Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 01.06.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати арешт нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за реєстраційним номером: 2583483, внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Зареєстровано: 10.11.2005 року 16:31:42 за №2583483 реєстратором: Третя одеська державна нотаріальна контора, 65080, Одеська обл., м. Одеса, вул. Космонавтів, 11-А. Ухвалою суду від 02.06.2022 року провадження по справі відкрито. 14.10.2022 року від Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 27.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 17.11.2022 року від третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява, в якій третя особа вказала, що не заперечує проти зняття арешту з нерухомого майна, що належить [PERSON] , а саме - квартири за адресою: [ADDRESS] , так як аліменти на [PERSON] виплачені. Заборгованості немає. 22.11.2022 року представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить провести судове засідання за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, подала заяву по суті позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . Третя особа [PERSON] - колишня дружина позивача, в 2004 році звернулась до Деражнянського районного суду Хмельницької області з позовом про стягнення аліментів на сина, який вступив до вищого навчального закладу. Отримавши виконавчий лист від 29.11.2004 року, вона звернулась до Першого відділу ДВС Київського РУЮ м. Одеси. В ході виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. У 2010 році вся заборгованість була погашена та в усному порядку державний виконавець повідомив, що арешт буде знято, а провадження закрито в зв`язку з виконанням. Однак восени 2022 року позивач [PERSON] дізнався про наявність арешту на підставі постанови від 09.11.2005 року. На теперішній час відсутні можливості зняти вказаний арешт в іншому, ніж судовому порядку, оскільки виконавче провадження знищено зі спливом терміну зберігання та в Одеському нотаріальному архіві міститься постанова Першого ВДВС Київського РУЮ у м. Одесі від 09.11.2005 року про накладення арешту на все майно, що належить [PERSON] , відомості про зняття арешту відсутні. У відзиві на позовну заяву представник Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) посилається на те, що в провадженні Першого відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м. Одесі перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №АЕ-27, виданого Деражнянським районним судом Хмельницької області 29.11.2004 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Арешт майна, що належить [PERSON] , накладений 09.11.2005 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 158986, накладений державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України №606-ХІV, тому скасуванню не підлягає. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 158986 від 09.11.2005 року, якою накладено арешт на майно [PERSON] , не оскаржена. Перевіркою даних АСВП встановлено, що в провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на теперішній час не перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №АЕ-27, виданого Деражнянським районним судом Хмельницької області 29.11.2004 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Також представник відділу зазначив, що порядок зняття арешту по завершеним виконавчим провадженням чітко визначено у п. 15 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 року №512/5. Підтвердити виконання боржником вимог виконавчого документа у повному обсязі чи частково може лише стягувач. Станом на 14.02.2022 року та в подальшому повідомлень від стягувача щодо виконання боржником вимог вищевказаного виконавчого документа до відділу не надходило, та будь-яких підтверджуючих документів боржником про сплату боргу не надано. У власноручно написаній заяві третя особа [PERSON] вказала, що не заперечує проти зняття арешту з нерухомого майна, що належить [PERSON] , а саме - квартири за адресою: [ADDRESS] , так як аліменти на [PERSON] виплачені. Заборгованості немає. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] народився [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 31.10.1987 року р/о ЗАГС Деражнянського району Хмельницької області. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 09.02.1994 року, що вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 09.03.1994 року Деражнянським відділом реєстрації актів громадянського стану /а.с.10/. 19.02.2004 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка складається з 1 жилої кімнати - 5, житловою площею - 17,0 кв.м., коридора -1, кухні - 4, сану зел - 3, встр.шафа - 2, загальною площею - 30,0 м.кв., що вбачається з Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. /а.с.11/. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 24.12.2021 року вбачається, що 10.11.2005 року за №2583483 реєстратором Третя одеська державна нотаріальна контора зареєстровано арешт нерухомого майна на підставі постанови про накладення арешту, б/н, 09.11.2005, Перший відділ ДВС Київського РУЮ м. Одеси. Об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , заявник: Перший відділ ДВС Київського РУЮ м. Одеси /а.с.12/. З листа Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі від 14.02.2022 року №8632 вбачається, що перевіркою даних АСВП встановлено, що на виконанні в Першому Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] , не перебувають. Надати будь-яку інформацію по виконавчому провадженню, яке перебувало на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Одеси у 2005 році не представляється можливим, оскільки виконавчі провадження за 2005 рік знищені у зв`язку зі спливом строку зберігання, передбаченого законодавством /а.с.13/. Згідно з відповіддю на адвокатський запит, наданою Одеським державним нотаріальним архівом 29.04.2022 року №1083/01-20 вбачається, що згідно інформації матеріалів архівного фонду Третьої одеської державної нотаріальної контори, переданих на державне зберігання, міститься Постанова Першого ВДВС Київського РУЮ у м. Одесі від 09.11.2005 року про накладення арешту на все майно, що належить [PERSON] , а саме кв. [ADDRESS] . Відомості щодо зняття арешту в матеріалах справи відсутні /а.с.14/. Судом досліджено архівну копію Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.11.2005 року, винесеної державним виконавцем Єштокіним О.М. державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №АЕ-27, виданого 29.11.2004 року Деражнянським районним судом Хмельницької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів /а.с.15/. Вказаною постановою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме: кв. [ADDRESS] . IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 59 вказаного Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Частиною 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи судом встановлено, що на теперішній час нерухоме майно позивача [PERSON] , а саме квартири [ADDRESS] перебуває під арештом, накладеним постановою державного виконавця від 09.11.2005 року, винесеною в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] . Судом встановлено, що на теперішній час заборгованість по сплаті аліментів відсутня, що підтвердила стягувач - третя особа [PERSON] в своїй заяві до суду. Також судом встановлено, що на теперішній час вказане виконавче провадження є знищеним, оскільки закінчились строки зберігання, визначені для завершених виконавчих проваджень. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що підстави, що були причиною накладення арешту на майно позивача, на теперішній час відсутні, а наявність арешту порушує права позивача як власника нерухомого майна, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. При цьому, доводи представника відповідача щодо відсутності інформації відносно заборгованості по аліментам та виказання з данного питання думки стягувача були досліджені судом при розгляді справи, тому не приймаються до уваги. Суд зазначає, що права позивача, в даному провадженні підлягають захисту обраним шляхом та будь-яких додаткових звернень до суду не потребують.

Outcome: approved