Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

У грудні 2019р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання об`єктами права спільної сумісної власності квартири за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль марки «Ford Focus», 2011 року випуску, колір сірий, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя залишити у власності [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Ford Focus», 2011 року випуску, колір сірий, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] та припинити право власності [PERSON] на вказаний автомобіль; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації різниці вартості часток при поділі квартири та машини грошову суму у розмірі 284 256,32 грн. (двісті вісімдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят шість грн. 32 коп.). В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2001р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося і 26.11.2018р. рішенням Святошинського районного суду м.Києва шлюб було розірвано. За час проживання у шлюбі і в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти придбали наступне майно: квартиру за адресою: [ADDRESS] та легковий автомобіль марки «Ford Focus», 2011 року випуску, колір сірий, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Домовленості щодо добровільного розділу спірного майна не досягнуто, оскільки відповідач відмовилася у добровільному порядку розділити майно, та не визнає право спільної сумісної власності на це майно. Отже відповідачем не визнається та порушується право спільної сумісної власності позивача на вищенаведене спірне майно, яке передбачене нормами матеріального права. Враховуючи, що автомобіль є неподільною річчю, а спільне користування ним та квартирою є неможливим, позивач вважає за доцільне здійснити поділ спільного сумісного майна. Просить позов задвольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 11.01.2020р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2020р. прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2020р. призначено по справі № 759/23455/19 судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Ухвалою суду від 21.09.2020 р. поновлено провадження у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.02.2021р. призначено по справі № 759/23455/19 повторно судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Ухвалою суду від 05.10.2022 р. поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи. [PERSON] подала зустрічнй позов в якому просила визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] на автомобіль марки «Ford Focus», 2011 року випуску, колір сірий, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації різниці вартості часток при поділі квартири та автомобіля грошову суму у розмірі 96 955,17 грн. В обгрунтування зустрічного позову посилалася на те, що вона не заперечує визнати на квартиру та автомобіль право спільної сумісної власності. В той же час вартість майна, що набуте подружжям у шлюбі складає 735 019,33 грн. ј частина на яку позивач просить збільшити свою частку та зменшити частку відповідача у грошовому еквіваленті складає 183 754, 83 грн. Різниця у вартості майна, яке виділяється кожній стороні складає 96 955,17 грн. Позивач у судове засідання не з`явився про день , час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач у судове засідання не з`явилася про день , час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Надала відзив на позовну заяву [PERSON] в якому зазначила, що не заперечує визнати на спільне майно право власності. Однак просить відступити від засад рівності часток подружжя при поділі майна, оскільки є обставини, що мають істотне значення та вважає, що частка в спільному майні подружжя, яка повинна належати [PERSON] складає не Ѕ частину, а ј частину. [PERSON] як під час шлюбу, так і після розірвання шлюбу нерегулярно надавав грошові кошти на утримання сім`ї та дитини. У зв`язку з цим змушена була подати заяву до суду про стягнення аліментів на своє утримання та утримання дитини. Через умисні дії позивача виникла значна заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] та станом на 11.12.2019р. відповідно до постанови державного виконавця загальна сума боргу склала 195 729,52грн. Борг по аліментах на утримання дитини до цього часу не сплачений. Спільна донька тривалий час хворіє на пневмонію та витратила майже всі грошові кошти та заощадження, а [PERSON] не приймає жодної участі у витратах на лікування дитини. [PERSON] надав відповідь на відзив в якому вказав , що доказів, що під час шлюбу не вносив достатньої кількості матеріальних коштів до сімейного бюджету або не бажав працювати незважаючи на те, що мав можливість для цього, витрачав майно подружжя для задоволення виключно або переважно своїх особистих потреб, укладав від імені подружжя матеріально обтяжливі зобов`язання, знищив чи пошкодив спільне майно зі своєї вини, відповідачем не надано. Заробітна плата дружини витрачалась на її власні потреби. Усі витрати на оплату комунальних, на купівлю продуктів, одягу, цінних подарунків, побутових предметів та приладів придбавав позивач за власні кошти. Кошти за які було придбано квартиру, в якій наразі проживає колишня дружина та донька, а також автомобіль, брав у борг у розмірі приблизно 15 000 доларів США та повертав борг з власних зароблених коштів. Добровільно сплачує аліменти на утримання дитини та колишньої дружини, навіть у той час, коли вона працює. Суд, оцінивши зібрані докази, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 01.09.2001р. між [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Радомишльського району Житомирської області /ст. 4/. Судом встановлено, що від даного шлюбу сторони мають доньку. Крім того, судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 26.11.2018р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2014р. було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] яка складається з одної жилої кімнати/а.с.10/. Крім того, 06.12.2014р. було придбано транспортний засіб марки «Ford Focus», 2011 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , яка була оформлена на [PERSON] /а.с. 8-9/ Позивач вказує, що з аналітичної інформації щодо ринкових цін на вторинному ринку житла у м. Києві ринкова вартість квартири складає 742 112,00 грн. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи у цивільній справі № 759/23455/19 ринкова вартість нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] станом на дату оцінки - 09.09.2022р. складає 928 330, 00 грн./а.с.145-158/. Згідно зі ст.ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 2 ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу. Аналізуючи зазначену норму, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р.«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 статті 71 СК України). Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Оскільки спірна квартира та автомобіль були придбані подружжям під час перебування у шлюбі та за спільні кошти подружжя, суд вважає, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя, їх частки є рівними. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Суд при визначені компенсації вартості частки при поділі майна бере суму вказану позивачем ринкову вартість квартири 742 112, 00 грн. та автомобіля 173 599,35 грн., оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а тому з [PERSON] підлягає стягненню в рахунок компенсації різниці вартості часток при поділі квартири та машини грошову суму у розмірі 284 256,32 грн. (742 112,00 грн. : 2=371 056, 00 грн. (1/2 квартири ) - 86 799, 67 грн. (1/2 автомобіля) = 284 256,32 грн. (двісті вісімдесят чотири тисячі двісті п`ятдесят шість грн. 32 коп.). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову [PERSON] , суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до постанови державного виконавця Кам`янець-Подільського міського ВДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 11.12.2019р. із [PERSON] здійснюється відрахування із доходів у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача на утримання доньки/а.с.43/. Крім того, відповідно до постанови державного виконавця Кам`янець-Подільського міського ВДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 12.12.2019р. із [PERSON] здійснюється відрахування з доходів у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача на її утримання /а.с.44/. Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця зі сплати аліментів [PERSON] має заборгованість станом на листопад 2019р. у розмірі 195 729,52 грн/а.с.46/. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] надає кошти на утримання дружини та утримання доньки/а.с.63-87/. Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду і інтересам сім`ї. Згідно ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Дана норма кореспондується із роз`ясненнями, які містяться у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11, згідно з якими при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 сі. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжів враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарств, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). | Позивач за зустрічним позовом - [PERSON] як на підставу збільшення розміру частки в майні посилається на те, що [PERSON] як під час шлюбу, так і після розірвання шлюбу нерегулярно надавав грошові кошти на утримання сім`ї, ухилявся від виконання рішення суду про стягнення аліментів, донька тривалий час хворіла на пневмонію. Однак, суд вважає, що вказані обставини не є достатніми для відступлення від засади рівності часток подружжя відповідно до ст. 70 СК України. Доказів, що відповідач навмисно ухилявся від виконання рішення суду про стягнення аліментів та не утримував свою сім`ю суду не надано. Таким чином, враховуючи, що набуте сторонами в період шлюбу майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не надано, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та керуючист ст.ст. 4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 63,68, 65,70, 71 СК України, ст. 364, 365 ЦК України, суд

Outcome: approved