Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу, вподальшому позивачем не змінюючи підстав і мотивів позову було змінено предмет позову та позивач просив визнати договорів купівлі-продажу удаваними та визнати його покупцем. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: В обгрунтування свої вимог позивач посилається на наступне, 03.10.2012 [PERSON] , приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим № 2492 була посвідчена довіреність, якою [PERSON] на 3 (три) роки уповноважила [PERSON] бути її представником «з питань укладення та виконання договорів купівлі-продажу (в тому числі попередніх) з метою придбання на її ім`я нерухомого майна будь-де на території України, здійснити державну реєстрацію її права власності на таке майно, а також укладати та виконувати договори оренди (найму), позички, іпотеки (з метою забезпечення як її зобов`язань, так і зобов`язань інших осіб визначених на розсуд Представника) такого нерухомого майна, а також договори про його відчуження (визначаючи всі істотні та неістотні умови всіх зазначених договорів на власний розсуд, з правом одержання належних їй за такими договорами грошових коштів).». На підставі вказаної вище довіреності 04.10.2012 позивачем були придбані нежитлові приміщення (колишня квартира [ADDRESS] . 06.10.2015 [PERSON] , приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим № 2366 була посвідчена довіреність, якою [PERSON] на 3 (три) роки уповноважила [PERSON] бути її представником «з питань укладення та виконання договорів купівлі-продажу (в тому числі попередніх) з метою придбання на її ім`я нерухомого майна будь-де на території України, здійснити державну реєстрацію її права власності на таке майно, а також укладати та виконувати договори оренди (найму), позички, іпотеки (з метою забезпечення як її зобов`язань, так і зобов`язань інших осіб визначених на розсуд Представника) такого нерухомого майна, а також договори про його відчуження (визначаючи всі істотні та неістотні умови всіх зазначених договорів на власний розсуд, з правом одержання належних їй за такими договорами грошових коштів).». На підставі вказаної вище довіреності 23.12.2016 позивачем було придбане нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Договори за реєстровим № 2229 від 23.12.2016 від імені [PERSON] на підставі довіреності № 2366 від 06.10.2015 та № 3139 від 04.10.2012 від імені [PERSON] на підставі довіреності № 2492 від 03.10.2012 були укладені позивачем [PERSON] . Жодних грошових коштів на придбання вказаних вище нежитлових приміщень [PERSON] а ні позивачу, а ні продавцю не передавала, її рівень доходів безробітної пенсіонерки не дозволяє їй здійснювати придбання нерухомого майна. Вищевказане нерухоме майно було придбано за грошові кошти позивача. Жодних переговорів із продавцем вказаних вище нежитлових приміщень [PERSON] не вела. Вказане вище майно було придбано у гр.. [PERSON] та [PERSON] , жодних перемовин з приводу придбання у них майна [PERSON] , ніколи не вела (ні особисто ні по телефону), останні з [PERSON] не знайомі та ніколи не зустрічались. Жодних витрат на утримання майна (оплаті\~послуг водо-,\~газо-,\~електро-,\~теплопостачання,\~послуг телекомунікаційного\~зв`язку,\~квартплаті,\~вивезення побутових\~відходів тощо) формальний власник [PERSON] жодного разу не понесла. Ніколи не навідувалася до них. Станом приміщень їх вартістю [PERSON] ніколи не цікавилася. Приміщенням по [ADDRESS] , вже понад як 4 (чотири) роки у своїй професійній діяльності користується виключно він, позивач [PERSON] , який несе весь тягар по його отриманню. Вказана ситуація виникла, через те, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з третьою особою [PERSON] , між ними була досягнута домовленість та прийнято рішення, подальші придбання у спільну сумісну власність подружжя рухомого та нерухомого майна оформляти на матір [PERSON] - безробітну пенсіонерку - [PERSON] . Тому зазначає що вказен майно придбано за спільні кошти подружжя. Крім того зазначає, що йому стало відомо, що [PERSON] , почала цікавитися, вищевказаними приміщеннями, зокрема щодо правомірності його користування вказаним приміщенням, особливостей здійснення його охорони і т.і., вважає, що такі дії відповідача, спрямовані на позбавлення його права на таке приміщення, як фактичного покупця. З урахуванням наведеного вважає, що вказаний правочин є удаваним в частині сторони договору, а саме він позивач [PERSON] має бути визнаний покупцем за договором, оскільки він є особою за чий рахунок, і для якого фактично укладались спірні договори і придбавалось вищевказане нерухоме майно. Тому просить суд: - визнати Договір купівлі продажу нежитлових приміщень (колишня квартира [ADDRESS] (державну реєстрацію прав на які 24.10.2012 проведено Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області, номер запису: 12995 в книзі: 62, реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 12217478), укладений 04.10.2012 між [PERSON] та [PERSON] , що був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехманом О.А. за реєстровим № 3139 удаваним в частині покупця та зазначення покупцем [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ); - визнати [PERSON] ( [INFO] РНОКПП [NUMBER] ) покупцем за Договором купівлі продажу нежитлових приміщень (колишня квартира [ADDRESS] (державну реєстрацію прав на які 24.10.2012 проведено Комунальним підприємством «Бюро технічної Інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області, номер запису: 12995 в книзі: 62, реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 12217478), посвідченого 04.10.2012 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехманом О.А. за реєстровим № 3139; -визнати Договір купівлі продажу нежитлового приміщення (поз. 1,2,3,4) розташованого за адресою: [ADDRESS] (державну реєстрацію прав на яке 23.12.2016 проведено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю., номер запису про право власності 18255919. номер реєстраційної справи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 1129280621101), укладений 23.12.2016 між [PERSON] та [PERSON] , що був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю. за реєстровим № 2229 удаваним в частині покупця та зазначення покупцем [PERSON] ( [INFO] , [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ); -визнати [PERSON] ( [INFO] РНОКПП [NUMBER] ) покупцем за Договором купівлі продажу нежитлового приміщення (поз. 1,2,3,4) розташованого за адресою: [ADDRESS] (державну реєстрацію прав на яке 23.12.2016 проведено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю., номер запису про право власності 18255919, номер реєстраційної справи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 1129280621101) посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю. за реєстровим № 2229. Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву в якому просила у задоволенні позову відмовити посилаючись на наступне, її донька [PERSON] перебуває у шлюбі із позивачем із 2006 року, [PERSON] є юристом за освітою, адвокатом із 18.07.2005 року, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу з 2007 року, тобто особою яка знає тонкощі законодавства та ринку нерухомості, наслідки укладення договорів, в т.ч. удаваних, нікчемних тощо. Оскільки, вона маючи власні кошти та бажаючи придбати об`єкт нерухомого майна, який зможе приносити їй пасивний дохід у виді орендної плати попросила свою доньку [PERSON] та її чоловіка [PERSON] допомогти знайти та оформити відповідне приміщення. Пошуком підходящого приміщення займалися [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок вказаних домовленостей на підставі двох виданих на ім`я [PERSON] довіреностей було придбано два приміщення у 2012 році за адресою [ADDRESS] і у 2016 році за адресою [ADDRESS] . Вказані приміщення були придбані на її ім`я та за її власні зароблені за все життя постійної праці кошти. Гроші позивачу передавались через її доньку, дружину [PERSON] - [PERSON] , тому що між ними були родинні зв`язки, вона їм довіряла. [PERSON] стороною договорів не був та діяв від її імені. Щодо користування [PERSON] вказаними приміщеннями, повідомляє наступне, приміщенням по [ADDRESS] , останній ніколи не користувався, щодо приміщення по [ADDRESS] , таким [PERSON] почав користуватись, лише після спливу 10 місяців, після його купівлі, на підставі договору оренди. Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами спрямованість волі сторін на укладення будь яких інших правочинів, ніж ті, що були укладені. Вважає, що зазначені позивачем в обґрунтування позову норми законодавства, у вказаній спірній ситуації не підлягають застосуванню, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Від інших відповідачів відзивів на позовну заяву не надійшло. Позивачем [PERSON] було подано пояснення на відзив [PERSON] , без зайвого формалізму, суд сприймає вказане пояснення, як відповідь на відзив. У вказаному поясненні, позивач звертає увагу суду на неспроможність [PERSON] самостійно придбати вказане майно та відсутність у неї відповідної фінансової можливості для здійснення таких операцій. Третя особа [PERSON] подала пояснення на позовну заяву, в яких просила у задоволенні позову відмовити, зазначила, що вказані спірні приміщення були придбані її матір`ю [PERSON] , за її власні гроші, для отримання у майбутньому пасивного доходу від оренди вказаних приміщень. Для підшукування вказаних приміщень та оформленням відповідних договорів вона звернулась до неї, як до доньки і до свого зятя [PERSON] , для чого оформила на [PERSON] дві довіреності. Зазначені позивачем відомості, щодо того, що фактичним власником є він, і що саме він надавав гроші для купівлі, не відповідають дійсності, оскільки спільно зароблені у шлюбі кошти вони як сім`я вклали в інші об`єкти нерухомості, зокрема будинок та земельну ділянку, тому просить у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 16.06.2021 вказана позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання на 14.07.2021 року. Ухвалою суду від 06.07.2022 року постановлено прийняти до розгляду заяву про зміну предмета позову. Ухвалою суду від 15.09.2022 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду, крім того було постановлено було викликати та допитати в судовому засіданні у якості свідків у разі їх згоди відповідачів [PERSON] та [PERSON] , крім того викликати та допитати в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В подальшому в судовому засіданні представник відповідача адвокат Дрюченко О.С., у зв`язку з відмовою відповідачів бути допитаними в судовому засіданні в якості свідків, від виклику та допиту відповідачів як свідків, а також інших свідків за його клопотанням відмовився. В судове засідання 30.11.2022 року: позивач у судове засіданні не з`явився, скористався своїм правом приймати участь в судовому засіданні через свого представника; представник позивача адвокат Борсенко О.В. позовні вимоги викладені в заяві про зміну предмету позову та мотиви викладені у первинній позовній заяві підтримав. Додатково зазначив, що фактичним власником спірного майна, є [PERSON] , який хоч і придбав вказане майно за дорученням від відповідача [PERSON] , однак фактичні грошові кошти на придбання вказаного майна надавав він, а не відповідач. Тому вважають правочини удаваними в частині сторони покупця, а позов підставник та таким, що підлягає до задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з`явилась, скористалась своїм правом приймати участь в судовому засіданні через свого представника; представник відповідача [PERSON] адвокат Дрюченко О.С. в судовому засідання відносно позову заперечив, посилаючись на наданий ним відзив та пояснення надані в судових засіданнях. Вважає позов безпідставним, як по суті, враховуючи фінансову незалежність [PERSON] , яка була здатна цілком самостійно придбати вказане майно та враховуючи поважний вік та юридичну освіту [PERSON] для оформлення вказаних договорів видала на останнього довіренність, так і враховуючи практику Верховного суду, щодо неналежного способу хахисту обраного позивачем, тому просив у задоволенні позову відмовити. третя особа в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив; відповідач [PERSON] не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від 12.07.2021 року у якій останній просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги в частині договору купівлі продажу визнає. Вподальшому подав заяву від 17.07.2021 року, в якій зазначив, що відкликає свій підпис на заяві від 10.07.2022 року, яка надійшла до суду 12.07.2022 року, а також повідомив, що не бажає приймати участь у вказаній справі, оскільки не порушував прав і обов`язків учасників вказаного спору. 10 жовтня 2022 року від відповідача надійшла заява в якій він заперечив свій допит в якості свідка, просив засідання проводити у його відсутності, факти викладені в позовній заяві в частині укладення договору купівлі продажу визнає . відповідач [PERSON] не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від 12.07.2021 року у якій останній просить розгляд справи проводити у його відсутності, факти викладені у позові в частині нежитлового приміщення визнаєпозовні вимоги в частині договору купівлі продажу визнає. В подальшому подав заяву 10 жовтня 2022 року в якій зазначив, що свій допит в якості свідка заперечує, не бажає брати участь у судовому засіданні, позовну заяву визнає в повному обсязі. третя особа [PERSON] у судове засіданні не з`явилась, скористалась своїм правом приймати участь в судовому засіданні через свого представника; представник третьої особи [PERSON] адвокат Дрюченко Т.М. у задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на обставини викладені в поясненні до позову. Враховуючи викладене, суд вважає, за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] , у відповідності до ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи: На час подання позову Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, однак до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було подано позовну заяву про розірвання шлюбу. 03.10.2012 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю., за реєстровим № 2492 була посвідчена довіреність, якою [PERSON] на 3 (три) роки уповноважила [PERSON] бути її представником «з питань укладення та виконання договорів купівлі-продажу (в тому числі попередніх) з метою придбання на її ім`я нерухомого майна будь-де на території України, здійснити державну реєстрацію її права власності на таке майно, а також укладати та виконувати договори оренди (найму), позички, іпотеки (з метою забезпечення як її зобов`язань, так і зобов`язань інших осіб визначених на розсуд Представника) такого нерухомого майна, а також договори про його відчуження (визначаючи всі істотні та неістотні умови всіх зазначених договорів на власний розсуд, з правом одержання належних їй за такими договорами грошових коштів).». На підставі вказаної вище довіреності 04.10.2012 позивачем від імені відповідача було укладено договір реєстровим номером 3139 купівлі продажу нерухомого майна (колишня квартира [ADDRESS] . 06.10.2015 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю., за реєстровим № 2366 була посвідчена довіреність, якою [PERSON] на 3 (три) роки уповноважила [PERSON] бути її представником «з питань укладення та виконання договорів купівлі-продажу (в тому числі попередніх) з метою придбання на її ім`я нерухомого майна будь-де на території України, здійснити державну реєстрацію її права власності на таке майно, а також укладати та виконувати договори оренди (найму), позички, іпотеки (з метою забезпечення як її зобов`язань, так і зобов`язань інших осіб визначених на розсуд Представника) такого нерухомого майна, а також договори про його відчуження (визначаючи всі істотні та неістотні умови всіх зазначених договорів на власний розсуд, з правом одержання належних їй за такими договорами грошових коштів).». На підставі вказаної вище довіреності 23.12.2016 позивачем від імені відповідача було укладено договір реєстровим номером 2229 купівлі продажу нерухомого майна, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 17.12.2020 року власником приміщень за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] . є [PERSON] , станом на день розгляду справи, остання залишалась у статусі власника вказаних приміщень, що цілком визнається сторонами у справі. Згідно договору оренди нежитлового приміщення від 18.10.2017 року [PERSON] передала [PERSON] в оренду нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , у строкове платне володіння та користування, а саме до 31.08.2021 року. Приміщення надається в оренду для розміщення робочого місця нотаріуса. Суду представлені сторонами, коло документів, зокрема договори банківських депозитних вкладів, договори купівлі-продажу нерухомого майна, свідоцтва про право на спадщину, сертифікат акцій, довідка про отримання доходів, копія трудової книжки про багаторічну трудову діяльність на підтвердження платоспроможності сторін і можливості придбати спірне майно. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною першою\~статті 15 Цивільного кодексу Українивизначено\~право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями\~6,\~11\~та\~12 ЦК України сторони\~є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті\~627 ЦК України). Відповідно до положень\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі\~статтею 655 ЦК\~України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат. Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Щодо чинності правочину, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені\~статтею 203 ЦК України, а саме, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Удаваним є правочин, якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили (стаття 235 ЦК України). У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо\~правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі\~статті 235 ЦК України має\~визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Відповідно до частини першої статті\~202, частини третьої статті\~203 ЦК України\~головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача. Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: а) факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; б) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; в) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. Такі висновки застосування норм матеріального права викладено у численних постановах Верховного Суду України, зокрема: у справі № 742/1913/15-ц (провадження № 61-13992св18)\~від 21 серпня 2019 року, у справі № 303/292/17 (провадження\~ № 61-12404св18) від 30 березня 2020 року у справі № 524/3188/17 (провадження № 61-822 св 20). Також зазначене узгоджується з пунктом 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».\~\~ Крім того, у пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/14890/16, провадження № 14-498цс18 зазначено: «Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі\~статті 235 ЦК України\~має визнати, правочин який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним». Ураховуючи вищевикладене, посилання позивача, що оспорювані договори купівлі-продажу нерухомого майна у частині покупця є удаваними, оскільки придбані [PERSON] за кошти та для фактичних потреб позивача, без створення правових наслідків для себе, є безпідставними, так як нормами\~ЦК України\~не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору.\~\~Стаття 235 ЦК України\~не може бути підставою для визнання правочину\~удаваним в частині сторони, оскільки це суперечить її положенням. Аналогічної позиції притримується і Верховний суд, який у постанові від 14.02.2022 року у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі 346/2238/15 ц дійшов наступного висновку: «Удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а не сторони правочину. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків, а не «приховують» сторону правочину. Нормами\~ЦК України\~не допускається такої правової конструкції як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору.\~Стаття 235 ЦК України\~не може бути підставою для визнання правочину удаваним в частині сторони, оскільки це суперечить її положенням». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки як зазначено вище, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав суперечить положенням ст. 235 ЦК України, на яку позивач посилається як на законодавчу норму і підставу свої вимог . Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі та

Outcome: dismissed