Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , Комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг», яке діє в інтересах Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» державний реєстратор Мироненко Дмитро Олександрович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Міхно Сергій Семенович про визнання протиправною та скасування державної реєстрації припинення іпотеки та обтяження. Позовна заява обґрунтована тим, що 08.08.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №44-07-И/02 згідно якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності строковості, платності кредитні ресурси в сумі 217 445,00 дол. США з оплатою в процентній ставці 13,5 % річних строком до 06 серпня 2027 року. 08.08.2007 р. в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №44-07-И/02 від 08.08.2007 р., між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 08.08.2007 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О., зареєстрованого в реєстрі за №2213, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . Додатковим забезпеченням кредитного договору № 44-07-И/02 слугував договір поруки № 44-07-П/О2 укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», боржником [PERSON] та поручителем [PERSON] . 04 квітня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «АРАГОН» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 19, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 2213, відповідно до якого новому кредитору, ТОВ «ФК «АРАГОН», були передані права вимоги за вищевказаними кредитним договором № 44-07-И/02 та договором поруки № 44-07-П/02, боржником по яких виступає [PERSON] . За умовами укладених договорів переуступки, новий кредитор ТОВ «ФК «АРАГОН» після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитним договором № 44-07-И/02 і договорами забезпечення - поруки, іпотеки та одержує право замість первісного кредитора, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», вимагати від позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] (включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами та договорами поруки) належного виконання зобов`язань за кредитним договором або у зв`язку з ним. У квітні 2019 року, за наслідками перевірки стану фінансових активів придбаних на аукціоні ТОВ «ФК «АРАГОН» стало відомо про те, що 12.07.2017 року державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненко Д.О. за заявою [PERSON] були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки за договором іпотеки від 08.08.2007 року, а саме внесені записи про припинення іпотеки та скасування обтяження з квартири. Як наслідок 14.09.2017 року між [PERSON] та його сином [PERSON] було укладено договір дарування квартири [ADDRESS] . Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.07.2017 року, вказані реєстраційні дії були проведені на підставі повідомлення банка вих. № 2-209106 від 30.11.2016 року, видавник Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюк В.С. Однак, позивач вказані обставини заперечує і стверджує про те, що жодних письмових повідомлень або заяв про погашення заборгованості за кредитним договором № 44-07-И/02 та про припинення договору іпотеки і зняття обтяження, оскільки заборгованість за кредитним договором, у забезпечення виконання якого укладався договір іпотеки, не погашена, договір іпотеки є чинним, не розірваним та не припиненим, а відтак був змушений звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 04.09.2020 року вказану цивільну справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Під час проведення підготовчого розгляду справи, судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: [PERSON] . Згідно з ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.11.2020 було по клопотанню представника позивача Свірєпової А.В. витребувано письмові докази. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 12.01.2021 було залучено до участі у справі в якості співвідповідача Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненка Дмитра Олександровича. 24.02.2021 в підготовчому засіданні представником позивача - адвокатом Свірєповою А.В. подано оновлену позовну заяву з оновленим колом учасників. Ухвалою, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 31.03.2021 було закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді від 22.02.2022, клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження по справі було залишено без задоволення. Представник позивача - адвокат Свірєпова А.В. в ході розгляду справи позовні вимоги підтримала у повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в поданих заявах. У судове засідання 30.11.2022 подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, крім того долучила до заяви промову в судових дебатах. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання 30.11.2022 не з`явились, про розгляд справи сповіщались судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представники відповідачів - Комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг», яке діє в інтересах Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг», Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненко Д.О., в судове засідання не з"явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Міхно С.С. та [PERSON] в судове засідання не з"явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Враховуючи, що судом вжито всіх заходів щодо належного сповіщення учасників справи про дату та час судового розгляду, а відтак суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши їх доказами, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 08.08.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №44-07-И/02 згідно якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності строковості, платності кредитні ресурси в сумі 217 445,00 дол. США з оплатою в процентній ставці 13,5 % річних строком - до 06 серпня 2027 року. Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору мета наданого кредиту - на придбання 3-х кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею -78,50 кв.м., житловою площею-43.90 кв.м. Відповідно до пункту 1 Іпотечного договору укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 08 серпня 2007 року, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 44-07-И/02 від 08.08.2007 року на суму 217 445,00 доларів США іпотекодавець, на умовах передбачених цим договором, передає в іпотеку квартиру під номером [ADDRESS] . Додатковим забезпеченням кредитного договору № 44-07-И/02 слугував договір поруки № 44-07-П/О2 укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», боржником [PERSON] та поручителем [PERSON] . Згідно п. 11 Іпотечного договору при частковому виконанню зобов`язань Іпотекодавцем, іпотека зберігається у попередньому обсязі. За умовами пункту 15 договору, цей договір набуває чинності після його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за Основним зобов`язанням. Обтяження Предмету іпотеки іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку встановленому чинним законодавством України. Сторони домовились про те, що цей договір укладається з накладенням заборони відчуження нерухомого майна, що складає Предмет іпотеки. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-ІУ (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) іпотека - це вид забезпечення зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом. Згідно статей 3,4 ЗУ «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-ГУ іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-ІУ іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 2 ст.3 Закону У країни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІУ (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою може проводиться реєстратором одночасно із зняттям ним заборони, накладеної при посвідченні договору іпотеки. З аналізу законодавства та умов договору іпотеки вбачається, що іпотечний договір укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 08 серпня 2007 року є діючим, не припиненим і не розірваним, оскільки зобов`язання боржника за кредитним (основним) договором в повному обсязі не виконані. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІУ (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою може проводиться реєстратором одночасно із зняттям ним заборони, накладеної при посвідченні договору іпотеки. 04 квітня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «АРАГОН» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 19, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., зареєстровий в реєстрі за № 2213, відповідно до якого новому кредитору, ТОВ «ФК «АРАГОН», були передані права вимоги за вищевказаними кредитним договором № 44-07-И/02 та договором поруки № 44-07-П/02, боржником по яких виступає [PERSON] . За умовами укладених договорів переуступки, новий кредитор ТОВ «ФК «АРАГОН» після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитним договором № 44-07-И/02 і договорами забезпечення - поруки, іпотеки та одержує право замість первісного кредитора, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», вимагати від позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] (включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами та договорами поруки) належного виконання зобов`язань за кредитним договором або у зв`язку з ним. У квітні 2019 року, за наслідками перевірки стану фінансових активів придбаних на аукціоні ТОВ «ФК «АРАГОН» стало відомо про те, що 12.07.2017 року державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненко Д.О. за заявою [PERSON] були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки за договором іпотеки від 08.08.2007 року, а саме внесені записи про припинення іпотеки та скасування обтяження з квартири. Як наслідок 14.09.2017 року між [PERSON] та його сином [PERSON] було укладено договір дарування квартири [ADDRESS] . Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.07.2017 року, вказані реєстраційні дії були проведені на підставі повідомлення банка вих. № 2-209106 від 30.11.2016 року, видавник Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюк В.С. Однак ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вказані обставини заперечує і стверджує про те, що жодних письмових повідомлень або заяв про погашення заборгованості за кредитним договором № 44-07-И/02 та про припинення договору іпотеки і зняття обтяження, як того вимагає ст. 74 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425 -XII та пункт 5 Глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, для зняття нотаріусом (або державним реєстратором) заборони відчуження нерухомого майна та припинення дії іпотеки уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не підписувала, печаткою банку не завіряла і не направляла (не надавала) ні [PERSON] , ні нотаріусу (ні державному реєстратору), оскільки заборгованість за кредитним договором, у забезпечення виконання якого укладався договір іпотеки, не погашена, договір іпотеки є чинним, не розірваним та не припиненим. У листі від 03 травня 2019 року № 083-3-2190/19 наданому на вимогу ТОВ «ФК «АРАГОН» від 08.04.2019 року вих. № 08/04.19 банк підтвердив, що станом на 04 квітня 2019 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 87-06-И/09 від 29.11.2006 року, складала 482905,13 доларів США (чотириста вісімдесят дві тисячі дев`ятсот п`ять доларів США 13 центів США): заборгованість за кредитними коштами - 201884,97 доларів США (двісті одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири долари США 97 центів США), заборгованість за нарахованими процентами - 281020,16 доларів США (двісті вісімдесят одна тисяча двадцять доларів США 16 центів США), нарахована пеня 223938,38 гривень (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот тридцять вісім гривень 38 копійок). Стосовно питання повідомлення банком приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щерби Л.О. про виконання зобов`язань громадянином України [PERSON] та підтвердження справжності такого повідомлення банк вказав, що серед листування АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з органами державної влади, місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами установами організаціями незалежно від форм власності за період з 01.11.2016 року по 31.12.2016 року (вихідних документів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за вищезазначений період ) повідомлення (вих. № 2-209106 від 30.11.2016 року) АТ «Банк «Фінанси та Кредит», адресованого приватному нотаріусу КМНО Щербі Л.О. стосовно зняття заборони відчуження відсутнє. Крім того, уповноваженими колегіальними органами банку питання щодо державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо припинення дії іпотеки та заборони на відчуження нерухомого майна квартири [ADDRESS] , не розглядалося. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зміни до державного реєстру були внесені за відсутності згоди банку та при наявності непогашеної заборгованості за кредитним договором, що, як наслідок, призвело до безпідставного припинення державним реєстратором Мироненко Д.О. дії іпотеки та зняття заборони відчуження з квартири [ADDRESS] , та як наслідок призвело до протиправного вибуття нерухомого майна, яке знаходилось в Державному реєстрі іпотек на підставі договору іпотеки від 08 серпня 2007 року, разом з тим, забезпечені іпотекою зобов`язання не виконані, заборгованість боржником [PERSON] не погашена, а задоволення майнових вимог кредитора за рахунок іпотечного майна є неможливим в зв`язку відчуженням іпотечного майна на користь свого сина [PERSON] за договором дарування від 14.09.2017 року, що, як наслідок, призвело до порушення прав позивача, ТОВ «ФК «АРАГОН», як іпотекодержателя цього майна. Згідно з вимогами ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 року у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Таким чином, скасування рішення державного реєстратора Мироненко Д.О. про припинення дії іпотеки та обтяження є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації припинення дії іпотеки та обтяження накладеного на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненка Дмитра Олександровича від 13.07.2017 року індексний номер рішення 36122924 про припинення іпотеки на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] за іпотечним договором від 08.08.2007 року посвідченим приватним нотаріусом КМНО Щербою Л.О., серія та номер 2213 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, а також про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Центр реєстраційних послуг» Мироненка Дмитра Олександровича від 13.07.2017 року індексний номер рішення 36123898 про припинення обтяження на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, яке було накладено на підставі іпотечного договору від 08.08.2007 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО Щербою Л.О., серія та номер 2213, та поновлення запису про державну реєстрацію обтяження, реєстраційний номер обтяження: 5452215 від 08.08.2007 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесених відносно нерухомого майна: квартири [ADDRESS] на підставі іпотечного договору, серія та номер 2213, виданого 08.08.2007 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Щерба Л.О.. Суд вирішує питання по відшкодуванню понесених позивачем судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, згідно з якою на користь позивача підлягають стягненню з витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі по 2802,67 грн. з кожного з відповідачів. Разом з тим, при ухваленні судового рішення встановлено, що позивачем було сплачено надміру судовий збір. Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до вимог ч.2 та ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в розмірі переплаченої суми. Вивчивши письмові матеріали справи, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про повернення позивачу надміру сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що внесений платіжного доручення № 973 від 02.06.2020 року на розрахунковий рахунок - UA238999980313171206000026004, отримувач - ГУК у м. Києві/Деснянський район/22031001, код отримувача - 37984978. На підставі викладеного та

Outcome: approved