Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-23 00:00:00

Позивач АТ «Альфа - Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що 27.07.2020 року Акціонерне товариство "Альфа-Банк" та [PERSON] уклали Оферту на укладення угоди про надання кредиту №500836387. Відповідно до умов договору відповідачеві надано кредит в сумі 108177,04 гривень. Кінцевий термін повернення кредиту 28.07.2027 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього\~графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 108177,04 гривень. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в наслідок чого, станом на 03.08.2022 року має прострочену заборгованість в сумі 159293,60 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом 105675,13 гривень; заборгованості по відсоткам 53618,47 гривень. Відповідно до умов договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту він вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками та неустойкою. Просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «АльфаБанк» заборгованістьв сумі 159293,60 гривень та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 гривень. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, подала клопотання, зареєстроване судом 23.11.2022 року за вх. №9120, про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася в розумінні положень п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8,\~ст. 128 ЦПК України, судова повістка направлялась за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення 05.11.2022 року, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавала, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористалася своїм правом на участь в судовому засіданні, надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1\~ст. 280 ЦПК України. Заперечення від сторін проти заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27.07.2020 року АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали угоду про надання кредиту №500836387, шляхом підписання відповідачем оферти, якою остання підтвердила укладення між нею та АТ «Альфа-Банк» цієї угоди та договору на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку www.alfabank.ua (а.с.20 - 21). Відповідно до умов договору, які були підписані відповідачем, відповідач отримав кредит у розмірі 108177,04 грн., зі сплатою 43% річних строком на 84 місяців. Відповідача повідомлено про графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, про що свідчить підпис [PERSON] (а.с.20 -21). Відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, тобто про умови кредиту відповідач була повідомлена (а.с.22). З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 03.08.2022 року, заборгованість відповідача за кредитним договором №500836387 від 27.07.2020 року становить у загальному розмірі 159293,60 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 105675,13 грн.; заборгованості по відсоткам в сумі 53618,47 грн. Разом з тим, суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи), встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2021 року по справі №278/2177/15-ц . Представником позивача надано до суду виписку по особовим рахункам відповідача за період з 27.07.2020 року по 03.08.2022 року, що підтверджує наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором №500836387 від 27.07. 2020 року у вищевказаному розмірі. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення кредиту, зумовило звернення АТ «Альфа-Банк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, наданих до суду документів, судом встановлено, що банком виконані умови кредитного договору №500836387 від 27.07.2020 року з надання [PERSON] кредитних коштів. Доказів на підтвердження погашення відповідачем зазначеної заборгованості до суду не надано. З наданого до суду розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку вбачається погашення відповідачем заборгованості, за наслідком чого відповідач своїми діями підтвердив наявність між сторонами кредитних правовідносин. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконує належним чином умови кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №500836387 від 27.07.2020 року, підлягають задоволенню в загальному розмірі 159293,60 грн. Окрім того, відповідно до ч. 1, 2 ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем, що складає сплачена сума судового збору в розмірі - 2481,00 грн. На підставі вищевикладена

Outcome: approved