Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-27 00:00:00

У жовні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу квартири НСВ 913120 від 03 жовтня 2022 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори у Вінницькій області Кощеєвою Г.С., зареєстрованого в реєстрі за №1004, позивач [PERSON] набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Продавцями і колишніми співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно п.14 договору купівлі-продажу квартири [PERSON] зобов`язався знятися з реєстраційного обліку в даній квартирі в термін до 15.10.2022 року, проте до цього часу не знявся з реєстрації в квартирі за адресою: [ADDRESS] , чим порушує умови договору та перешкоджає позивачу в реалізації права користування нерухомим майном. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 04 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином за адресою місця реєстрації, проте судовий виклик повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Одночасно з цим, через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій він визнає позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі і просить розглянути цивільну справу без його участі. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири НСВ 913120 від 03 жовтня 2022 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори у Вінницькій області Кощеєвою Г.С., зареєстрованого в реєстрі за №1004 (а.с.6-7)\~та Витягом\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~№311481797\~від 03.10.2022\~року (а.с.9),\~позивач [PERSON] \~набула право\~власності на\~квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.14 договору купівлі-продажу квартири [PERSON] зобов`язався знятися з реєстраційного обліку в даній квартирі в термін до 15.10.2022 року, проте до цього часу не знявся з реєстрації в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що до теперішнього часу, відповідач [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі за адресою: [ADDRESS] , не знявся. Стаття 1 Протоколу № 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року,\~закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз норм статті 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень порушень його права власності від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми, є наявність у позивача права власності та встановлених судом перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України\~№6-709цс16 від 16 листопада 2016 року, постанові Верховного Суду №523/11084/16-ц від 06 червня 2018 року. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири також визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до п.1 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у зв`язку з відчуження власником свого майна, тобто право власності на квартиру у відповідача припинилося у зв`язку із її продажем. Відповідно до п.37 постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат, або інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. За таких обставин, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у зв`язку з його відчуженням, не є членом сім`ї власника житла, фактично в спірній квартирі не проживає, а [PERSON] , як новий власник, яка придбала квартиру в установленому законом порядку, не може користуватися своєю власністю, оскільки [PERSON] відмовляється добровільно знятися з реєстрації, порушене право позивача, як нового законного власника квартири, підлягає захисту в обраний нею спосіб, а саме шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені в повному обсязі, розмір сплаченого нею судового збору в сумі 992,40 грн. при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved