Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

19.04.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, (а.с., 1 - 4), в прохальній частині якої позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого: 1. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання його повнолітньої дочки, а саме: [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення з заявою про стягнення аліментів на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. 2. Стягнути з [PERSON] судові витрати. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] в мотивувальній частині рішення обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права: - 19.10.2002 р. між [PERSON] (далі-Позивач) [PERSON] (далі-Відновідач) було укладено шлюб, у зв`язку із чим Відділом реєстрації актів цивільною стану Обухівського районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про одруження. Спільне життя з Відповідачем у Позивача не склалося, оскільки як виявилось згодом - їхні характери є зовсім різними, погляди Позивача та відповідача на подружнє життя не співпадають, у зв`язку із чим між ними постійно виникали конфлікти та сварки. Враховуючи вищезазначені обставини - спільне проживання Позивача та відповідача стало неможливим, тому шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинилися. У зв`язку з чим, шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 03.10.2008 р. Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають спільну дочку, а саме: - [PERSON] , [INFO] . На даний час Позивач та Відповідач проживають окремо. При цьому вищезазначена дитина проживає разом з Позивачем та перебуває на повному утриманні Позивача. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положення статтей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здійбностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь в утриманні дитини зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з вищезазначеної норми Сімейного кодексу України Відповідач, зобов`язаний утримувати свою повнолітню дочку [PERSON] [INFO] , яка навчається, до закінчення навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років. На даний час повнолітня дочка Позивача та Відповідача навчається на 2 курсі медичного факультету №3 в Національному медичному університеті імені О.О. Богомолця, що підтверджується довідкою №120/7-2164 від 03.02.2022 р. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі-Постанова Пленуму ВСУ) за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Отже, судом може бути прийнято рішення про стягнення з Відповідача аліментів в частці від отримуваного доходу або твердій грошовій сумі на утримання його повнолітнього сина, який навчається, з дня пред`явлення позову, на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. У зв`язку з перебування на денній формі навчання та необхідністю здобувати освіту, [PERSON] не має можливості працювати та самостійно себе забезпечувати, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від свого батька, тобто Відповідача. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно з постановою Верховного Суду у справі № 459/1381/18 від 12.09.2019 р., тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним дочкою, сином доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Так, матеріальна допомога, якої потребує Маргариат, не обмежується вартістю навчання і включає в себе й інші витрати, пов`язані з навчанням і прожиттям, а тому Позивач, яка самостійно надає таку допомогу, не в змозі повною мірою матеріально забезпечити дочку усім необхідним. Відтак, наявність матеріальної допомоги від Позивача не свідчить про достатність такої допомоги і не звільняє Відповідача від обов`язку брати в участь в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, поряд з іншим із батьків. Виходячи із потреб дочки, щомісячних витрат на її утримання, а також наявність у неї ІІ групи інвалідності, Позивач вважає, що з Відповідача мають бути стягнуті аліменти у розмірі в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно (тобто в тому розмірі, що Відповідач сплачував до повноліття дочки згідно виконавчого листа Кагарлицького районного суду Київської області №2-496 від 29.07.2004 р.), починаючи з дня подачі позову про стягнення аліментів і до завершення дочкою навчання, але не пізніше досягнення нею 23 років. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial