Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-14 00:00:00

У грудні 2020 року представник Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідачів достроково солідарно заборгованість по кредиту у розмірі 7405 доларів США 46 центів та витрати на оплату судового збору в сумі 3091,37 гривень. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що відповідно до Кредитного договору № № 014/3251/22145/74 від 10.05.2005, акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого є Акціонерне товариством «Райффайзен Банк Аваль» було надано [PERSON] кредит за програмою кредитування «Кредит на придбання нерухомості» у сумі 4 400,00 доларів США строком до 09.05.2015 зі сплатою 15% річних. Також, в забезпечення належного виконання [PERSON] , умов Кредитного договору, між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №014/08/04-02/046/05 від 10.05.2005, згідно якого остання взяла на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати по зобов`язанням [PERSON] , що виникають з умов зазначеного Кредитного договору в повному обсязі цих зобов`язань. Проте, в порушення вимог договорів та закону, відповідачі взяті зобов`язання не виконали, що призвело до заборгованості, яка станом на 10.09.2020 становить 7405 доларів США 46 центів, з яких: 2629 доларів США 85 центів - заборгованість за кредитом, 4775 доларів США 61 цент - заборгованість за відсотками. Заочним рішенням від 02.09.2021 року позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про захист порушеного права Кредитора, шляхом солідарного стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/3251/22145/74 від 10.05.2005 року, задоволені, солідарно стягнуто заборгованість в сумі в сумі 7405 доларів США 46 центів. 14 лютого 2022 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Козіна Н.В. звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 02.09.2021 року, у якій просила переглянути заочне рішення, призначивши справу до судового розгляду. Ухвалою від 15 лютого 2022 року відповідачу [PERSON] поновлено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення від 02.09.2021 року та заява про перегляд заочного рішення прийнята судом до розгляду. Ухвалою суду від 30 травня 2022 року заочне рішення Жовтневого районного\~суду міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області від 02.09.2021 року скасоване та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» після розгляду заяви про перегляд заочного рішення позовні вимоги не уточняв, пояснень щодо заяви про перегляд заочного рішення не надавав. Розгляд справи проводиться на підставі первинної позовної заяви від 08 грудня 2020 року. 14 лютого 2022 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Козіна Н.В. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнають в повному обсязі, оскільки [PERSON] взагалі не було відомо про наявність боргу у [PERSON] за Кредитним договором № 014/3251/22145/74\~від 10.05.2005\~року,\~так як\~жодних повідомлень\~від банку\~не отримувала. Вважають наданий банком розрахунок заборгованості таким, що є неналежним доказом, оскільки, звертаючись до суду з даним позовом, позивачем не надано документів на підтвердження наявності заборгованості та її розміру, що передбачені порядком ведення бухгалтерського обліку в банках України, зокрема виписки за картковими рахунками (по кредитному договору). Крім того, договір поруки є припиненим, оскільки сплинув строк її чинності, з огляду на те, що кредит [PERSON] було надано з 10.05.2005 року по 08.05.2015 року, та як вбачається з матеріалів справи, станом на 08.05.2015 року остання вже мала прострочену заборгованість, але, з урахуванням статті 559 ЦПК України, кредитор протягом визначеного законом строку письмову вимогу не пред`явив. Більш того, банк звернувся до суду із позовом з порушенням строків загальної позовної давності. Враховуючи викладене, [PERSON] є неналежним відповідачем, у зв`язку із припиненням поруки, тому у задоволенні позовних вимог до останньої просять відмовити. 04 липня 2022 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що заявлена до стягнення заборгованість є необґрунтованою та такою, що розрахована неправомірно, оскільки кінцевим терміном виконання зобов`язання є 09.05.2015 року, але після настання цього строку позивач продовжує нараховувати відсотки за користування кредитом, передбачені договором. Як вбачається із доданого до позову розрахунку заборгованості та кредитного договору, погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/3251/22145/74\~від 10.05.2005\~року здійснювалася 22.10.2009 року та 31.10.2019 року, при цьому строк виконання зобов`язання закінчився. Позивач не скористався своїм правом у разі порушення виконання зобов`язання в межах строку позовної давності, тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві, з урахуванням заяви про застосування строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Козіна Н.В. у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що зобов`язання за договором припинено через сплив строків. Суд, вислухавши думку учасників провадження, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 10 травня 2005 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого є Акціонерне товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 014/3251/22145/74, відповідно до якого було надано відповідачу кредит за програмою кредитування «Кредит на придбання нерухомості» у сумі 4400,00 доларів США 00 центів строком до 08.05.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15% річних, комісії згідно умов договору та тарифів банку (а. с. 14-16). Відповідно до п. 6.5 вказаного кредитного договору у разі невиконання позичальником принаймні будь-якої з умов договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом, штрафні санкції та інші витрати. В забезпечення належного виконання [PERSON] умов Кредитного договору між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого є Акціонерне товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 014/08/04-02/046/05 від 10 травня 2005 р., згідно якого остання взяла на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати по зобов`язанням [PERSON] , що виникають з умов зазначеного Кредитного договору в повному обсязі цих зобов`язань (а. с. 18). Згідно до наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором 014/3251/22145/74\~від 10.05.2005\~року [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала з 2009 року, в результаті чого станом на 10.09.2020 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 7 405 доларів США 46 центів (без урахуванням пені), яка складається: заборгованість за кредитом в розмірі 2629 доларів США 85 центів; заборгованість за відсотками у розмірі - 4775 доларів США 61 центів (а. с. 5-8). 12.10.2020 р.\~АТ "Райффайзен Банк Аваль"\~звернулося до [PERSON] з вимогою про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/3251/22145/74\~від 10.05.2005 року (а. с. 19). 12.10.2020 р.\~АТ "Райффайзен Банк Аваль"\~звернулося до [PERSON] з вимогою про виконання грошових зобов`язань за договором поруки N 014/08/04-02/046/05 від 10.05.2005 року (а. с. 20). Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання є правовідносинами, в яких одна сторона (відповідач) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 ЦК України. Відповідно до п. 3 ст.\~3\~та ст.\~627 ЦК України\~сторони є вільними в укладанні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад"\~ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] з вересня 2009 року не виконувала свої обов`язки - утворилася заборгованість станом на 10.09.2020 року за кредитом у розмірі 7 405 доларів США 46 центів (без урахуванням пені), яка складається: заборгованість за кредитом в розмірі 2629 доларів США 85 центів; заборгованість за відсотками у розмірі - 4775 доларів США 61 центів . Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до приписів\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною першою\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з правового висновку, висловленого Верховним Судом України в постанові від 09 листопада 2016 року у справі N 6-2251цс16, пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої\~ст. 1050 ЦК України\~змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Під виконання сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого Договором. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Кредитного договору, кредит надано позичальникові на 120 місяців з 10.05.2005 року по 08.05.2015 року із зобов`язанням погашення кредиту щомісячно згідно Графіку погашення кредиту (додатку № 1 до договору). Отже, поряд з установленням строку дії Договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання, згідно з частиною третьою\~статті 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. У зв`язку із невиконанням боржником зобов`язання за кредитним договором\~АТ "Райффайзен Банк Аваль"\~направив вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/3251/22145/74\~від 10.05.2005\~року позичальнику [PERSON] та поручителю [PERSON] лише 12.10.2020 року, а позовна заява подана до суду у грудні 2020 року. Тому, є всі підстави вважати, що позивач порушив встановлений строк на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/3251/22145/74\~від 10.05.2005 року,\~оскільки строк\~дії договору\~визначений -\~ 08.05.2015\~року,\~а позовна\~заява зареєстрована\~в суді\~08.12.2020\~року,\~тобто після\~спливу строків\~позовної давності. Згідно з ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами по справі подані окремі заяви про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що вимогу боржнику та поручителю про виконання зобов`язання за кредитним договором банк направив 12.10.2020 року, а з позовом про стягнення заборгованості\~за кредитним договором № 014/3251/22145/74\~від 10.05.2005 року позивач\~ АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду 08.12.2020 року, тобто за спливом передбаченого законом строку позовної давності, визначеного\~статтею 257 ЦК України, клопотань щодо його поновлення та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивачем суду не надано, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, з урахуванням ст. 141 ЦПК України, позивачу\~АТ "Райффайзен Банк Аваль"\~не відшкодовуються понесені ним судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: dismissed