Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-21 00:00:00

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 15 вересня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено. У порядку поділу спільного майна подружжя виділено [PERSON] із спільної сумісної власності в приватну власність транспортний засіб - FORD FIESTA, 2014 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 266 000,00 грн. У порядку поділу спільного майна подружжя виділено [PERSON] із спільної сумісної власності в приватну власність майно транспортний засіб - VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску,державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 266 000,00 грн. При прийнятті вищезазначеного рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем [PERSON] під час розгляду справи. Дане рішення набрало законної сили 16 жовтня 2022 року. 28 жовтня 2022 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Клименко Ірини Федорівни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у якій заявник просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, які складаються з витрат з надання правової допомоги та судового збору. Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі здійснювати за відсутності позивача [PERSON] та її представника - адвоката Клименко І.Ф. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про розгляд заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, письмові заперечення проти роз стягнення витрат на правничу допомогу не надав. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши у сукупності заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, докази, які підтверджують розмір судових витрат, дійшов наступного висновку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви позивачем [PERSON] з позовних вимог майнового характеру в сумі 301 400 грн. квитанцією №1 від 02 червня 2022 року сплачено судовий збір в сумі 3014,00 грн. Крім того, квитанцією №2 від 02 червня 2022 року позивачем [PERSON] сплачено судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 496,20 грн. 14 вересня 2022 року представником позивача - адвокатом Клименко І.Ф. подана заява про зменшення позовних вимог, у якій позивач просить поділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши в особисту приватну власність кожному з подружжя по Ѕ частині спільного майна на суму 266 000 грн. кожному, та припинивши право спільної сумісної власності на поділене майно подружжя, а саме: позивачу [PERSON] , ІПН [NUMBER] виділити у власність транспортний засіб - FORD FIESTA, 2014 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 266 000,00 грн.; відповідачу [PERSON] , ІПН [NUMBER] , виділити у власність транспортний засіб - VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 266 000,00 грн. Сума позову в заяві про зменшення позовних вимог зменшена до 266 000 грн., тому сума судового збору, яка підлягає сплаті складає 2660,00 грн. До початку розгляду справи по суті відповідачем [PERSON] подана заява про визнання в повному обсязі заяви про зменшення позовних вимог [PERSON] , тому суд вважає необхідним вирішити питання про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. Таким чином, 50 відсотків суми сплаченого судового збору підлягає поверненню з державного бюджету в сумі 1330,00 грн. (2660,00 х 50%), а решта 50 відсотків суми сплаченого позивачем судового збору в сумі 1330грн. та судовий збір в сумі 496,20 грн., а разом 1826,20 грн., відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу). Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Водночас за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", рішення у справі «Баришевський проти України», рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України», рішення у справі «Двойних проти України», рішення у справі «Меріт проти України»). В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Велика Палата Верховного Суду також неодноразово вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Згідно позовної заяви попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає: 3510,20 грн. витрати по сплаті судового збору (3014,00 грн. з позовних вимог майнового характеру, 496,20 грн. за подачу заяви про забезпечення позову), 10 500 грн. витрати за надання правової допомоги. На підтвердження фактичних витрат на професійну правничу допомогу позивачем [PERSON] надано наступні документи: договір про надання правової (правничої) допомоги (послуг) по цивільній справі від 01 червня 2022 року (а.с.16), ордер на надання правничої (правової) допомоги від 02.06.2022 року (а.с.39), акт виконаних робіт щодо надання правничої допомоги [PERSON] від 02 червня 2022 року (а.с.18), квитанцію до прибуткового касового ордеру від 02 червня 2022 року (а.с.17). Відповідно до пункту 4.1. Договору про надання правової (правничої) допомоги (послуг) по цивільній справі від 01 червня 2022 року, який укладений між [PERSON] та адвокатом Клименко І.Ф., за послуги, передбачені п.1.1. даного Договору, клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у фіксованому розмірі - 4200 грн. за складання позовної заяви та необхідних процесуальних документів у справі; за представництво інтересів клієнта в суді клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у фіксованому розмірі - 800 грн. за судодень (за кожне судове засідання, незалежно від його тривалості); в разі подачі зустрічного позову клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) за складання відзиву на зустрічну позовну заяву у фіксованому розмірі - 3000 грн. Згідно пункту 3.2. Договору клієнт зобов`язаний оплатити послуги адвокату (гонорар) за виконання роботи, визначеної п.1.1. даного Договору, згідно Акту виконаних робіт. Згідно акту виконаних робіт щодо надання правничої допомоги від 02 червня 2022 року, адвокатом Клименко І.Ф. було надано правову (правничу) допомогу, а саме: консультацію з питання поділу спільного майна подружжя, складання процесуальних документів (позовної заяви про поділ спільного майна подружжя, заяви про забезпечення позову), підготовка необхідних документів, що подаються до позовної заяви та заяви про забезпечення доказів. Всього витрачено часу 6 годин. Загальна вартість наданої правової (правничої) допомоги складає 4200 грн. та сплачена позивачем [PERSON] , що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордеру. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведено понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 4 200 грн., який є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі.

Outcome: approved