Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-17 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві в якому просив визнати за ним право власності на автомобіль марки - ЗАЗ, модель - 110557 ЗНГ, 2006 року випуску, VIN номер - [NUMBER] , вартістю - 60 000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 24.01.2014 року [PERSON] було придбано автомобіль марки - ЗАЗ, модель - 110557 ЗНГ, 2006 року випуску, VIN номер - [NUMBER] в ТОВ «Деміс Груп», що підтверджується Довідкою-рахунком серія [NUMBER] від 24.01.2014 року. Позивачу було передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] з відміткою про зняття з реєстрації. Факт зняття автомобіля з реєстрації також підтверджується Обліковою карткою № [NUMBER] від 24.01.2014 року. У визначений час Позивач не зареєстрував право власності на автомобіль через життєві обставини, відповідні документи щодо придбання автомобіля були відшукані Позивачем через тривалий час після їх втрати, а автомобіль не експлуатувався та потребував капітального ремонту. У січні 2020 року Позивач звернувся до ТСЦ 8046 із заявою про реєстрацію зазначеного автомобіля на підставі довідки-рахунок [NUMBER] . Листом №31/26-К-312 від 19.02.2020 року Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві повідомив, що відповідно до «Змін, що вносяться до постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів», затверджених постановою КМУ №941 від 18.11.2015 року, довідку- рахунок. як документ, шо підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, було виключено з п. 8 Порядку державної реєстрації, відтак у переоформлені документів було відмовлено, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду, за захистом свого порушеного права. Ухвалою суду від 02.12.2020 відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 11 листопада 2021 року представник відповідача Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві - Руденко Л. подала відзив на позов з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою: по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчу є його право власності. В той же час, регіональний сервісний центр МВС у місті Києві жодним чином не ставить під сумнів набуття права власності чи іншим чином не оспорює право власності позивача. Сервісні центри МВС проводять лише реєстраційні дії щодо обліку транспортних засобів. Під час розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню , виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу марки ЗАЗ, модель 110557, 2006 року випуску, VIN [NUMBER] , колір кузову білий, тип кузову пікап-В, є ТОВ «ДЕМІС ГРУП» . 24.01.2014 року представник власника ТОВ «ДЕМІС ГРУП» зняв з реєстраційного обліку для реєстрації транспортного засобу марки ЗАЗ, модель 110557, 2006 року випуску, VIN [NUMBER] , колір кузову білий, тип кузову пікап-В, що підтверджується копією облікової картки № [NUMBER] Дніпропетровське ВРЕР-2 з обслуговування м. Дніпропетровськ, вул. Малиновського, 130. Згідно з копією довідки-рахунку ТОВ «ГІУС» серії [NUMBER] від 24.01.2014 [PERSON] \ було продано і видано автомобіль марки ЗАЗ, модель 110557, 2006 року випуску, VІN [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) [NUMBER] вартістю 6 488,00 грн. На довідці- рахунку зазначено, що транспортний засіб повинен бути зареєстрований (перереєстрований) у реєстраційно-екзаменаційному підрозділі Державтоінспекції протягом 10 діб з моменту придбання. Відповідно до копії листа-про розгляд заяви щодо реєстрації автомобіля в ТСЦ № 8046 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві № 31/26-к-312 від 19.02.2020 [PERSON] на підставі довідки-рахунку ВІА № 092822 було відмовлено у реєстрації транспортного засобу ЗАЗ, модель 110557, 2006 року випуску, VIN [NUMBER] , оскільки 18.11.2015 КМУ була прийнята Постанова № 941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунку при купівлі-продажу та оформленні транспортних засобів. У зв`язку з чим з 18.11.2015 довідка-рахунок не є документом-підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 328, частини четвертої статті 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно зі статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Отже, суд приходить до висновку про те, що спірний автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку. Сам по собі договір купівлі-продажу у вигляді довідки-рахунку від 24 січня 2014 року вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 683/2694/16-ц. Пунктом 3 Порядку № 1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС - сервісними центрами МВС. Відповідно до п.8 Порядку №1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника, а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби; інші засвідчені та оформлені в установленому порядку документи, що підтверджують набуття, перехід та припинення права власності на транспортний засіб відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, (п. 37 Постанова Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року № 5). Відповідачем у справі про визнання права власності може бути особа, яка оспорює чи заперечує право власності, РСЦ МВС не оспорює набуття права власності позивачем. Пунктом 33 Порядку № 1388 передбачено, що перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі, зокрема, зміни їх власників. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 941 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», скасовано використання довідки-рахунок при купівлі-продажу та оформленні транспортних засобів. Тобто, з 18 листопада 2015 року довідка-рахунок не є документом, який підтверджує право власності на транспортний засіб. Позивач придбав транспортний засіб ЗАЗ, модель 110557, 2006 року випуску, VIN [NUMBER] у січні 2014 року та не заперечує тієї обставини, що він своєчасно не звернувся до відповідного органу МВС для здійснення державної реєстрації транспортного засобу. З моменту фактичного оформлення довідки-рахунку до звернення позивача до сервісного центру пройшло шість років. При цьому позивачем не наведено поважних причин, які заважали йому вчинити дії щодо своєчасної реєстрації транспортного засобу. Таким чином, Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві правомірно відмовив позивачу у державній реєстрації автомобіля ЗАЗ, модель 110557, 2006 року випуску, VIN [NUMBER] , оскільки позивачем не було надано документів, які є підставою для здійснення реєстрації, перелік яких встановлений Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції, шо діяла на час звернення позивача, а саме станом на 31.01.2020). В даному випадку Регіональний сервісний центр МВС у м. Києві проводить лише державну реєстрацію (перереєстрацію) та зняття з обліку транспортних засобів, а між позивачем та відповідачем не існує будь-яких цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим сервісний центр не може бути особою, яка не визнає, порушує або оспорює право позивача на транспортний засіб. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 січня 2021 року у справі № 161/19385/19. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні позовних вимого слід відмовити. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, сплачена сума судових витрат, у тому числі судовий збір, не відшкодовується позивачеві. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed