Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-13 00:00:00

11.01.2022 р. ДЗВО «Університет менеджменту освіти» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 22582,47 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у нього на балансі перебуває гуртожиток, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 01.01.2016 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 114/16 найму житлового приміщення гуртожитку, відповідно умов якого відповідачу було надано в користування житлові кімнати №№ [ADDRESS], [NUMBER], [ADDRESS] зі сплатою коштів за користування цими житловими приміщеннями та за отримані комунальні послуги. Після закінчення строку дії договору відповідач житлові приміщення не звільнив та продовжував ними користуватись до 27.02.2021 р. За період часу з жовтня 2018 р. по лютий 2021 р. сума заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги складає 22582,47 грн. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється сплатити зазначену суму заборгованості, тому позивач звернувся до суд з вказаним позовом. Ухвалою від 06.09.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшло його письмове клопотання, зі змісту якого вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла його письмова заява, у якій серед іншого останній повідомив, що заборгованість ним повністю погашена, а також додав квитанцію на підтвердження цього. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що на балансі позивача перебуває гуртожиток, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 01.01.2016 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 114/16 найму житлового приміщення гуртожитку, відповідно умов якого відповідачу було надано в користування житлові кімнати №№ [ADDRESS], [NUMBER], [ADDRESS] зі сплатою коштів за користування цими житловими приміщеннями та за отримані комунальні послуги. З матеріалів справи вбачається, що після закінчення строку дії договору відповідач житлові приміщення не звільнив та продовжував ними користуватись до 27.02.2021 р. Так, згідно акту від 27.02.2021 р., складеного комісією та затвердженого ректором ДЗВО «Університет менеджменту освіти», 27.02.2021 р. мешканка гуртожитку [PERSON] та її донька, які проживали у кімнатах №№ [ADDRESS] , [NUMBER] , [ADDRESS] , виїхали з місця проживання, звільнивши кімнати. Відповідно до наказу ректора ДЗВО «Університет менеджменту освіти» від 02.03.2021 р. № 01-01/117 «Про звільнення житлової площі та боргові зобов`язання [PERSON] », з 27.02.2021 р. припинено нарахування комунальних послуг [PERSON] , яка проживала у кімнатах №№ [ADDRESS], [NUMBER], [ADDRESS]. Як зазначила сторона позивача за змістом позову, що між сторонами до 27.02.2021 р. фактично існували зобов`язання щодо надання позивачем відповідних житлово-комунальних послуг стороні відповідача, який зареєстрований і проживає в гуртожитку в кімнатах №№ [ADDRESS] , [NUMBER], [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Згідно з ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За змістом ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно з п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України). Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до приміщення гуртожитку (помешкання відповідача), а останній отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язаний здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. З матеріалів справи вбачається, що у період часу з жовтня 2018 р. по лютий 2021 р. сума заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги складає 22582,47 грн. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач сплатив на рахунок позивача заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги у повному розмірі в сумі 22582,47 грн., що підтверджуються квитанцією від 07.10.2022 р. та випискою з казначейства від 07.10.2022 р. Таким чином, оскільки відповідач в добровільному порядку при розгляді справи сплатив позивачу суму заборгованості, тому відповідно відсутні підстави для її стягнення. Відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Враховуючи, що позивач є балансоутримувачем гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де надавав відповідачу житлово-комунальні послуги, який фактично до 27.02.2021 р. проживав у кімнатах [ADDRESS] , [NUMBER], [ADDRESS] вказаного гуртожитку, при цьому відповідач зобов`язання щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги своєчасно не виконував, а здійснив сплату наявної заборгованості тільки під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Outcome: partial