Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Адвокат Молень Р.Б. в інтересах [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , у якому просить встановити, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу в період з липня 2016 року по вересень 2019 року. [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] , батьком якого вважає себе позивач [PERSON] [PERSON] не заперечувала, що [PERSON] є батьком дитини, проте державну реєстрацію народження сина здійснила самостійно, в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України. Зареєструвати дитину в порядку ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, відмовилась. Позивач неодноразово особисто звертався до [PERSON] з проханням подати до органів державної реєстрації актів цивільного стану заяву для визнання походження дитини від батька [PERSON] , проте отримував відмову. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавала. 25 лютого 2020 року у даній справі відкрито провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального провадження. Ухвалами Тернопільського міськрайонного суду від 28 січня 2021 року, 22 липня 2021 року у даній справі за клопотанням позивача було призначено судову генотипоскопічну (генетичну) експертизу, провадження у справі зупинено. 18 лютого 2022 року провадження у даній справі поновлено. 09 червня 2022 року у даній справі закрито підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Молень Р.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Крім цього, [PERSON] суду пояснив, що він та відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з липня 2016 року по вересень 2019 року, внаслідок чого у них [INFO] народився син - [PERSON] . Відповідач [PERSON] протягом спільного проживання не заперечувала, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Також зазначив, що у період спілного проживання із відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] , батьком якого є позивач. На даний час, відповідач забрала дітей та проживає у іншому місці, а тому він позбавлений права батька на спілкування, виховання сина [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив \~ \~ \~ \~ [PERSON] народився [INFO] , про що 01 серпня 2016 року Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області зроблений відповідний актовий запис за №09. \~ \~ \~ \~Як вбачається із Актового запису про народження №09 від 01 серпня 2016 року, батьком дитини - [PERSON] зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відомості про батька записані на підставі заяви матері, згідно з ч.1 ст.135 СК України. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні встановлено, що позивач вважає себе батьком дитини - [PERSON] , [INFO] та стверджує, що саме він є біологічним батьком цієї дитини. \~ \~ \~ \~Як вбачається із акту опитування №1 від 10 лютого 2020 року, затверджений в.о. старостою сіл Малий Ходачів та Костянтинівка, створена комісія провели опитування сусідів [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт проживання [PERSON] однією сім`єю з громадянкою [PERSON] з липня 2016 року до [INFO] в [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є хресним батьком сина [PERSON] , який народився у сторін [INFO] . Підтвердив суду той факт, що [PERSON] був знайомий із [PERSON] , які з 2016 року почали проживати спільно та у них [INFO] народився син [PERSON] , про якого позивач постійно піклується та вважає його своїм рідним сином. Також був очевидцем того, що сторони разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] проводили вільний час. Як вбачається із фототаблиць, а також електронного диску наданого позивачем, на них зафіксовано, як позивач та відповідач 31 липня 2016 року здійснюють обряд хрещення малолітнього [PERSON] , [INFO] , а також в подальшому проведення спільного дозвілля та відпочинку сторін разом із неповнолітнім [PERSON] . \~ \~ \~ \~Крім цього, судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 27 грудня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. \~ \~ \~ \~Рішенням №24 комісії з питань захисту прав дитини Тернопільської районної державної адміністрації від 27 серпня 2020 року, встановлено [PERSON] зустрічі з сином [PERSON] , [INFO] у неділю та 2,4 понеділок місяця з 10:00 год. до 17:00 год.. за місцем проживання дитини та з можливістю відвідувати розважальні дитячі заклади в м. Тернопіль. Судом,\~з метою\~з`ясування обставин\~у справі,\~сприяння позивачу\~у з`ясуванні\~обставин,\~які підлягають\~доказуванню,\~у даній\~справі ухвалами від 28 січня 2021 року, 22 липня 2021 року у даній справі призначалась судова генотипоскопічна (генетична) експертизи, на вирішення якої було поставлено запитання: Чи є [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] ? На виконання призначених судом експертиз, судовим експертом було подані суду клопотання про неможливість її проведення у зв`язку із нез`явленням [PERSON] із дитиною [PERSON] до експертної установи, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи, що підтверджено повідомленням експертної установи від 06.05.2021 року та від 04.02.2022 року. Суд констатує, що проведення вказаної експертизи має для позивача вагоме значення, у тому числі для з`ясування усіх обставин, що засвідчують походження дитини [PERSON] від [PERSON] . Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права, зауважив, що «на сьогодні ДНК тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Kalacheva v Russia, №3451/05 від 07.05.209 року). Тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогодні це єдиний метод точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору цієї категорії справ. Зазначений висновок знайшов своє відображення у постанові ВС від 18 березня 2020 року у справі №592/4443/17. Як зазначив у пункті 9 своєї постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). \~ \~ \~ \~Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 52 Конституції України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. На реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні. За змістом ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 591/6441/14-ц зазначено, що встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Суд дослідивши та оцінивши докази встановив, що між позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбних стосунках та проживали без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина з 2016 року, що підтверджено наведеними судом доказами, від яких [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON] , відомості про батька якого було записано на підставі ч.1 ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері. Також суд констатує, що у сторін внаслідок їх спільного проживання, [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане повторно 27 грудня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів батьком якого є позивач. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , шляхом визнання його батьком дитини, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.п. 1.7, 2.13, 2.13.1, 2.16, 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженихнаказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На підставі рішення суду про визнання батьківства в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. \~ \~ \~ \~ Отже,\~рішення суду\~про визнання\~батьківства з\~дня набрання\~таким рішенням\~законної сили\~підлягає виконанню\~шляхом внесення\~змін у\~відомості про\~батька дитини\~в актовому\~записі про\~народження дитини\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Враховуючи вказане, суд на підставі ч. 7 ст. 265 ЦПК України в судовому рішенні одночасно вказує і порядок виконання рішення суду. Відтак, Тернопільському міськрайонному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) слід внести зміни до актового запису №09 від 01 серпня 2016 року, складеного Малоходачківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, записавши батьком [PERSON] , [INFO] [PERSON] , громадянина України.

Outcome: approved