, до суду надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили справу розглядати в їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просить у задоволенні позову відмовити, вказуючи, що в залежності від фактів, які будуть встановлені судом під час розгляду кримінальної справи, можуть виявитись обставини, передбачені ст. ст. 32, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1187 ЦК України, які будуть підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Наполягає на тому, що на теперішній час відсутнє рішення суду, яким встановлено факт ДТП, її обставини, причини, учасники та винних осіб. Вважає, що відповідно до ст. 368 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити, зокрема, питання, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. За правилами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове "страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається у цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Вважає, що строк виконання відповідачем свого обов`язку з прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та його виплату чи прийняття рішення про відмову у виплаті не настав, відтак виплату страхового відшкодування не прострочено, а тому для нарахування пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат не має правових підстав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . /а.с.9/ За фактом, дорожньо-транспортної пригоди 10 грудня 2020 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020200110001120 та досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України./а.с. 8/ 19 травня 2021 року на адресу ПрАТ «УПСК» направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах доньки загиблої - [PERSON] ./а.с.6/ Згідно листа від 11 червня 2021 року ПРАТ «УПСК» повідомлено, про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП./а.с.19/ Відповідно до пункту 1 частини другої ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого, самоврядування," фізичної або юридичної особи, яка-її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, ійшим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна абр відповідальності перед іншими особами за свій рахунок.чи за рахунок заінтересованої особи (обрв.чязкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування,- застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Зшсоном України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортнрї пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого, транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Як зазначив Верховний Суд, наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП /постанова Верховного Суду від 21.04.2022 у справі № 447/2222/20/. Тому посилання представника відповідача на те, що відповідно до ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на те, що, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку 90 днів припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) стало відомо про набрання рішення у такій справі законної сили не заслуговує на увагу. Отже суд вважає, що відмова ПРАТ «УПСК» у виплаті страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом ДТП та загибелі [PERSON] , не оспорюючи обставини страхового випадку є такою, що порушує право позивачки на отримання страхового відшкодування. Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. При вирішенні питання щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат суд враховує наступне. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З огляду на те, що в строки, визначені Законом, позивачці не виплачено страхове відшкодування, а відтак з відповідача підлягає стягненню пеня за кожен день прострочення такої виплати з 18.08.2021 по 12.01.2022 у розмірі 5209,77 грн, розмір якої не спростовано відповідачем. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Великої Палаті Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.06.2018 у справі' № 308/3162/1-5-ц (пр. № 14-178цс18), позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючі на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання, зобов`язання. На користь позивачки з ПРАТ «УПСК» підлягають стягненню три відсотки річних у розмірі 915,37 грн. та інфляційні вирати у розмірі 2203,08 грн. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та' інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший- банківський документ, касові, чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Представником позивачки адвокатом Скочиляс І.М. суду надано договір про надання правової допомоги. За таких обставин, суд приходить до висновку, що належним чином обгрунтовано і доведено перелік (обсяг) та вартість наданих ним як адвокатом послуг та витрат на правничу допомогу. Тому вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 7500, 00 підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.2ч.1 ст.5 закону Україну «Про судовий збір». З урахуванням ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved